הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי (תיקון), התשע"ה-2015, כנסת 20, פרוטוקול מספר 3, 2015-08-30 09:15

צחי הנגבי: שלום לכולם.

צחי הנגבי: אני פותח את ישיבת הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי (תיקון), התשע"ה-2015.

צחי הנגבי: אני רוצה להודות למנכ"ל הכנסת וליושב ראש הכנסת שאפשרו לנו לקיים את הדיון הזה תוך כדי ההדממה של הכנסת שעתידה להתמשך עוד מספר ימים.

צחי הנגבי: אני רוצה להודות לעידית מ"מ מנהלת הוועדה ולכל הצוות שלה, שתוך כדי חופשת הכנסת נרתמו לאפשר לנו את הדיון הזה.

צחי הנגבי: כמובן, אני מודה לחברי הכנסת שהגיעו במהלך הפגרה.

צחי הנגבי: אני מודה לכל האורחים שלנו.

צחי הנגבי: אנחנו בדיון מאוד רגשי וטעון וישנה תחושה של מועקה לכל המשתתפים.

צחי הנגבי: הבסיס, כמובן, הוא ההבנה שב-30.9 מסתיים תוקף החוק שעבר בשעתו.

צחי הנגבי: אם לא יוארך החוק הזה, אנחנו ב-1 באוקטובר נפרדים לשלום מרשות השידור.

צחי הנגבי: זה הבסיס ולכן אנחנו מרגישים מחויבים לנסות לחדש ולאפשר את המשך פעילותה של הרשות.

צחי הנגבי: החוק הזה הוא המשך לעבודה מאוד יסודית שבוצעה בשעתו על-ידי הוועדה בראשות חברת הכנסת קארין אלהרר ושל הכנסת כולה שאישרה את החוק ההוא.

צחי הנגבי: כמה מילים לגבי סדר היום.

צחי הנגבי: אנחנו נעשה המשך של הדיון הקודם שהיה ארוך ומפורט.

צחי הנגבי: יש עדיין חובות לכאלה שהיו על סף רשות דיבור כשהדיון הסתיים.

צחי הנגבי: יש גם דברים נוספים ואנשים שנרשמו.

צחי הנגבי: בשעה 11:20 נעבור להקראת סעיפי החוק.

צחי הנגבי: מי שיש לו הערות לגוף הטקסט נשמח לשמוע.

צחי הנגבי: נמצאים פה היועצים המשפטיים של כל הגופים הרלוונטיים.

קארין אלהרר: אפשר הצעה לסדר?

צחי הנגבי: כשאני אסיים.

צחי הנגבי: נקרא את כל הסעיפים ולאחר כל סעיף וסעיף, כמקובל בוועדות הכנסת, נקיים הצבעה.

צחי הנגבי: אני מניח שיהיו כל מיני ניסיונות פרלמנטריים לגיטימיים, נושאים חדשים, רביזיות וכדומה.

צחי הנגבי: זה לגיטימי וזה יהיה.

צחי הנגבי: ועדת הכנסת גם היא זומנה לדיון כדי להתמודד עם נושאים שיעלו בהקשר הזה.

צחי הנגבי: המטרה היא כמובן, אם אפשר, להגיע תוך כדי הדיון הזה להסכמות בנושאים המהותיים.

צחי הנגבי: יש מאמץ כזה שמתנהל כבר מספר ימים והוא טרם הבשיל.

צחי הנגבי: אני יודע שהוא מתנהל גם עכשיו.

צחי הנגבי: אני יודע שיש נושאים שמטרידים את העובדים ובכלל את כולנו.

צחי הנגבי: אני מקווה שנצליח להגיע לנוסחאות שמאפשרות לקדם את הנושאים.

צחי הנגבי: קארין, יש לך הצעה לסדר?

קארין אלהרר: בוקר טוב, אדוני היושב ראש.

קארין אלהרר: תודה על רשות הדיבור.

קארין אלהרר: בשלהי הדיון הקודם התבשרנו על-ידי השר הממונה ומנכ"ל משרד התקשורת, שבימים הקרובים חברי המועצה יעברו את ועדת ברנר.

קארין אלהרר: האם הדבר קרה?

קארין אלהרר: מתעתד לקרות?

קארין אלהרר: אם כן, מתי?

צחי הנגבי: אני לא שמעתי אמירה כזאת, ההיפך.

<שלמה פילבר: אמרנו שככל שנראה שאנחנו פותרים את הסוגיה הכבדה שיושבת פה היום, שהיא סגירה בהסכמה של הפעילות של רשות השידור ונראה גם שהתאגיד גם יוצא לדרך ויש טעם בכינון המועצה, נכונן אותה.

<שלמה פילבר: בהנחה שהדברים קורים היום, אני מאמין שנצליח.

קארין אלהרר: אדוני המנכ"ל, אבל המטרה היתה לא לסגור את רשות השידור עד שלא קם התאגיד החדש.

קארין אלהרר: לכן אני מבקשת לשאול: כיצד מתכוונים להקים את התאגיד החדש בלי שיש מועצה?

צחי הנגבי: אני רק אסביר.

צחי הנגבי: את התייחסת לדיון הקודם, שם נאמרו הדברים מפורשות.

צחי הנגבי: אי-אפשר להקים את התאגיד החדש ללא קיומה של מועצה ציבורית.

צחי הנגבי: זה החוק שאת העברת והחוק הזה לא משתנה.

צחי הנגבי: לא יהיה תאגיד חדש ללא מועצה ציבורית.

צחי הנגבי: זאת עובדה ולכן אין מה לדאוג בעניין.

קארין אלהרר: אבל איך אפשר שהחוק יתקיים אם לא יקום תאגיד השידור הציבורי החדש?

צחי הנגבי: החוק שאת העברת מסדיר את הדרכים להקמת התאגיד החדש.

צחי הנגבי: הבסיס לו זה מועצה ציבורית.

צחי הנגבי: זאת עובדה, זה לא משתנה, זה המצב.

קארין אלהרר: לא ראינו את הקיימת.

צחי הנגבי: היא לא קיימת כי התאגיד לא הוקם ולכן אנחנו התכנסנו היום כדי לדחות את מועד הקמתו לחודש מרץ.

צחי הנגבי: לא נתחיל פה דיון.

צחי הנגבי: היתה פה הצעה לסדר, שהיא לא היתה הצעה אלא היתה שאלה.

צחי הנגבי: השאלה לגיטימית ואני חושב שניתנה לה תשובה בהירה.

צחי הנגבי: אדוני השר, אנא פתח את הדיון.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: שבוע טוב.

אופיר אקוניס: אני מודה לך אדוני היושב ראש, לצוות הכנסת ולצוות הוועדה על האפשרות לקיים את הדיון החשוב הזה היום.

אופיר אקוניס: אני רוצה להתייחס לדברים שאתה אמרת בתחילת הדיון הזה.

אופיר אקוניס: אנחנו מכונסים כאן היום במידה רבה מאוד במצב שבו אם אנחנו לא מסיימים היום את ההכנה לקריאה השנייה והשלישית ומצביעים ביום רביעי במליאת הכנסת על הקריאה השנייה והשלישית, המשמעות של הדבר הזה היא שב-30.9, כפי שקובע החוק, שחוקק בזמן הממשלה הקודמת על-ידי ועדת אלהרר, המשמעות היא סגירתה של רשות השידור וסיום פעילותו של השידור הציבורי ופיטורי כל העובדים ב-30,9.2015.

אופיר אקוניס: זאת המשמעות.

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים להימנע משני דברים.

אופיר אקוניס: הדבר הראשון הוא פיטורי 1,500 עובדים.

<קריאה: אתה יודע, האיום הזה - - -

צחי הנגבי: סליחה, בואו נתחיל בצורה מסודרת.

צחי הנגבי: תן לו לדבר.

אופיר אקוניס: ידידיי, חברי הכנסת, העובדות, העובדים והאורחים.

אופיר אקוניס: על שקר אפשר לחזור גם 1,500 פעם.

אופיר אקוניס: הסעיף לגבי פיטורי העובדים זה סעיף שלא חבר הכנסת הנגבי, לא אני ולא ראש הממשלה רצינו בו.

אופיר אקוניס: רצו בו גורמים אחרים.

אופיר אקוניס: מראש הבעתי את הסתייגותי ממנו.

אופיר אקוניס: לכן יו"ר הוועדה חבר הכנסת הנגבי ואני הודענו ביום רביעי בשעת צהריים מוקדמת, שהסעיף שבא ומאפשר את פיטוריהם הגורפים של 1,500 העובדים מייד אחרי חול המועד סוכות הוצא מהחוק.

אופיר אקוניס: הוא לא קיים עוד, איננו קיים.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת בירן, אני מכבד - - -

מיכל בירן: אתה מספר לנו שהכניסו עז ותודה שהוצאתם אותה.

אופיר אקוניס: גם אני מקבל את השבת בדרכי.

אופיר אקוניס: אפשר לעשות אירועים, אפשר שגורמים פוליטיים ישתתפו באירועים האלה.

אופיר אקוניס: זה בסדר, זה לגיטימי.

אופיר אקוניס: ודאי הוזמנתם ולכן באתם.

אופיר אקוניס: אולי אם הייתי מוזמן גם כן הייתי מצטרף.

אופיר אקוניס: סעיף כזה של 1,500 עובדים מפוטרים, אדוני יו"ר ההסתדרות, איננו קיים בחוק ואני באופן אישי עדכנתי אותך בסיכום שחבר הכנסת הנגבי ואני הגענו אליו ביום רביעי בבוקר.

אופיר אקוניס: זה בניגוד מוחלט להמלצות של גורמים רבים, שמספרים לכם היום שהם נגד הסעיף הזה.

אופיר אקוניס: זאת העובדה.

אופיר אקוניס: אז עובדות לחוד ובדיות לחוד.

מיכל בירן: נאה דורש ונאה מקיים של המשפט הזה.

צחי הנגבי: גברתי, אני מבקש ממך להפסיק.

אופיר אקוניס: זה פשוט לא קיים כסעיף בחוק, לא צריך נאה דורש ונאה מקיים ובטח לא להטיף לי בעניינים כאלה.

אילן גילאון: אדוני נמצא במצב של - - -

אופיר אקוניס: חברת הכנסת בירן, ובטח לא על ידי אלה שהציעו לי להכניס את הסעיף הזה לחוק.

אופיר אקוניס: אני רוצה לומר עכשיו לעובדי ועובדות רשות השידור: אותם אלה שבאו אלי במרוצת חודש יוני, החל מה-9 ביוני, כאשר ראש הממשלה הסמיך אותי לטפל ברשות השידור ואמרו לי: אל תביא את ההארכה הנתונה לכם בחוק עד סוף ספטמבר.

אופיר אקוניס: תן לנו, אנחנו כבר נפטר את העובדות והעובדים בתחילת יולי.

אופיר אקוניס: לכן דמעות תנין - - -

מיכל בירן: מי האנשים האלה, אופיר?

<קריאה: איזה אדם בא ואמר לך?

<קריאה: מר אקוניס, מי אמר לך.

צחי הנגבי: אדוני, אני מבקש ממך פעם אחרונה.

צחי הנגבי: התפרצות נוספת ואתה תצא.

מיכל בירן: עדיין, אתה מעלה פה האשמות.

מיכל בירן: תגיד מי אלה האנשים שביקשו ממך?

אופיר אקוניס: זאת לא האשמה.

אילן גילאון: זה ההשלכות של החוק הנורבגי, הצלופחות הזאת.

אופיר אקוניס: זאת לא האשמה, חברת הכנסת גילאון, זאת עובדה.

אופיר אקוניס: כולכם אנשים נבונים.

אופיר אקוניס: זה לא העובדים שהציעו זאת, אתה לא צריך לקפוץ.

אופיר אקוניס: ההצעה היא לא של העובדים.

אופיר אקוניס: עכשיו תעשה את החישוב ההגיוני ותחשוב מי הציע לראש הממשלה ולשר הממונה ולמנכ"ל משרד התקשורת את ההצעה הזאת.

אופיר אקוניס: מי תמך בה ומי התנגד לה?

מיכל בירן: כולנו סקרנים לדעת מי.

אילן גילאון: אדוני היושב ראש - - -

צחי הנגבי: אתה לא ברשות דיבור.

אילן גילאון: תגיד לבטל את הכול.

צחי הנגבי: אם אתם רוצים להפוך את הדיון הזה לשוק, אני אסגור אותו.

אילן גילאון: תסגור אותו.

צחי הנגבי: אני אוציא את כל האורחים, יישארו הח"כים ונעבור להצבעות.

צחי הנגבי: אתה התחלת בזה אילן ואתה יכול לגרום לזה.

צחי הנגבי: לא יהיה דיון.

צחי הנגבי: אתה לא יכול להתנהג פה בבריונות.

אילן גילאון: אדוני, עוד לא התחלתי כלום וחכה רגע שאני אתחיל, אתה עוד תשמע אותי.

מיכל בירן: הוא מעלה האשמות, שיגיד מי.

צחי הנגבי: גם את לא.

צחי הנגבי: לא יהיו פה דוברים ללא רשות דיבור.

אילן גילאון: מה הצלופחות הזאת?

צחי הנגבי: לא יהיו פה דוברים ללא רשות דיבור.

צחי הנגבי: אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.

אראל מרגלית: יש ויכוח.

אראל מרגלית: אתה לא יכול לאיים עלינו בצורה כזאת.

צחי הנגבי: סליחה.

צחי הנגבי: אתה לא תדבר.

צחי הנגבי: יש רשות דיבור.

אראל מרגלית: אתה לא תגיד לי שאני לא אדבר.

צחי הנגבי: ככה מנהלים ישיבה.

צחי הנגבי: אני קורא לך לסדר בפעם השנייה.

צחי הנגבי: אתה לא תשתתף בדיון.

אראל מרגלית: אתה לא תגיד לי שאני לא אדבר.

צחי הנגבי: אני קורא לך לסדר בפעם השנייה פלוס.

צחי הנגבי: אתה לא תשתתף בדיון.

צחי הנגבי: כל אחד יכול להירשם ולא להפריע.

צחי הנגבי: חביבי, שמור על המעמד שלך.

צחי הנגבי: אתה חבר כנסת, אני חבר כנסת.

צחי הנגבי: אתה יושב ראש הישיבה.

צחי הנגבי: אני מבקש ממך לא להפריע לישיבה.

מיכל בירן: אתה נותן לאקוניס פה להפריח האשמות בלי להגיד מי אמר לו את הדברים הללו.

אראל מרגלית: אל תדבר אלינו כאילו אנחנו נתינים שלך ואתה אל תדבר לעובדים כאילו הם נתינים שלך.

צחי הנגבי: אני קורא לך לסדר פעם שלישית, נא לצאת מהישיבה.

צחי הנגבי: נא לצאת מהישיבה, נא לצאת מהישיבה.

צחי הנגבי: אתה רוצה שסדרנים יוציאו אותך?

אילן גילאון: חבל שאתה מתחיל ככה.

צחי הנגבי: נא לצאת לישיבה.

אראל מרגלית: מי אתה חושב שאתה?

נחמן שי: תצא ותחזור.

צחי הנגבי: לא, הוא לא יחזור עד שאני אגיד לו.

צחי הנגבי: אי-אפשר ככה, זה לא ברדק.

אראל מרגלית: ברדק?

אראל מרגלית: מה שאתם עושים מהשידור הציבורי.

צחי הנגבי: נא לצאת מהישיבה.

אראל מרגלית: חתיכת אנשים חסרי אחריות שכמותכם.

אראל מרגלית: בירושלים, בירושלים, סוגרים את רשות השידור בלי לתת לה מתווה כלשהו.

אראל מרגלית: אני רוצה להגיד לך, שהגשתי בג"צ נגד ראש הממשלה ונגדכם על האופן שבו אתם לא ממנים את הוועדה - - -

צחי הנגבי: אני מבקש להוציא את חבר הכנסת אראל.

צחי הנגבי: קצת יותר אסרטיביות.

אראל מרגלית: - ועל זה שאתם לא מקימים את התשתית לרשות השידור החדשה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: רבותיי, כל מי שידבר ללא רשות דיבור אני אוציא אותו.

צחי הנגבי: זה לא ילך.

צחי הנגבי: יש לנו 6 שעות של דיון ואני לא אסכים לשום הפקרות פה.

צחי הנגבי: בבקשה, אדוני.

אראל מרגלית: שר תקשורת שהוא חושב שהוא מנהל פה מדינה דיקטטורית עם ראש ממשלה שחתם הסכמים קואליציוניים על כל העניין של התקשורת במדינת ישראל, שצריכים לתת לו את המנדט לפני כל דיון.

אראל מרגלית: זאת שערורייה.

אופיר אקוניס: לסוגיית השידור הציבורי, לאחר שהבהרתי את העמדה הברורה, נדמה לי שאין ברורה ממנה, בעניין הסעיף המדבר על פיטורי 1,500 עובדים שאיננו קיים בחוק.

אופיר אקוניס: אפשר לחזור על זה אלף פעם, הסעיף הזה איננו קיים בחוק.

אופיר אקוניס: לגבי סוגיית השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: כיוון שעקבתי בעניין רב אחרי הדיון הציבורי בשבוע שעבר, שכותרתו היתה: סגירת או סופו של השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: החוק הזה, אדוני היושב ראש, חברות וחברי הכנסת, עובדות ועובדי רשות השידור, לא רק שלא יביא לסגירת השידור הציבורי ולסופו של השידור הציבורי, הוא מביא לפתיחתו של תאגיד שידור ישראלי החל מה-31 למרץ 2016.

אופיר אקוניס: אני כבר אמרתי פעמים רבות שאני באופן אישי וגם הממשלה לא מעלה על דעתה קיומה של מדינה דמוקרטית ללא שידור ציבורי.

אופיר אקוניס: אנחנו בדיוק את הדבר הזה מבטיחים בחוק הזה.

אופיר אקוניס: אנחנו מבינים שרפורמות ושינויים הם דברים לא פשוטים, הם דברים קשים מאוד.

אופיר אקוניס: בראש ובראשונה לעובדים ולעבודות הקשורים באופן ישיר וכמובן שיש שינויים שקשורים אליהם ישירות כתוצאה מהרפורמה הזאת.

אופיר אקוניס: לתפיסתי, רפורמות נעשות למען הציבור הרחב.

אופיר אקוניס: הציבור הרחב במדינת ישראל, 8 מיליון ישראלים, יהודים, ערבים, בדואים, דרוזים, צ'רקסים, וכל הדעות, העמדות והתרבויות זקוקים לשידור ציבורי חזק, יעיל, עצמאי ורזה יותר מהשידור הציבורי שהיה קיים עד היום הזה בדמותה של רשות השידור.

אופיר אקוניס: לכן, לבוא ולומר שאם עוברים מרשות שידור קיימת, שלא אני הודעתי על פטירתה בטרם עת, אלא אחרים במערכת הפוליטית ולא ממפלגתנו.

אופיר אקוניס: כדי להבטיח את התהליך הזה של מעבר מרשות שידור לתאגיד שידור ישראלי - - -

<קריאה: זה לא היה השר ארדן?

אופיר אקוניס: לא, זה לא היה השר ארדן.

אילן גילאון: הוא לא מהמפלגה שלו.

אופיר אקוניס: כדי לעבור לתאגיד השידור הישראלי אנחנו מקיימים את ההליך הזה.

אופיר אקוניס: כלומר, בדיוק הפוך מהספינים ומהציוצים.

אופיר אקוניס: אני ער לכל הציוצים, גם של הפרשנים וגם של עיתונאים שאין להם מושג בכלל מה הם מציינים אבל הם מצייצים.

אופיר אקוניס: יש בכלל עיתונות חדשה במדינת ישראל בשנים האחרונות, בעיקר בשנה החדשה, אדוני היושב ראש.

אופיר אקוניס: עיתונאים שמצייצים.

אופיר אקוניס: יש להם טוויטר והם מציינים.

אופיר אקוניס: מילים גסות, בוטות, אלימות, שקריות.

באסל גטאס: אתה רוצה לדכא גם שם?

באסל גטאס: מזל שאתה לא רוצה לשלוט על טוויטר.

אופיר אקוניס: לא, אני רוצה לעמוד על האמת.

אופיר אקוניס: אני רוצה לעמוד על האמת.

מיכל בירן: אתה נותן לו רעיונות להצעת חוק.

אופיר אקוניס: על האמת אני רוצה לעמוד.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גטאס, כידוע לך אני עומד על האמת.

אילן גילאון: תגיד לי, מה אתה רוצה?

צחי הנגבי: שב בשקט.

אילן גילאון: אני לא אשב בשקט.

צחי הנגבי: אני אוציא אותך, די.

אילן גילאון: תוציא אותי, אתה ממש מפחיד אותי.

צחי הנגבי: אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

אילן גילאון: תודה רבה לך, אני ממש מפחד.

אופיר אקוניס: אני אמשיך לעמוד על האמת, גם כאשר הדבר הזה יהיה כרוך במאבק קשה.

אופיר אקוניס: ברור לי, אני בתוך מאבקים קשים לא מהיום.

אילן גילאון: - - -

צחי הנגבי: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גילאון, ההערות הציניות לא מטרידות אותי, הן לא מרגשות אותי.

אופיר אקוניס: לכן מה שאנחנו עושים, ואמרתי את זה לפני דקה.

אופיר אקוניס: בסופו של דבר, ברור לי שציבור העובדות והעובדים ברשות השידור, שבו כמו כל גוף, כולל במפלגתי, כולל בבניין הזה, כולל בבית ספר, או במפעל אחר, יש בו טובים יותר וטובים פחות.

אופיר אקוניס: יש בו חרוצים יותר וחרוצים פחות.

אופיר אקוניס: יש בו מוכשרים יותר ומוכשרים פחות.

אופיר אקוניס: ככה זה בגוף שבו בני אדם מרכיבים את הגוף הזה.

אופיר אקוניס: אז העובדות והעובדים וחשובים.

אופיר אקוניס: בסוף, כאשר בונים שידור ציבורי, כאשר בונים תאגיד שידור ישראלי, אנחנו כנבחרי ציבור, שהאחריות בסוף היא עלינו, אנחנו צריכים לחשוב כיצד ייראה גוף השידור הזה?

אופיר אקוניס: כיצד ייראה המסך בסופו של דבר?

אופיר אקוניס: האם הציבור בישראל יקבל בסוף מרץ שידור ציבורי טוב יותר, מגוון יותר, מאוזן יותר, עם יותר יצירה ישראלית ויותר תרבות ישראלית?

אופיר אקוניס: ובוודאי גם עם עובדים שחלקם הגדול יהיה מקרב עובדות ועובדי רשות השידור.

אופיר אקוניס: חלקם גם יובאו ממקומות אחרים וחלקם גם ישתלב במקומות אחרים, כי העובדים המוכשרים בוודאי ידעו להשתלב בגופי התקשורת שישנם במדינת ישראל, כפי שעובדות ועובדים אחרים, שאינם היום עובדים ברשות השידור, גם הם יוכלו להשתלב.

אופיר אקוניס: אנחנו מדברים פה על פתיחת פיות, פתיחת השידור הציבורי לעוד עמדות.

נחמן שי: פתיחת פיות?

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: אנחנו מואשמים בסגירת פיות ואני אומר לכם שאנחנו נעשה פתיחת פיות.

צחי הנגבי: סליחה, אדוני הסדרן, כל מי שמדבר ללא רשות תוציא אותו, אפילו אל תחכה לי.

אופיר אקוניס: לא יכול להיות שאני אשמע את מה שאני שומע.

אופיר אקוניס: אתם יודעים על מה אני מדבר, זה ברור כשמש לכולכם.

אופיר אקוניס: כולם יודעים על מה אני מדבר.

אופיר אקוניס: כשאנחנו מגיעים למקומות רבים במדינת ישראל, לציבורים רבים, אומרים לנו: אדוני השר, אנחנו מרגישים מודרים מהשיח הציבורי.

אופיר אקוניס: העמדות שלנו, התרבויות שלנו, התפיסות שלנו לא באות לידי ביטוי.

אופיר אקוניס: אני לא מדבר רק על השידור הציבורי, גם במקומות אחרים.

אופיר אקוניס: לכן, כאשר באים וטוענים שיש סתימת פיות, אני אומר פתיחת פיות.

אופיר אקוניס: כאשר אומרים סכנה לדמוקרטיה - - -

מיכל בירן: איך זה קשור לזה שלא מקימים את המועצה?

מיכל בירן: מה זה קשור?

קארין אלהרר: זה קשור לתאגיד השידור הישראלי.

אופיר אקוניס: גברתי, השידור הציבורי הוא השידור.

אופיר אקוניס: המהות של חוק השידור הציבורי, בניגוד למה שאתם מנסים לעשות, להפוך את המועצה, את 12 חברי המועצה, שאני מכבד כל אחד ואחד מהם על-אף שאינני מכיר אף אחד מהם - - -

קארין אלהרר: אז תמנה אותם.

אופיר אקוניס: אז אתם הופכים את המועצה למהות השידור הציבורי ואני הופך את התוכן, את מה שתקבל גברת כהן מחדרה למהות השידור הציבורי.

איציק שמולי: אתה הופך את זה למסע נקמה, זה הכול.

אופיר אקוניס: זאת מהות השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: אני יכול להבין לליבם של אנשים, שכאשר אומרים שתאגיד השידור יהיה ישראלי, זה מפריע להם.

מיכל בירן: זה פאתטי, אקוניס, זה פאתטי.

אופיר אקוניס: תשמרו על קור רוח.

אופיר אקוניס: זה גם מה שאני עושה ואני מציע גם לכם.

נחמן שי: שיהיה ישראלי אבל שיהיה.

אופיר אקוניס: זה דבר שאני עושה, חבר הכנסת שי, ואני מציע את זה גם לכם.

אילן גילאון: רעידת אדמה מאז מעמד הר סיני, קוראים לו ישראלי.

אילן גילאון: זה משהו מדהים.

אופיר אקוניס: כאשר אני אומר בכל מקום, חבר הכנסת גילאון, שהשידור הזה יהיה מאוזן, מגוון, ויביא לידי ביטוי את כל התרבויות בציבור הישראלי, ישנם אנשים שנזעקים, מר יושע.

<יצחק יושע: איפה זה לא קורה היום?

<יצחק יושע: איפה זה לא קורה היום?

<יצחק יושע: למה אתה פונה אלי, כבוד השר?

<יצחק יושע: איפה זה לא קורה ברשות השידור?

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: למה הם נזעקים?

<יצחק יושע: אתה רוצה שנמנה שמות?

אופיר אקוניס: אתה רוצה שנמנה פה שמות?

<יצחק יושע: אתה פנית אלי.

<יצחק יושע: אם אתה חושב שברשות השידור אין איזון ואין פתיחת קולות למקומות שאתה מתייחס אליהם, אדוני השר, אתה לא דובר את המצב הנוכחי האמיתי.

אופיר אקוניס: זה בדיוק המצב.

<יצחק יושע: לא, לא.

<יצחק יושע: אם אתה רוצה אנחנו נמנה שמות אחד אחד ותגיד לי אם הוא מהקול שלך או שהוא לא מהקול שלך.

איציק שמולי: הוא לא רוצה רשות, הוא רוצה שופר.

איציק שמולי: זה מה שהוא רוצה, שופר תעמולה.

<יצחק יושע: בדיוק.

<יצחק יושע: אצלנו יש איזון ברשות השידור, אדוני השר.

באסל גטאס: איזון לגבי אקוניס זה להיות ימני.

<יצחק יושע: אנחנו יודעים בדיוק למה הכוונה.

<יצחק יושע: זאת הכפשה של עובדי רשות השידור.

אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש - - -

אילן גילאון: מעניין מה בנימין נתניהו חושב על זה?

אופיר אקוניס: אני יודע היטב, חבר הכנסת גטאס, למה אני מתכוון כאשר אני אומר איזון וכאשר אני אומר שישנם גורמים בציבוריות הישראלית שהמילה איזון מוציאה אותם מדעתם וגורמת להם להאשים אותנו בהאשמות שווא.

אופיר אקוניס: לסיום, אדוני היושב ראש, אני מבקש באופן אישי לומר לכל הצייצנים ולכל המתבטאים ולכל הפרשנים.

אופיר אקוניס: אם אכן, כפי שאני מקווה שיקרה, ביום שני תאשר הממשלה את מינויי וביום רביעי תאשר מליאת הכנסת את המינוי שלי, לתפקיד שר המדע והטכנולוגיה.

אופיר אקוניס: אם הדבר הזה יקרה - - -

מיכל בירן: מה עם החלל, כולם רוצים לדעת?

אילן גילאון: אל תוותר על סמכויות.

אופיר אקוניס: אני כבר הודעתי וכך גם בא לידי ביטוי בהודעתו של ראש הממשלה, שהאחריות שלי לטיפול בנושא רשות השידור והרשות השנייה נשאר בתוקף.

אופיר אקוניס: לכן לכל המפרשים והמצייצים והחושבים שאני מתכוון להיות פחות חרוץ מהחריצות שבה אני מורגל מהיום הראשון שנכנסתי לבית הזה ושימשתי כהמחנה הציוני ועשיתי את הדברים בחריצות של 18 שעות ביממה, אני אספיק ואמשיך לטפל גם במדע, גם בטכנולוגיה, גם ברשות השידור וגם הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: תנוח דעתכם.

צחי הנגבי: התחלנו את הדיון לא טוב.

צחי הנגבי: אני מבקש, לפחות מחברי הכנסת, קצת להתאפק וגם לשמוע דברים שמקוממים, לרשום את התשובות וידברו בתורם.

צחי הנגבי: לפני חברי הכנסת אני רוצה שמנכ"ל משרד התקשורת יסביר לנו מה השינויים מאז המפגש הקודם, כפי שמופיעים בנוסח שנשלח לכל החברים ושגם מונח על שולחנם.

<שלמה פילבר: בוקר טוב לכולם.

<שלמה פילבר: אני אנסה לכנס את כולנו בדיון למסגרת שבה אנחנו פועלים.

<שלמה פילבר: לפני שנה הכנסת חוקקה את החוק של תאגיד השידור הציבורי, שבו היא החליטה שרשות השידור תעבור למפרק, לכונס הנכסים הרשמי שיפעיל אותה, עד להקמת תאגיד השידור הציבורי.

<שלמה פילבר: היא החליטה שביום שיקום תאגיד השידור הציבורי, עובדי רשות השידור כולם יסיימו את תפקידם ברשות השידור הנוכחית הקיימת ומתן סמכויות כאלה ואחרות לכונס הנכסים הרשמי בתקופת ההפעלה.

<שלמה פילבר: כמו כן הוא קבע את הסדרי הקמת התאגיד.

<שלמה פילבר: כשאנחנו קיבלנו לידינו את יישום החוק הזה, לפני חודשיים וקצת, עם הקמת הממשלה ומינויי, ראינו שלא נעשה הרבה במשך השנה האחרונה, לא בצד הזה ולא בצד הזה ובעצם המערכת תקועה.

<שלמה פילבר: הצגתי את זה בדיון הקודם.

<שלמה פילבר: כמו שאמרתי, ניסינו לפרק את הקשר הגורדי ולראות איך אנחנו מתקדמים.

<שלמה פילבר: בחוק הנוכחי יש שני סוגי תיקונים.

<שלמה פילבר: תיקון אחד בעצם מתייחס להליך הקמת התאגיד החדש.

<שלמה פילבר: ניסינו לעשות קיצור הליכים מבחינת זמנים, בלי לפגוע כהוא זה בעקרונות של החוק, של עצמאות התאגיד לבחור את אנשיו ולהחליט על ההקמה.

<שלמה פילבר: בפעם הקודמת דיברנו על האפשרות של המנהל הזמני, שנבחר על-ידי ועדת האיתור שמונתה על-פי החוק הקודם, למנות 400 איש.

<שלמה פילבר: היתה סוגיה שלא היתה ברורה לגבי נושא העיתונים, שהיתה צריכה להיפתר, כדי שלא נהיה עם רשות נכה ושהדבר הכי חשוב שזה האקטואליה לא יכול להתממש.

<שלמה פילבר: התיקון הנוסף שיש פה הוא, שבעצם את מנהל חטיבת החדשות, כפי שבחוק המקורי מופיע שהמנכ"ל הזמני ועוד נושא משרה, ששניהם כבר נבחרו ונמצאים בתאגיד, נבחרו על ידי ועדת האיתור הבלתי תלויה.

<שלמה פילבר: בנוסף ליושב ראש המועצה הם האנשים שבוחרים את מנהל חטיבת החדשות.

<שלמה פילבר: זאת על-מנת לא להמתין עד שתיבחר מועצה.

נחמן שי: אבל אין לך יושב ראש למועצה.

<שלמה פילבר: מייד.

<שלמה פילבר: החלפנו את החבר השלישי, שהוא יושב ראש המועצה, בשופט קמא, השופט של ועדת האיתור.

<שלמה פילבר: מוסכם על כולם שאם השופט קמא - - -

קארין אלהרר: אם אפשר ללכת ישר, אז בואו נלך עקום.

יואב קיש: תני לו לסיים משפט.

יואב קיש: אנחנו רוצים לשמוע.

יואב קיש: אפשר להקשיב רגע?

איתן כבל: צריך לקרוא קודם.

יואב קיש: קראנו.

קארין אלהרר: לא נראה לי שהבנתם.

יואב קיש: בסדר, אתם הבנתם ואנחנו לא.

<שלמה פילבר: הסיבה לעשות את זה היא לחסוך 4, 5 או 6 חודשים של הליך מינוי המועצה, אישור המועצה, התכנסותה, אישור ועדת איתור למנכ"ל, בחירת מנכ"ל ואז יתחיל התהליך.

<שלמה פילבר: מצד שני, כדי לעשות איזונים ובלמים, קבענו ששני התפקידים המרכזיים האלה, שאנחנו ממנים אותם כרגע, לכאורה ללא הפיקוח של המועצה והמועצה תקבל אותם כמו שהם כאשר היא תתמנה, הם יהיו זמניים לשנתיים, או יותר נכון, זמניים לשנה מיום הקמת התאגיד.

<שלמה פילבר: זאת אומרת, שני האנשים האלה יעמדו לבחירה מחודשת.

<שלמה פילבר: לפי החוק, המועצה תוכל להחליף אותם, אם היא תחליט שהם עשו עבודה לא טובה, ותוכל לעצב מחדש את התאגיד כרצונה.

<שלמה פילבר: אבל בינתיים, קידמנו את התאגיד.

<שלמה פילבר: בחרנו את שני האנשים המרכזיים שצריכים לבחור את האנשים בתאגיד.

<שלמה פילבר: עשינו את זה בלי שום מעורבות, לא של ראש הממשלה ולא של השר הממונה, לא שלי ולא של אף אחד.

<שלמה פילבר: במאמר מוסגר אומר שבמסגרת הקרבות שנמצאים עכשיו מחוץ לחדר הזה, כולל הוועדים החזקים שמנסים כחלק מהמשא ומתן איתנו עכשיו להכתיב מי כן יהיו העובדים – מבחינתם הם צריכים עובדי הרשות הקיימת ולא לתת את היד החופשית לאותם מנהלים שייבחרו.

<שלמה פילבר: אני אומר נאה דורש, נאה מקיים.

<שלמה פילבר: מי שדורש שאנחנו הפוליטיקאים ושלוחי הפוליטיקאים לא יתערבו, שגם לא יכתיבו מהצד השני, דרך הוועדים החזקים, את מבנה וזהות האנשים שיכהנו בתאגיד החדש.

<שלמה פילבר: זה במאמר מוסגר.

<שלמה פילבר: זאת נקודה אחת.

<שלמה פילבר: נקודה שנייה, שהיא לב ליבו של העניין.

<שלמה פילבר: בסוף כולנו חיים בשידור ציבורי.

<שלמה פילבר: שידור ציבורי מממומן בכספי הציבור.

<שלמה פילבר: מי שמממן אותו כרגע זאת מדינת ישראל, תקציב המדינה על כל המשמעויות שלו.

נחמן שי: אבל אתם הפסקתם את המימון ועכשיו טוענים שאין כסף.

<שלמה פילבר: אני אסביר את הכול.

באסל גטאס: אפילו השימוש במונח גירעון הוא לא נכון.

באסל גטאס: למה אתה קורא לזה גירעונות?

<שלמה פילבר: אני אסביר.

<שלמה פילבר: תקציב רשות השידור האחרון היה 850 מיליון שקלים בשנה, שכולו כמעט הלך לנושא של משכורות ותפעול.

<שלמה פילבר: לא היה כסף לכל הדברים האחרים הטובים שהשידור הציבורי רצה לעשות.

<שלמה פילבר: כמעט ולא היה כסף.

<שלמה פילבר: אני פקיד הממונה על ביצוע החוק.

<שלמה פילבר: נקבע בחוק שברשות החדשה יהיו פחות עובדים ויהיה פחות תקציב ובעצם צריך להתכנס ולהתייעל.

<שלמה פילבר: בא שומר הקופה של מדינת ישראל שהוא האוצר ואומר בצדק: חברים, אני רוצה לדעת האם כל עובדי רשות השידור שעובדים היום ברשות השידור נחוצים לצורך המשך קיום השידור הציבורי היום עד להקמת התאגיד?

<שלמה פילבר: ביקשנו את הנתון הזה מכונס הנכסים הרשמי של מדינת ישראל, שמונה לא על ידנו, פרופסור למשפטים בלתי תלוי, שיעשה עבודה מקצועית בתוך הרשות כדי לדעת כמה עובדים נדרשים היום, כדי שמהיום ועד ל-30 במרץ תמשיך רשות השידור לשדר.

נחמן שי: מי קבע את המספר 870?

<שלמה פילבר: כונס הנכסים הרשמי של מדינת ישראל.

<קריאה: אדוני המנכ"ל, אפשר לראות את זה?

<שלמה פילבר: אני לא ראיתי את זה.

<שלמה פילבר: אני מדבר איתכם על מנהלי רשות השידור הנוכחיים, שלא מונו על ידנו ושמונו על-ידי בית המשפט ומפוקחים על-ידי בית המשפט.

<שלמה פילבר: הם קבעו שכרגע מבחינתם הם יכולים להבטיח שהמסך לא יוחשך ושהשידור הציבורי יימשך עם 870 עובדים.

<קריאה: מעניין למה אותו כונס נכסים אומר שאם החוק - - -

צחי הנגבי: סליחה, אדוני.

צחי הנגבי: אם אתה רוצה להישאר איתנו תמתין.

<שלמה פילבר: אי לזאת ובהתאם לכך, עשינו וניסינו להגיע למגעים עם ההסתדרות בשבועיים שלושה האחרונים ויעידו על-כך נציגי העובדים.

<שלמה פילבר: אני אף פעם לא אמרתי לא.

<שלמה פילבר: בכל רגע נתון הפסקתי את כל עיסוקיי ובאתי לשבת.

<שלמה פילבר: זה נכון שעובדי האוצר לא הגיעו למשא ומתן מהסיבה הבאה: בחוק נקבע כבר שרוב עובדי רשות השידור הולכים הביתה, חוץ ממי שייקלט בתאגיד.

<שלמה פילבר: מצד שני, עשו משא ומתן וקבעו הסכמי פרישה נדיבים ומכובדים, שהעלות הכוללת שלהם לתקציב המדינה זה 1.2 מיליארד שקלים, אותם אמורים לקבל 1,000 עובדי רשות השידור שהולכים הביתה.

<שלמה פילבר: זה מעבר לתנאי הפנסיה הרגילים שלהם.

<שלמה פילבר: אלה היו התנאים שנקבעו.

<שלמה פילבר: הממונה על השכר באוצר נמצא פה והוא יכול להעיד על-כך.

<שלמה פילבר: כשבאתי לשבת ולבקש מנציגי העובדים לפטר בהסכמה 300 עובדים, עלתה דרישה חדשה לפתוח את הסכמי הפרישה האלה ולהוסיף להם כמה שיפורים.

<שלמה פילבר: חזרנו הביתה לבדוק במה מדובר והתברר שתג המחיר של כמה שיפורים כאלה ל-1,000 עובדי רשות השידור, זה 100 מיליון שקלים נוספים להסכמי הפרישה.

<שלמה פילבר: האוצר אמר שהוא לא מוכן.

<שלמה פילבר: אני מסוגל להבין את שיקוליו של האוצר.

<שלמה פילבר: הוא גם אמר שיהיו לזה השלכות רוחב גם על גופים אחרים במשק ולכן הוא לא מוכן לזה.

<אריאל יעקבי: בשם איזה אוצר אתה אומר את זה?

אילן גילאון: לצורך העניין, כמה עולות הוצאות הפירוק?

צחי הנגבי: ההסתדרות רשומה לדיון.

<שלמה פילבר: דבר אחרון שצריך לדעת אותו, מעבר לעובדה שאמרתי, כמו שאתם דורשים מאיתנו ואנחנו מכבדים את זה שלא להתערב בזהות עובדי ועיתונאי תאגיד השידור הציבורי החדש, אנחנו מבקשים מאותה מידה מהוועדים לא לעשות את זה.

<שלמה פילבר: אני גם אומר שהדרישה של ההסתדרות ושל הוועדים היום, ש-80%-90% מעובדי התאגיד החדש יהיו עובדי רשות השידור ובתנאי השכר שלהם היום, תג המחיר שהוצמד לדרישה הזאת הוא כ-80-90 מיליון שקלים נוספים כל שנה לתאגיד השידור הציבורי.

<שלמה פילבר: אלה הסיבות שבגללן לא הצלחנו להגיע להסכמות.

<ברוך אסקרוב: גם אתה עולה כסף, כולם עולים כסף.

<ברוך אסקרוב: מה זאת הדמגוגיה הזאת?

<ברוך אסקרוב: זאת דמגוגיה.

צחי הנגבי: זאת לא דמגוגיה, אלה עובדות.

<ברוך אסקרוב: כן, אבל להציג שזה עולה.

<ברוך אסקרוב: בטח שזה עולה.

<ברוך אסקרוב: גם צה"ל עולה, חיילים עולים, משרתי ציבור עולים.

מיכל בירן: גם סגני שרים מיותרים עולים.

נחמן שי: גם הכנסת עולה כסף.

<ברוך אסקרוב: כמה עולים ראשי אגפים באוצר?

צחי הנגבי: אדוני, אין לך רשות דיבור.

<שלמה פילבר: אני לא אמור לטפל בעניין הזה.

<שלמה פילבר: אני רוצה לומר משהו אחד כדי לעצור את הדמגוגיה הזאת.

<ברוך אסקרוב: כל אחד עולה כמו עשרה עובדים אם לא למעלה מזה.

צחי הנגבי: ברוך, אל תכריח אותי להוציא אותך.

<שלמה פילבר: בשבוע שעבר אמרתי שמבדיקות שאני עשיתי, ברשות השידור יש כ-220 עיתונאים, שרבע מהם מקבלים שכר גבוה יותר ממני כמנכ"ל משרד ממשלתי.

<שלמה פילבר: זה אולי יכניס לפרופורציה.

<ברוך אסקרוב: ומה עם השאר?

<שלמה פילבר: לא אמרתי שלא.

<שלמה פילבר: עניתי לך בדמגוגיה שענית מולי.

<שלמה פילבר: אני אומר שאנחנו בעד להמשיך את המשא ומתן.

<שלמה פילבר: אני מציע גם שהסעיף הגדול שעומד כאן על השולחן של נושא הקיצוצים של 10 מיליון בהוצאות השכר, שמשמעותו פיטורים בחקיקה, יידחה לסוף הדיון היום וננסה לשבת עוד ולהגיע להבנות ולמצוא פתרונות.

איציק שמולי: אתה מכיר תקדים כזה של פיטורים בחקיקה?

צחי הנגבי: אבל אנחנו לא דנים בסעיף.

<שלמה פילבר: היושב ראש ינהל את הישיבה ויחליט איך עושים את זה.

<שלמה פילבר: אנחנו פתוחים מצדנו לנסות לפתור את הסעיף הספציפי הזה.

<שלמה פילבר: נקודה אחרונה.

<שלמה פילבר: חברת הכנסת קארין אלהרר, כדי להוריד מסדר היום את הדיון הלא ענייני, אני מצהיר פה לפרוטוקול - - -

קארין אלהרר: מה לא ענייני, זה לב ליבו של החוק?

<שלמה פילבר: אני מצהיר לפרוטוקול שככל שהצעת החוק הנוכחית תאושר בקריאה שנייה ושלישית במתכונתה הנוכחית פחות או יותר, ראש הממשלה בתפקידו כשר התקשורת יעביר את רשימת מומלצי ועדת האיתור לבדיקת - - -

קארין אלהרר: אתם מנהלים משא ומתן על חוק שעבר?

מיכל בירן: מה זה, הוא סוחט באיומים?

מיכל בירן: הוא אמור לעשות את זה עכשיו לפי החוק.

צחי הנגבי: אני רוצה להקריא את רשימת חברי הכנסת שביקשו לדבר: אילן גילאון, יוסי יונה, יואב קיש, אבי ניסנקורן, בסאל גטאס, רועי פולקמן, ינון מגל, נחמן שי, מיכל בירן, קארין אלהרר, איתן כבל ודב חנין .

צחי הנגבי: כל מי שרוצה יכול להירשם.

צחי הנגבי: נתחיל באילן גילאון .

אילן גילאון: תודה רבה אדוני.

אילן גילאון: אני רוצה להתנצל על זה שקשה בימים כאלה לכבוש את יצרך.

אילן גילאון: מאז החוק שחוק רשות השידור עבר בכנסת בשרי עושק אותי.

אילן גילאון: אני חושב שנפל דבר.

אילן גילאון: אני חושב שבקליפת אגוז מדובר במשל למדינת ישראל כולה.

אילן גילאון: זאת היתה פעם ראשונה שבה מפרקים רשות ציבורית.

אילן גילאון: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו פה על-ידי השר אקוניס, השר המיועד אקוניס.

אילן גילאון: זה מזכיר לי מעשה ברס"ר שהיה צריך להודיע לאחד החיילים שלו שאמו נפטרה והוא לא ידע איך לעשות את זה.

אילן גילאון: הוא חשב וקרא לו ואמר: משה, תשמע, אימא שלך מתה, החווה שלכם נשרפה, אבא שלך נדרס, אחותך נפלה מהסוס.

אילן גילאון: ואז הוא החל למרוט את שערותיו מראשו ואז אמר לו הרס"ר: משה תירגע, רק אימא שלך מתה.

אילן גילאון: אני אומר את הדברים בנימה מבודחת אבל ליבי ממש לא מבודח.

אילן גילאון: אף אחד לא שואל את עצמו מדוע הגענו עד הלום.

אילן גילאון: אדוני, אני מעריך אותך, היינו בבית ספר יחד.

אילן גילאון: אני חושב שלא בטובתך אתה מנסה בקושי רב להיות עלה תאנה לערוותם של אנשים אגואיסטים שלא בחלו במשפט: סור מטוב ועשה רע.

אילן גילאון: השר אקוניס, אני יודע שגם אתה יודע את הדברים האלה אבל אני לא בטוח שמותר לך להודות כי אתה תמיד אומר: גורמים.

אילן גילאון: אז בוא נקרא לגורמים בשמם.

אילן גילאון: מישהו החליט את ההחלטה הזאת כי הוא היה צריך איזו רפורמה משל עצמו.

אילן גילאון: אם לא תהיה לו רפורמה משל עצמו וחתומה על שמו, שום דבר לא יקרה.

אילן גילאון: מה משנה התוצאה?

אילן גילאון: לעזאזל כולם, בואו נשרוף את האורוות ונסתכל מכאן.

אילן גילאון: כך הדברים קרו.

אילן גילאון: ועכשיו אתה אומר לי, אדוני השר אקוניס, שאתה בעצם בא להציל את המצב מפיטורי 1,850 עובדים.

אופיר אקוניס: 1,480.

אילן גילאון: זה לא משנה.

אילן גילאון: כאשר אתה מקבל את ההודעות ואת המסרונים בשבת, אם אתה לא בן אדם ציני לחלוטין, אתה צריך להתייחס לכל אחד כאילו מדובר באופן אישי.

אילן גילאון: עכשיו בוא ניקח את הדברים לאשורם.

אילן גילאון: רפורמות היום משולות לדבר אחד, ללכת ולפטר עובדים בצורה סיטונית והמונית, לפגוע בכוח העבודה המאורגן.

אילן גילאון: אני בכוונה מקדים את הדברים הללו, משום שפיטורי ייעול, מי שמדבר על זה, צריך להסיק את המסקנות לאורך הקו.

אילן גילאון: מי שמדבר על כך שרשות השידור לא יעילה, שיסתכל על מדינת ישראל כולה ושינסה למכור את המפעל הציוני במחיר שהושקע בו וביעילות שהושקעה בו.

אילן גילאון: לכן תמיד אפשר להתחיל את הדיון משם.

ינון מגל: לא הבנתי מה אתה אומר.

ינון מגל: אם זה לא יעיל, אז מה כן?

אילן גילאון: אני אומר שאם אתה רוצה ללכת ליעילות יש לך מערכות קודמות בהן צריך להתחיל את היעילות.

אילן גילאון: קצת יותר בחיסכון של כסף.

אילן גילאון: אני יכול לחשוב על מיקור חוץ מחוץ למדינת ישראל שתנהל את מדינת ישראל, אם אנחנו רוצים להרחיק לכת עד כדי כך.

באסל גטאס: זה מה שנעשה עם הגז.

אילן גילאון: ארגון שאם הוא לא מזיק, אז הוא כבר מועיל, לא יכול להרשות לעצמו את החוצפה ואת עזות המצח לבוא בעניינים של טענות של עודף עובדים וייעול במקום אחר.

אילן גילאון: יש פה שתי נקודות.

אילן גילאון: הנקודה האחת היא זה שהחוק שאתם מתקנים היום הוא חוק ישראל היום.

אילן גילאון: יש פה רצון של ראש ממשלה להשתלט על כל כלי התקשורת במדינת ישראל, כביכול שידור ציבורי זה אני.

אילן גילאון: בסופו של דבר לשבור את המראה שכל-כך נותנת לו כנראה היבט לא טוב ולכן כל מי שעוסק בתחום הזה הופך לאויב האישי שלו.

אילן גילאון: כאן הם דובריו.

אילן גילאון: השר הקודם הוא דובר של ראש הממשלה.

אילן גילאון: השתלטות בצורה שיטית על כלי התקשורת תוך שבירת העבודה המאורגנת.

אילן גילאון: מאוד היה מעניין אותי לדעת ולשאול אתכם, רבותיי המלומדים, כמה עולה הפירוק הזה?

אילן גילאון: מי מנקה פה קופון על פירוק הזה?

אילן גילאון: איזה עורכי דין עושים את הדבר הזה?

אילן גילאון: הכנ"ר שייתן את התשובה.

אילן גילאון: מה המשכורת שלו?

אילן גילאון: כמה מחלקים?

אילן גילאון: מי יקבל את הקופון על הנושא של מכירת הנכסים?

אילן גילאון: זה מאוד מעניין אותי.

אילן גילאון: כמה חודשים אפשר היה להציל מהדבר הזה?

אילן גילאון: למה להתפתל ככה, השר אקוניס?

אילן גילאון: בואו תגידו שאתם בעד הרפורמה הנואלת הקודמת שאין לה שום תכלית.

אילן גילאון: עובדה שאי-אפשר להתקדם.

אילן גילאון: היום נדמה לי התפטר ויזנטל, נכון?

אילן גילאון: יש כאן הצלחה מסחררת לאותה הצעה של ארדן לפיד.

אילן גילאון: תקרא לילד בשמו, אני מציע לך ובואו נעצור את הדברים.

אילן גילאון: זאת הרפורמה ה-13.

אילן גילאון: בואו נעצור ב-12.

אילן גילאון: בואו נלך לאיזה מהלך.

אילן גילאון: אני לא אוהב להגיד מתווה כי מתווה זאת בדרך כלל מילה למי שאין לו דרך.

אילן גילאון: בואו נלך על איזה מהלך שהוא מהלך אורתופדי.

אילן גילאון: טלו קורה מבין עיניכם.

אילן גילאון: כדאי לחשוב פעמיים כאשר עושים איזה מהלך שמונע רק על-ידי אגו, על-ידי רוע ולא אכפת לנו יותר מהדבר הזה.

אילן גילאון: זאת המציאות שאתה היום צריך לכסות, אדוני היושב ראש וחבל כי אתה איש טוב.

צחי הנגבי: יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, השר אקוניס.

יוסי יונה: העובדה שיש ציבור כל-כך גדול של אנשים שהגיע לפה והמשותף לכולנו זאת חרדה מאוד גדולה.

יוסי יונה: חרדה לרשות השידור הציבורי, שזה אחד מהנדבכים המרכזיים ביותר של הדמוקרטיה הישראלית.

יוסי יונה: רבים מאיתנו חשים חרדה מאוד גדולה שהדבר הזה עומד, אם לא לפני קריסה אז לפחות כרסום מאוד משמעותי.

יוסי יונה: אבן הנגף הנוספת זה עובדי רשות השידור, שחלק גדול מהם, לפחות על-פי נוסח החוק הקיים, ילכו הביתה.

יוסי יונה: אני פונה לחברי הקואליציה, שזאת לא המטרה שלכם לחסל את שירות הציבור הישראלי הדמוקרטי וזאת לא המטרה שלכם לפטר כמה שיותר עובדים.

יוסי יונה: אני כן מזהה גם בתוככם את הסדק הזה ואת חוסר הנוחות שלכם אל מול החוק הזה שמובא היום בפנינו.

יוסי יונה: בין מפלגת השלטון לבין אופוזיציה לאורך שנים היו מחלוקות אידיאולוגיות מאוד עמוקות, אבל אפשר לציין בחיוב את המחויבות של מפלגת השלטון בעבר לערכים של דמוקרטיה.

יוסי יונה: אני כן מדבר על מנחם בגין והמורשת המפוארת שלו.

יוסי יונה: היום אני רואה שהמחלוקת בינינו אינן רק אידיאולוגיות אלא גם על הדמוקרטיה עצמה וזה דבר מאוד מסוכן.

יוסי יונה: אני מצפה מכם ואני מדבר אליכם, השר אקוניס, בתחינה, בהפצרה, שאתם תהיו לצידנו.

יוסי יונה: לא לצידה של מפלגה כזאת או אחרת, אלא לצידה של הדמוקרטיה הישראלית ורשות השידור הישראלי הוא נדבך מאוד חשוב בעניין הזה.

יוסי יונה: אנחנו כבר עוברים הצעות כאלה ואחרות ואני מדבר רק על הצעת החוק הנוכחית, שהיא עוברת שינויים רבים.

יוסי יונה: כפי שצוין כאן, למראית עין אפילו, תאגיד השידור הציבורי הוא חיוני לפחות למראית עין של הדמוקרטיה הישראלית.

יוסי יונה: משעה שאנחנו מרחיבים את הסמכויות בצורה כל-כך גורפת למנכ"ל הזמני, שהנה עכשיו הוא לא רק ימנה עובדים, שהם עובדים בהגדרתם הטכנית אלא יש לו גם סמכות למנות את מנהל חטיבת החדשות, יש לו סמכות לעסוק בתכנים ויש לו סמכות למנות כ- 400 אנשי צוות של התאגיד החדש, שהם יותר מ-50% מעובדי התאגיד החדש.

יוסי יונה: אז אנחנו שואלים אתכם: תגידו, מה ייוותר לאחר שהיסודות האלה, על-ידי המנכ"ל הזמני, שהוא כפוף באופן ישיר לשר אקוניס ולראש הממשלה, מה ייוותר למועצה הציבורית.

<שלמה פילבר: הוא לא כפוף אליהם.

נחמן שי: למי הוא כפוף?

<שלמה פילבר: הוא כרגע הוא עובד מול האוצר עד שתהיה מועצה.

יוסי יונה: לגבי העובדים.

יוסי יונה: על פניו ולא רק על פניו, התקבלה החלטה שרירותית.

יוסי יונה: מספר כזה או אחר הוא זה שיועסק בתאגיד החדש.

יוסי יונה: 25% מכלל התאגיד החדש, שהוא כ-180 מהעובדים של התאגיד הישן.

צחי הנגבי: לפחות 25%.

יוסי יונה: למה?

יוסי יונה: למה שלא תקום ועדה ותבוא בנדיבות ותגיד: כל אדם בתאגיד הישן שיש לו את הכישורים והיכולת להמשיך והשתלב בתאגיד החדש, יועסק בתאגיד החדש?

<שלמה פילבר: זה אפשרי אבל ההסתדרות דורשת שזה יהיה באותם תנאי שכר שהיו לו קודם ברשות השידור.

<שלמה פילבר: המנכ"ל הזמני לא יושב בבית ומחליט את מי הוא מקבל.

<שלמה פילבר: הוא כפוף להנחיות התקשי"ר.

<שלמה פילבר: הוא חייב לעשות מכרזים כמו שמקובל בשרות הציבורי.

רועי פולקמן: יוסי, זה יהיה יותר מ-25%, אתה יכול להיות רגוע.

יוסי יונה: אני נושא בידי שם אנונימי של עובד רשות השידור הציבורי שעובד 16 שנה.

יוסי יונה: על-פי הסידור הזה הפנסיה שלו תהיה 2,000 שקלים.

יוסי יונה: האם אתם תשלחו אדם עם פנסיה של 2,000 שקלים לאחר שעבד 16 שנים.

<יצחק יושע: יוסי, יש עוד מאות עובדים כאלה.

<יצחק יושע: הם מתייחסים לשכבה מאוד דקה של בעלי חוזים אישיים.

אופיר אקוניס: אדוני, יש לי הצעה ידידותית שתביע בוודאי סולידריות עם העובדים, בעיקר על-ידי המטיפים והמטיפות לצדק חברתי מבין עובדי רשות השידור.

אופיר אקוניס: הטלנטים שמרוויחים סכומי עתק, יוכלו להעביר קצת כספים לעובדים שמרוויחים פחות.

אופיר אקוניס: אני יודע שזה אתגר עצום לאותם טלנטים שמרוויחים 50,000 ו-60,000 שקלים ומטיפים לנו בשידור על צדק חברתי, אוי ואבוי.

אופיר אקוניס: נאה דורש נאה מקיים.

אופיר אקוניס: רוצים סולידריות כמו בפולניה בתחילת שנות ה-80?

אופיר אקוניס: תעשו את זה.

<יצחק יושע: כמה כאלה לעומת כאלה שיש להם 4,700 שקלים שכר יסוד?

<יצחק יושע: כמה כאלה לעומת כאלה?

<יצחק יושע: תהיו כנים ואמיתיים.

אופיר אקוניס: אני רוצה להיות את העיתונאי הראשון שמרוויח סכומים כאלה מביע סולידריות עם אותו עובד שחבר הכנסת יוסי יונה הביא את הדוגמה שלו.

אופיר אקוניס: הטפה לצדק חברתי.

אופיר אקוניס: כל בוקר משתלחים בצורה קיצונית.

אילן גילאון: אתה כל יום מחליף את התפקיד שלך.

אופיר אקוניס: האמת קשה לך?

אופיר אקוניס: זאת האמת, זאת האמת.

אילן גילאון: לא קשה לי.

אילן גילאון: קשה לי שאתה לא מסוגל לומר מילה אחת אמת בלי להסמיק, זה מה שקשה.

אופיר אקוניס: זאת האמת.

אופיר אקוניס: הם מדברים, המיקרופון הוא שלהם.

אופיר אקוניס: הם עושים הכול.

נחמן שי: מי אמר לך?

אופיר אקוניס: אני יודע על מה אני מדבר.

<יצחק יושע: מדינת ישראל נתנה להם את זה.

<יצחק יושע: תקשיב, זה נורא נוח להשתלח בטלנטים.

<יצחק יושע: המדינה אישרה כל תשלום ברשות השידור.

נחמן שי: הם לא גונבים מהקופה הציבורית.

אופיר אקוניס: הצעה ידידותית, אני רוצה - - -

נחמן שי: כל בעל שכר ברשות השידור מקבל את זה באישור המדינה, כולל הטלנטים.

אופיר אקוניס: המיקרופון הוא לא רכוש פרטי של שום עיתונאי או עיתונאית שגם מרוויחים עשרות אלפי שקלים וגם מטיפים בצביעות לצדק חברתי.

אופיר אקוניס: מספיק, די עם הצביעות.

אילן גילאון: מה אתה מציע כרגע?

אילן גילאון: הרי אתה היית נגד זה, נכון?

צחי הנגבי: חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני רוצה לומר כמה מילים לגבי התהליכים שקורים פה.

יואב קיש: בחוק הזה יש שני תהליכים מקבילים.

יואב קיש: תהליך אחד מתייחס לפתיחת התאגיד החדש ובו יש כל מיני משמעויות שנעשות.

יואב קיש: יש מסר מאוד חשוב ששמענו פה ממנכ"ל משרד התקשורת, שבעצם כל הבעיות והעניינים בנושא מינוי המועצה והקמת המועצה, ברגע שאנחנו ניתן את האור הירוק והדבר הזה מתחיל לעבוד אז המינויים ייכנסו לתוקף מיידית.

יואב קיש: לכן אני חושב שכל טענות האופוזיציה בעניין הזה, אפשר רגע לשים אותם בצד.

יואב קיש: מראים לכם בפירוש, שהכוונה שהשידור הזה ינוהל על-ידי המועצה ויהיה עצמאי.

יואב קיש: הנושא השני זה נושא פירוק רשות השידור.

יואב קיש: בעצם שני נושאים האלה נכנסו לאותו חוק.

יואב קיש: אני מצד אחד רואה חשיבות מאוד גבוהה בלקדם את החוק הזה כדי שהתאגיד ייצא לדרך ושיתחיל לזוז.

יואב קיש: זה אחד.

יואב קיש: עכשיו אנחנו מדברים על פירוק רשות השידור.

יואב קיש: יש פה הרבה עובדים.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לכם בצורה הכי פשוטה: אין מה לעשות, הדבר הזה ייצא לפועל.

יואב קיש: . נדמה לי שמישהו אמר בואו נחזור אחורה.

יואב קיש: לא, לצערי עם כל המשמעויות, הרשות תיסגר ואנחנו פותחים תאגיד חדש.

יואב קיש: זה ברור לכולם.

יואב קיש: לכולם גם ברור שהיו הרבה מאוד נושאי שכר שלא בהכרח צריך אותם בתאגיד החדש וזה ברור.

יואב קיש: תנאי השכר בחלק מהמקומות – איך קראת לזה?

יואב קיש: שכר יסוד.

יואב קיש: אני מדבר על עלות מעביד, שתהיה עלות מעביד הוגנת ורלוונטית לשוק.

יואב קיש: אנחנו הולכים למקומות האלה.

יואב קיש: אנחנו הולכים לתאגיד שיהיה עצמאי.

איציק שמולי: תגיד מי הביא את הרשות למצב הזה?

צחי הנגבי: שמולי, מה זה משנה?

צחי הנגבי: זה לא עוזר לנו.

יואב קיש: אם אני מבין נכון, אז יש חובה בפיטורים ויש חובה בקיצוצי שכר.

יואב קיש: מצד שני, אני פונה אליך צחי וגם אליך השר אקוניס.

יואב קיש: אני לא אתן את ידי ואני אצביע נגד, אם הנושא של חקיקה בפיטורים יעלה על השולחן.

יואב קיש: אני לא מסכים.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם, יהיו פיטורים ויהיו קיצוצים אבל זה לא צריך לבוא בחקיקה.

יואב קיש: הנושא הזה זה הליך נפרד שצריך להיסגר מול האוצר ומול העובדים ולא צריך להתעמר בעובדים לשווא.

יואב קיש: באיזה מקומות למשל?

יואב קיש: יש 400 עובדים שהולכים להיקלט, אז בואו נגדיר כמה מהם יהיו עובדים השידור הקיים.

רועי פולקמן: כולם.

רועי פולקמן: כל ה-400 ייקלטו.

יואב קיש: אז זאת בשורה טובה לעובדים.

<ברוך אסקרוב: זאת דעה או החלטה?

יואב קיש: אני חושב שלהגיד כולם זה קצת רחוק.

רועי פולקמן: אנחנו הוועדה ובלי זה, זה לא יהיה.

יואב קיש: המסר העיקרי שצריך לצאת מהמקום הזה הוא שלא מתעמרים בעובדים.

יואב קיש: כן הולכים לרפורמה, כן יהיו פיטורים, כן יהיו קיצוצי שכר אבל בגבולות ההיגיון.

יואב קיש: במקומות שאפשר לעזור ולשמור על האינטרסים של העובדים, נעשה את זה.

יואב קיש: תודה רבה.

צחי הנגבי: אבי ניסנקורן, בבקשה.

<אבי ניסנקורן: ההסתדרות היתה שותפה לרפורמות במהלך השנים, גם רפורמות כואבות וגם פה.

<אבי ניסנקורן: בשנה האחרונה ליוויתי לפחות שני תהליכי הבראה כואבים, אחד בדואר ישראל והשני במגה.

<אבי ניסנקורן: אבל אלה תהליכים מוסכמים.

<אבי ניסנקורן: עובדים הלכו הביתה בפיטורים אבל זה היה תהליכים מוסכמים.

<אבי ניסנקורן: בשביל להציל צריך לעשות גם צעדים כואבים.

<אבי ניסנקורן: אבל להיות במצב שאני יושב שבוע שעבר ומחכה למשרד האוצר, לפקידי האוצר, שיואילו להגיע לדיון.

<אבי ניסנקורן: הם לא מגיעים ובמקום זה רוצים לעשות פיטורים בחקיקה, זה משהו שלא ייעשה במערכת יחסי עבודה בישראל.

<אבי ניסנקורן: לא עשו את זה 70 שנה ולא צריך לעשות את זה היום.

<אבי ניסנקורן: אין שום סיבה.

<אבי ניסנקורן: כשאנחנו מחכים לישיבה ואני קורא לאנשים מחיפה, באר שבע וירושלים והם בדרך ושלושת רבעי שעה לפני הישיבה מודיע האוצר שהוא לא מגיע.

<אבי ניסנקורן: זה משהו שלא ייעשה.

<אבי ניסנקורן: אני אומר: תגיעו מחר והם לא מגיעים.

<אבי ניסנקורן: אני אומר: תבואו במוצאי שבת, והם לא מגיעים.

<אבי ניסנקורן: הם רוצים בחקיקה לכפות פיטורים?

<אבי ניסנקורן: זה משהו שאם מישהו ירים פה את היד, יחטא קודם כל לערכים שהמדינה עובדת לפיהם, לערכים של יחסי העבודה ולקיום יחסי עבודה בישראל.

<אבי ניסנקורן: אני רוצה להגיד לך.

<אבי ניסנקורן: אני שומר על איפוק במערכת יחסי העבודה ועד כמה שאפשר לא נוקט בצעדים ארגוניים.

<אבי ניסנקורן: גם פה, אני נקטתי בצעדים ארגוניים כדי לאותת שעשו פה משהו שהוא לא יעשה, פשוט לא ייעשה.

<אבי ניסנקורן: יש פה סעיפים דרקוניים.

<אבי ניסנקורן: סעיף שבא ואומר שחייבים לפטר בחקיקה, וזה הסעיף של 10 מיליון, זה סעיף שאסור שיעבור וזה לא משנה אם זה באוקטובר או בדצמבר או בינואר.

<אבי ניסנקורן: זה סעיף שצריך לרדת.

<אבי ניסנקורן: צריך לשבת איתנו למשא ומתן.

<אבי ניסנקורן: אני אומר לך, אני לא פחות אחראי מפקידי האוצר, אפילו יותר.

<אבי ניסנקורן: אני לא פחות חרד לשידור הציבורי מפקידי האוצר, אפילו יותר.

<אבי ניסנקורן: אני מוכיח והוכחתי כל יום שאני מוכן לעשות צעדים כואבים, אבל בהסכמה, בכבוד, לראות את האדם העובד, לראות האחד את השני ולהגיע לפתרונות מאוזנים.

<אבי ניסנקורן: עם כל הכבוד לפילבר, ואני מאוד מכבד אותו, הוא לא דייק.

<אבי ניסנקורן: אנחנו לא הגענו לסיכומים כי הם פשוט לא באו.

<אבי ניסנקורן: אין מה לעשות, בסיכומים יש תן וקח.

<אבי ניסנקורן: כשרוצים לפטר עובדים צריך גם לתת דברים.

<שלמה פילבר: אתה צודק, אמרנו שלא הגענו לסיכומים כי לא הצלחנו.

<אבי ניסנקורן: כי לא באו.

<אבי ניסנקורן: מצד אחד אמרו שמסמיכים אותך אבל מצד שני לא נתנו לך את הכלים וזאת האמת.

<אבי ניסנקורן: אנחנו פה ביום חשוב.

<אבי ניסנקורן: צריך לקחת בחשבון שהחוק הזה עושה תיקונים.

<אבי ניסנקורן: הוא מסמיך את הכנ"ר לפעול.

<אבי ניסנקורן: יש שם תיקון 10, שמסמיך את הכנ"ר לפעול בניגוד לחוק המקורי.

<אבי ניסנקורן: אז גם על הכנ"ר לא סומכים שהוא יפעל?

<אבי ניסנקורן: אין מערכת יחסים בין הכנ"ר לאוצר?

<אבי ניסנקורן: מעל ראשו של הכנ"ר צריך לכפות פיטורים בחקיקה?

<אבי ניסנקורן: לא מספיק שהכנ"ר שחובתו לפעול, מסמיכים אותו פה בניגוד לחוק המקורי?

<אבי ניסנקורן: צריכים לעשות שלייקס על שלייקס בחקיקה?

<אבי ניסנקורן: ככה מנהלים יחסי עבודה?

<אבי ניסנקורן: כמה מסתכלים לאנשים בעיניים?

<אבי ניסנקורן: זה פשוט לא ייתכן.

<אבי ניסנקורן: דרך אגב, אני כבר שנה קורא לפתוח את הפרישה מרצון.

<אבי ניסנקורן: האוצר שנה מסרב לפתוח את הפרישה מרצון.

צחי הנגבי: מה זה לפתוח?

<אבי ניסנקורן: ההסכם המקורי קבע תנאי פרישה.

<אבי ניסנקורן: אפשר היה לאפשר לעובדים לפרוש מרצון כבר לפני שנה.

<אבי ניסנקורן: האוצר סירב לאפשר לפרוש מרצון.

<אבי ניסנקורן: הוא סירב לתת לכנ"ר את הכלים כדי שאנשים יפרשו מרצון.

<אבי ניסנקורן: אנחנו היינו היום בבעיה רבה פחות קשה.

<אבי ניסנקורן: שנה הוא משלם משכורת במקום לאפשר פרישה מרצון.

<אבי ניסנקורן: עכשיו הוא רוצה בחקיקה לפטר בצורה שרירותית, בלי לסמוך על שיקול דעת הכנ"ר, בלי לסמוך על מערכת יחסי העבודה, בלי לסמוך על הצדדים.

<אבי ניסנקורן: אני חתמתי על פינוי מתחם שרונה כי אני מאמין בזה.

<אבי ניסנקורן: רשות השידור לא חייבת לשבת במתחם הנדל"ן הכי יקר בישראל.

<אבי ניסנקורן: זה חתום לפני חודשיים בחתימה שלי.

באסל גטאס: הם שמרו עליו.

באסל גטאס: הוא הפך להיות היקר במדינה בגללם.

באסל גטאס: יש להם זכות על זה.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שלא יקרה שום דבר אם רשות השידור לא תשב במתחם שרונה.

<אבי ניסנקורן: זה סעיף מיותר גם כן, כי יש כבר חתימה של ההסתדרות מלפני חודשיים שאנחנו מסכימים לפינוי.

<אבי ניסנקורן: זה אווילי להכניס את זה להצעת החוק.

<אבי ניסנקורן: אבל כפי שזה כתוב וממה שאני מבין, זה פשוט לא ישים.

<אבי ניסנקורן: אז מה, הם לא רוצים?

<אבי ניסנקורן: רוצים לפטר את כל ה-1,500?

<אבי ניסנקורן: רוצים לסגור את כל רשות השידור עוד חודשיים?

<אבי ניסנקורן: זאת המשמעות כרגע כפי שזה כתוב, כי זה לא תלוי בעובדים.

<אבי ניסנקורן: העובדים הסכימו לפינוי אבל צריכים לחתום על חוזים.

<אבי ניסנקורן: בקצב שהאוצר עובד, הוא יכול שלא לבוא לישיבות עם הכנ"ר ולדון איך מפנים.

<אבי ניסנקורן: אנחנו בשלבי ביצוע.

<אבי ניסנקורן: למה שלבי ביצוע צריכים להיכנס לחוק כשיש הסכמה לפינוי מתחם שרונה חד משמעית?

<אבי ניסנקורן: לכן אני פשוט לא מבין את ההתנהלות הנואלת של האוצר והנואלת בהתנהלות פה.

<אבי ניסנקורן: צריך בסופו של דבר לכבד את מערכת יחסי עבודה, לכבד צדדים, לכבד עובדים.

<אבי ניסנקורן: להסתפק בסמכויות שנתנו פה לכנ"ר, להוציא את הסעיף הזה שלא מאפשר התנהלות ולא לעשות שבר ביחסי עבודה בישראל.

באסל גטאס: אדוני היושב ראש, חבריי.

באסל גטאס: אני לא חשוד באהדה יתרה לרשות השידור.

באסל גטאס: אנחנו אזרחי המדינה הערבים במיוחד, סבלנו גם מהיותה בלב הקונצנזוס של השיח ושל התקשורת המגוייסת.

רוברט אילטוב: כנראה מפריע לו שזה ישראלי.

באסל גטאס: אבל, העניין של פירוק רשות השידור - לדעתי בחוק שעבר בקדנציה, היו זרע הפורענות למה שקורה היום כבר אז.

באסל גטאס: היום רק אפשר להגיד שנאכלנו, או נאכלתי, כל אחד מכם, ביום שנאכל השור הלבן.

באסל גטאס: לדעתי, שני דברים נחצו באותו חוק.

באסל גטאס: אחד, מינוי כונס נכסים מפרק לרשות ממשלתית, דבר שהוא אבסורד, למנות מפרק לרשות ממשלתית.

באסל גטאס: זה דבר שאני לא יודע אם היה לו תקדים.

באסל גטאס: זאת הכרזת כישלון אדיר של הרשות המבצעת.

באסל גטאס: אתה מפרק את עצמך בדרך של כינוס נכסים?

אופיר אקוניס: אתה הזכרת שזה נעשה בחוק הקודם, לא בממשלה הזאת, בכנסת הקודמת.

באסל גטאס: אבל אתם חוקקתם.

אופיר אקוניס: לא, לא, אני לא.

קארין אלהרר: די כבר, זה אותו ראש ממשלה.

באסל גטאס: היית חבר כנסת.

אופיר אקוניס: לא, לא הצבעתי על החוק, מה לעשות?

אופיר אקוניס: הודעתי שאני מסרב להצביע על החוק.

קארין אלהרר: זה אותו ראש ממשלה, קחו אחריות.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת אלהרר היתה ראש הוועדה.

קארין אלהרר: קחו אחריות, קחו אחריות.

באסל גטאס: מה, אני מגן עליה?

אופיר אקוניס: לא אמרתי שאני מגן.

באסל גטאס: מה זה משנה קואליציה א' או ב'?

באסל גטאס: הליכוד היה במרכז של שתי הקואליציות.

קארין אלהרר: אני עומדת מאחורי העמדה שלי ומה אתם?

צחי הנגבי: זה לא הליכוד של היום, אז זה היה עם ליברמן.

צחי הנגבי: זה לא אותו ליכוד.

באסל גטאס: אז הקו השני שנמצא זה התחלת הדרך לפיטורים בחקיקה.

באסל גטאס: מה אתם מיתממים היום בנושא הזה?

באסל גטאס: איך אפשר לסגור או לפרק רשות ממשלתית מבלי לפטר עובדים בחקיקה?

באסל גטאס: זה על פי החוק מפטרים.

באסל גטאס: אבל זה לא היום, אז זה נזרע.

באסל גטאס: זה אז באותו חוק.

באסל גטאס: אני רוצה להגיד לכם שרק לפני חודש הכנסת הזאת חוקקה חוק של רפורמה, שהיא לא יותר קטנה, לדעתי הרבה יותר גדולה והרבה יותר משפיעה של פירוק של רשות ממשלתית ענקית שקוראים לה המדען הראשי של משרד הכלכלה.

באסל גטאס: המדען הראשי שמנהל תקציב של 3 מיליון שקל והקמת תאגיד לחדשנות טכנולוגית.

באסל גטאס: אף עובד לא יפוטר.

באסל גטאס: אני אומר לך ניסן, אתה צריך לעמוד על זה שאף עובד לא יפוטר.

באסל גטאס: זה צריך להיות הבסיס.

באסל גטאס: פרישה מרצון, הסכמים שיהיו, אבל העיקרון שברפורמה כזאת של פירוק רשות ממשלתית והקמת תאגיד, אסור לפטר אף עובד.

באסל גטאס: אסור לדעתי להרע בתנאים של אף עובד ובכל זאת אפשר להשיג התייעלות.

באסל גטאס: אבל להפוך את העובדים כקרבן למשא ומתן בשביל להשיג – לדעתי זה הכול בשביל לשחרר את שרונה, זה עניין נדל"ני הפך להיות ולא רק העניין של רשות השידור.

באסל גטאס: לכן אני חושב שצריך לבטל את החוק מהתחלה.

באסל גטאס: לבוא בשיח עם העובדים, לעשות רפורמה אמיתית.

באסל גטאס: אני לא מתנגד למבנה ולהפוך את הרשות לתאגיד אבל בצורה חכמה ולא על חשבון העובדים, בצורה שתביא להתייעלות ובמנותק מההשפעה הפוליטית של ראש הממשלה.

צחי הנגבי: דוד ביטן, בבקשה.

דוד ביטן: נקודת הבסיס שלנו היא, שיש כבר חוק ואנחנו דנים לתיקון החוק.

דוד ביטן: אם לא נעשה את התיקון הזה הוא יישאר רע מה שיש לנו כרגע ועד סוף ספטמבר לא תהיה רשות ישנה אלא רק החדשה ואז כל העובדים יפוטרו.

<קריאה: גם את זה אפשר לשנות.

דוד ביטן: אבל זאת לא הצעה ממשלתית.

דוד ביטן: הממשלה יכולה למשוך את הצעת החוק ואז אנחנו נעמוד בפני שוקת שבורה.

דוד ביטן: לכן אני לא מבין את יו"ר ההסתדרות בעניין הזה וגם לא את העובדים.

דוד ביטן: מה עדיף, שבסוף כולם יפוטרו?

דוד ביטן: צריך להיות גם חכמים ולא רק צודקים.

דוד ביטן: דבר שני.

דוד ביטן: אני חושב שכל הנושא של הסעיף האחרון עם האוצר הוא באמת בעייתי.

דוד ביטן: אני מבין מה המשמעות שלו.

דוד ביטן: תיראו, שנה וחצי לא היה כלום, אף עובד לא פרש.

מיכל בירן: בגלל מי?

דוד ביטן: זאת עובדה.

<יצחק יושע: פרשו קצת ומאות רוצים.

דוד ביטן: זכותי לדבר.

דוד ביטן: אני מבין את הסיבה שהאוצר הכניס את זה.

דוד ביטן: אף עובד לא יפרוש עד אפריל 2016.

דוד ביטן: מה אכפת לו לקבל עוד כמה משכורות?

<יצחק יושע: חבר הכנסת ביטן, 800 פנו ואיש לא דיבר איתם.

צחי הנגבי: אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

דוד ביטן: אתם הרי תמיד צודקים.

דוד ביטן: מבחינה טקטית, אם אני הייתי עובד רשות השידור, הייתי ממתין עד אפריל 2016.

דוד ביטן: לכן צריך להתחיל ממשהו.

דוד ביטן: אני מציע שלא נקבע את אוקטובר כמועד אלא נדחה את זה לסוף דצמבר על-מנת שההסתדרות והממשלה יוכלו לשבת ולהגיע להסכם מניח את הדעת בעניין הזה.

דוד ביטן: זה מספיק זמן.

דוד ביטן: הבנתי שאתם כבר לקראת הסוף בעניין הזה.

דוד ביטן: אז ניתן מספיק זמן ולא נפטר עובדים לפני החגים.

דוד ביטן: דבר שני.

דוד ביטן: אני חושב שצריך להוציא את הטלוויזיה החינוכית מהעניין הזה.

דוד ביטן: נדמה לי שהטלוויזיה החינוכית מממומנת על-ידי משרד החינוך.

דוד ביטן: זה בדיוק כמו שיש את ערוץ הכנסת.

דוד ביטן: ערוץ הכנסת מממומן על-ידי הכנסת.

דוד ביטן: גם זה שידור ציבורי.

דוד ביטן: אין סיבה להכניס את הטלוויזיה החינוכית ואז זה יוריד חלק מהבעיה, יפחית את עומק הבעיה.

<אתי בנדלר: באיזו מובן להוציא?

דוד ביטן: שתמשיך רגיל.

<אתי בנדלר: זה מחייב תיקון של החוק העיקרי.

דוד ביטן: בסדר, אני לא אומר שלא.

רוברט אילטוב: אני מוסיף גם את רדיו רק"ע.

דוד ביטן: אני חושב שמרבית העובדים, מתוך ה-400 שעומדים להיקלט, צריכים להיות מתוך עובדי הרשות.

דוד ביטן: צריך להשאיר אופציה למנכ"ל גם לקבל עובדים חדשים, במיוחד בתחומים הלא עיתונאיים.

דוד ביטן: בלי קשר, אני חושב שצריך לקבל החלטה.

דוד ביטן: הרי בשלב הראשון לפחות, העיתונאים שעובדים היום ברשות, אין סיבה שלא לקלוט אותם ברשות החדשה.

דוד ביטן: הם לא טובים?

דוד ביטן: הם טובים מאוד.

קארין אלהרר: יש שיקול דעת למנכ"ל.

דוד ביטן: אני מציע לך, לאור זה שאת היית יו"ר הוועדה הקודמת, להוריד קצת - - -

קארין אלהרר: אני מציעה לך לקרוא לפני שאתה מתבטא.

דוד ביטן: אני באמת מציע לך בעניין הזה.

קארין אלהרר: הייתי שמחה אם היית קורא.

דוד ביטן: אני לא הייתי מגיע לדיון אפילו בעניין הזה, אבל לא משנה.

דוד ביטן: אני אומר שצריך לקבל החלטה של הוועדה לא כתיקון החוק.

דוד ביטן: להשתדל לקלוט כמה שיותר עיתונאים קיימים ותיקים שנמצאים היום ברשות לרשות החדשה, מכיוון שהם עושים עבודה טובה והם יכולים להמשיך בעבודה שהם עושים.

צחי הנגבי: רועי פולקמן.

רועי פולקמן: לסעיף האחרון.

רועי פולקמן: היו לנו דיבורים על העניין.

רועי פולקמן: אני אהיה יותר ברור ואחר-כך אני אשמח שהיועצת המשפטית תבהיר איך זה קורה, כי הרי זה לא בחוק.

רועי פולקמן: דיברנו על זה בישיבה הקודמת גם מטעמים משפטיים, מהסיבה שהחוק לא מאפשר את זה.

רועי פולקמן: דובר על 800-900 עובדים.

רועי פולקמן: הנגלה הראשונה צריכה להיות כולה, לא להשתדל וכדומה וזאת משני טעמים מרכזיים.

רועי פולקמן: אחד, כדי להקל.

רועי פולקמן: יש הרבה מאוד עובדים שהולכים הביתה.

רועי פולקמן: מקסימום מהם שיכולים להיקלט בתאגיד החדש מיידית צריכים להיקלט ולכן כל ה-400 צריכים להות רשות השידור.

רועי פולקמן: זה צריך להיאמר כאן, לא שיקול דעת.

רועי פולקמן: שתיים.

רועי פולקמן: בנוסף, כל עוד המועצה לא קיימת וכל מנגנוני בניית ועדות האיתור, מי מפקח ותנאי הקליטה, לא יכול להיות שמנכ"ל אחד מקים רשות וקולט כל מיני אנשים מבלי לדעת מה המנגנונים.

רועי פולקמן: הבנתי בדיון הקודם שגם משפטית אנחנו צריכים את זה.

רועי פולקמן: צריך להיות ברור, ה-400 איש שייקלטו בתקופת הביניים עד שתמונה המועצה וימונה המנכ"ל הקבוע, יהיו מתוך עובדי רשות השידור.

<שלמה פילבר: אתה מכתיב למועצה?

<שלמה פילבר: ואם היא לא תרצה?

רועי פולקמן: אני לא מכתיב למועצה, אני מכתיב למנכ"ל הזמני.

רועי פולקמן: אתה רוצה למנות מועצה?

רועי פולקמן: אין בעיה.

<שלמה פילבר: מה שיבחר המנכ"ל צריך לבוא בסוף לאישור המועצה בכל מקרה.

רועי פולקמן: אם המועצה ממונה והחוק כולו יוצא לדרך, אין בעיה.

רועי פולקמן: עושים הכול מחדש.

רועי פולקמן: כל עוד אנחנו בתנאי ביניים וכל עוד אין מועצה, ואנחנו רוצים לייצר מצב של מהירות.

רועי פולקמן: הרי מה היו ההסברים בפעם הקודמת?

רועי פולקמן: יעילות, מהירות וכדומה.

רועי פולקמן: אז יש עובדים מצוינים.

רועי פולקמן: מתוך 1,500 עובדים אני משוכנע שאפשר למצוא לפחות 400 שיעמדו בתנאים.

אילן גילאון: קודם כל למצוא אותם ואחרי זה לפטר.

אילן גילאון: אין סיבה שעובד אחד יפוטר אם הוא לא רוצה.

קארין אלהרר: אני בעד ההצעה.

רועי פולקמן: זה דבר אחד, נבהיר את זה בסעיף המתאים.

רועי פולקמן: הדבר השני הוא הנושא של המועד לתנאי הפרישה.

רועי פולקמן: יש כאן בעיה.

רועי פולקמן: אדוני יו"ר ההסתדרות דיברנו על-כך.

רועי פולקמן: הסיפור הזה בעייתי מכיוון שהסמכות של הכנ"ר לפטר היא בעייתית מאוד.

רועי פולקמן: זה יכול לקחת שנים ולא באמת יש לו את הסמכות.

רועי פולקמן: אני מסכים איתך לחלוטין שזה צריך להיעשות בהסכמה.

רועי פולקמן: מכיוון שאני מכיר את הפרטים, הפערים לא גדולים.

רועי פולקמן: הגיעו איתך להסכמות, הפערים לא גדולים.

רועי פולקמן: הפערים לא גדולים: כמה הולכים ומתי?

רועי פולקמן: האם זה 300 עכשיו וכמה אחר-כך ומה התנאים?

רועי פולקמן: על הכול אפשר להסכים.

רועי פולקמן: אני מבין שהפערים לא גדולים.

רועי פולקמן: צריך רק לראות שזה אכן קורה כי שנה וחצי לא מצליחים לגרום לזה לקרות.

רועי פולקמן: איך גורמים שזה יקרה תוך חודשיים, שלושה או ארבעה?

רועי פולקמן: אם צריך עוד חודשיים כדי להגיע להסכמות, נעשה אותן.

רועי פולקמן: עדיין צריך לוודא שזה לא הולך להיגרר עוד שנה, שנתיים או שלוש.

מיכל בירן: מה ההצעה שלך?

רועי פולקמן: אני מציע לדחות לתחילת שנה הבאה, דצמבר ינואר.

רועי פולקמן: דבר אחרון, שכן ייאמר על-ידי הוועדה.

רועי פולקמן: גם בתוך תהליך הפירוק, בחודשים הקרובים ועד סוף 2015, תשלומים לארגוני היוצרים, לאקו"ם ולארגונים אחרים ייעשו.

רועי פולקמן: אני יודע שזה בתהליכי בוררות אבל אי-אפשר להתנער מזה.

רועי פולקמן: זה חשוב שזה ייאמר על-ידי הוועדה כיוון שהנושא הראשון הוא העובדים.

רועי פולקמן: הדבר הזה צריך להיעשות.

רועי פולקמן: אם תנוח דעתי שסמכותו של הכנ"ר לפטר היא רצינית, ואת זה תוכל להגיד היועצת המשפטית, אז אני גם מוכן לתמוך בביטול הסעיף, גם לא בינואר ולא בדצמבר.

רועי פולקמן: אבל שיהיה ברור שיש מנגנון, שלא נמצא עצמנו בעוד שלושה ארבעה חודשים - - -

דוד ביטן: ההסתדרות לא מסכימה.

רועי פולקמן: דבר אחרון.

רועי פולקמן: שיהיה ברור בתיקון מה הדד ליין למינוי המועצה.

רועי פולקמן: אני יודע שיש לזה ניסוחים כאלה ואחרים, אבל שייאמר בצורה ברורה בסיכום של הדיון היום, בין אם בנוסח ובין אם בסיכום, איך אנחנו מוודאים שזה לא ייגרר.

צחי הנגבי: הדד ליין זה מועד הקמת התאגיד, שכרגע בחוק זה מרץ.

רועי פולקמן: מאה אחוז.

רועי פולקמן: שזה לא ייגרר ושזה יהיה ברור שהמועצה לא תמונה יאוחר מהחודש הזה.

צחי הנגבי: ינון, בבקשה.

אילן גילאון: מישהו אמר שעד שאין תאגיד חדש לא יפורק הישן.

אילן גילאון: אני לא מבין, כל הזמן סחור סחור?

אילן גילאון: למה?

צחי הנגבי: אתה לא חייב לשמוע.

קארין אלהרר: אין תשתית, על מה ייפתח?

צחי הנגבי: חבר הכנסת ינון מגל.

ינון מגל: התבקשתי על-ידי היועצת המשפטית של הוועדה להגיד שהיא בדקה אם יש ניגוד עניינים בין זה שאני תובע את הרשות בענייני כספים לבין ההימצאות שלי כאן – אז אין.

ינון מגל: אני מבקש להצהיר בפני הוועדה על-כך.

ינון מגל: תיראו, בסוף צריך לזכור.

ינון מגל: המטרה של כל הסיפור כאן זה שיהיה שידור ציבורי טוב.

ינון מגל: בואו ניזכר בנקודת ההתחלה.

ינון מגל: השידור הציבורי, מה שהיה או מה שעד היום הוא לא מספיק טוב.

ינון מגל: כאחד שהיה שם, אני מודע לזה שיש שם הרבה מאוד בעיות ובסופו של דבר הפתרון היחיד היה לסגור את המקום ולפתוח מחדש.

ינון מגל: אז אני מציע קודם כל לתת שיקול דעת כמה שיותר רחב לאנשים שמקימים את הרשות החדשה ולא להחליט מראש שכל ה-400 יתקבלו.

ינון מגל: קודם כל, יש פה בעיה של שכר.

ינון מגל: התביעה של ההסתדרות היא שמי שעובר מהרשות הישנה לרשות החדשה יקבל את אותם תנאים ואז כבר עכשיו יש אפליה מובנית.

ינון מגל: כבר עכשיו יש אפליה מובנית בין עובדים שהגיעו מהרשות הישנה לעובדים חדשים של פערי שכר.

ינון מגל: כבר יש בעיה.

ינון מגל: אמר גם פילבר בעניין הזה שזה עשרות מיליונים בכל שנה.

רועי פולקמן: זה על כל ה-800.

ינון מגל: לא משנה, יש פה בעיה.

<שלמה פילבר: 15 מיליון שקלים לכל 100 עובדים.

ינון מגל: הייתי בכמה גופי תקשורת בחיי.

ינון מגל: אני רוצה לגרום כמה שיותר לכך שכשאדם מקים גוף תקשורת חדש הוא יעשה את זה הכי מקצועי שיש.

ינון מגל: אין שום סיבה שערוץ 2 יעבוד בצורה מקצועית, שערוץ 10 יעבוד בצורה מקצועית ורשות השידור, או הרשות הישראלית, תעבוד עכשיו בכל מיני אינטרסים עם כל מיני גופים שדוחפים, שאלה יקבלו כך ואלה יקבלו כך.

ינון מגל: לא, לא רוצה את זה.

ינון מגל: לא רוצה.

ינון מגל: סליחה, עם כל הכבוד לעובדים, הרשות היא לא של העובדים.

ינון מגל: הרשות הציבורית היא של מדינת ישראל, של אזרחי מדינת ישראל.

מיכל בירן: גם של ראש הממשלה.

ינון מגל: סליחה, לא הפרעתי לך.

ינון מגל: לא הפרעתי לך, תפסיקי.

ינון מגל: עם כל הכבוד.

ינון מגל: עם כל הכבוד, אני רוצה שתהיה פה רשות ציבורית מקצועית לעילה ולעילה.

ינון מגל: אני סומך על אלדד קובלנץ ששמו אותו בתפקיד הזה.

ינון מגל: אני סומך על גיל עומר ששמו אותו בתפקיד של המועצה.

ינון מגל: בעיניי הם אנשים ראויים, מצוינים, טובים, מקצועיים.

ינון מגל: אני רוצה שיתנו להם לעבוד.

ינון מגל: זה דבר ראשון.

ינון מגל: מעבר לזה.

ינון מגל: אני בעד לתת לעובדים כמה שיותר.

ינון מגל: עוד 100 מיליון הם רוצים?

ינון מגל: בעיניי, אם יש אפשרות – לתת.

ינון מגל: יש תביעה של 10 מיליון?

ינון מגל: להקל.

ינון מגל: מה שאפשר להקל.

ינון מגל: שאנשים שתנו את חייהם.

ינון מגל: יש בעיה של ש"ת, אנשים לא יודעים מה זה.

ינון מגל: אני הייתי ש"ת.

ינון מגל: התחלתי במשכורת של 300 שקלים ברשות השידור.

ינון מגל: 300 שקלים וזה לא נרשם ואני לא בחוזה עבודה.

ינון מגל: עבדתי כך 3 שנים.

ינון מגל: יש הרבה אנשים שעבדו המון שנים כש"ת, שובר תשלום, והם לא זכאים.

נחמן שי: עכשיו זה נשמע כמו התביעה שלך נגד רשות השידור.

ינון מגל: אומרת לי פה אישה שהיא עובדת 26 שנים כש"ת עם 300 שקלים פנסיה.

ינון מגל: זה לא הגיוני שאנשים שעובדים עם ש"ת, פתאום אין להם זכויות ועכשיו גם רוצים להחתים אותם על זה שהם לא יתבעו את רשות השידור.

ינון מגל: זה לא הוגן, זה לא היה הוגן וצריך לפתור את הבעיות האלה.

ינון מגל: זה גם עניין של חריגים כי פה מדובר שרק מגיל 50 אנשים מקבלים.

ינון מגל: חבר שלי, יהודה תמם, הוא בן 48.5, הוא חולה.

ינון מגל: הוא מבקש ועדת חריגים ואין ועדת חריגים.

ינון מגל: רבותיי, אני חושב שצריכה להיות ועדת חריגים לאנשים שיש להם בעיה, הם על קו התפר וכדומה.

ינון מגל: אני אומר שכשסוגרים מהלך כזה דרמטי, צריך ללכת כמה שיותר לקראת העובדים.

ינון מגל: אבל שזה לא יפגע כהוא זה ברשות שאנחנו מקימים.

ינון מגל: לא להשית עכשיו כל מיני הכנסות.

ינון מגל: כבר הכניסו כל מיני דברים שיקשו על האנשים שבונים את הרשות החדשה.

ינון מגל: אני מעדיף רשות שמאלנית מאשר רשות שהיא מוכתבת מלמעלה או מוכתבת מלמטה על-ידי הוועדים או מכל מיני ציבורים.

ינון מגל: אני נלחם בתקשורת אבל אני רוצה תקשורת חופשית.

ינון מגל: לא שהיא נתפסת על ידי פוליטיקאים ולא על-ידי ועדי עובדים.

ינון מגל: שהיא תהיה תקשורת חופשית.

ינון מגל: שאנשים עובדים אומרים את דעתם ובתוך התקשורת ובתוך בתוך הוויכוח הציבורי אנחנו נתווכח אחד עם השני.

ינון מגל: אבל תגידו לי מה זה הדבר הזה?

ינון מגל: מהבוקר אני מקבל "פושים".

ינון מגל: ניסן, אתה דיברת איתי ואמרתי שאני אלך לקראתכם כמה שיותר.

ינון מגל: מה זה השיטות האלה?

מיכל בירן: סולידריות קוראים לזה.

ינון מגל: זאת לא סולידריות.

ינון מגל: מה קשור עכשיו איש עסקים שמגיע לשדה התעופה - - -

<ברוך אסקרוב: אתה היית טלנט, אתה לא מבין את זה.

ינון מגל: בסדר.

ינון מגל: מה קשור איש עסקים שמגיע עכשיו לשדה התעופה?

ינון מגל: רבותיי, עם כל הכבוד, זה שיטות של מאפיה.

מיכל בירן: זה הדבר הכי מעודד שקרה בחברה הישראלית בשיטה האחרונה.

ינון מגל: זה שיטות של מאפיה וזה שיטות של פרוטקשן.

ינון מגל: אני דורש באופן מיידי להפסיק את העיצומים האלה.

ינון מגל: אחרי זה אל תבואו לדבר איתי.

ינון מגל: אתם רוצים לפעול בשיטות כאלה, של אלימות.

ינון מגל: בתשע מתחיל הדיון ואני מקבל "פוש" מוואלה, שהתחילו עיצומים של הדרכונים.

ינון מגל: מה זה הדבר הזה?

<ברוך אסקרוב: אתה מודע לזה שבית המשפט אישר את זה?

ינון מגל: סליחה, אתה קיבלת רשות דיבור?

ינון מגל: קיבלת רשות דיבור?

<אריאל יעקבי: קיבלת "פוש" שיהיה.

<אריאל יעקבי: לא קיבלת "פוש" שלא יהיה.

ינון מגל: אני מודיע לכם.

ינון מגל: אני מוכן ללכת את כל הדרך לעובדים.

ינון מגל: אני רוצה קודם כל רשות טובה.

ינון מגל: אחרי זה צריך לדאוג לעובדים ואחרי זה צריך שיהיה פה סדר באיך שהמדינה הזאת מתנהלת.

ינון מגל: תודה.

איציק שמולי: ינון, מה זה פיטורים בחקיקה אם לא אלימות?

ינון מגל: אוקיי, אז אני לא אומר שזאת תורה מסיני.

ינון מגל: מבחינתי אפשר לשנות את זה.

ינון מגל: אני בעד שזה יהיה במשא ומתן, שידברו, שיגיעו.

ינון מגל: אם האוצר ככה מתנהל, זה לא בסדר, זה לא בסדר.

צחי הנגבי: חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: אני מסכים עם מה שאמרת.

נחמן שי: סדר צריך להיות, ינון, אבל לא יכול להיות סדר כשבמשך שנים רשות השידור עוברת תהליך של רפורמה ובסוף כבר מקבלים את הרפורמה והיא מאוד קשה ומסובכת.

נחמן שי: ואז ביום בהיר אחד ממנים ועדה והוועדה הזאת מבטלת את הרפורמה ומחליטה על מתווה אחר.

נחמן שי: ואז עוד פעם כולנו עוברים את הסשן הארוך הזה והכנסת מאשרת את זה.

נחמן שי: אני התנגדתי אבל אחרי שהכנסת מאשרת את זה, אז עכשיו הופכים גם את הרפורמה השנייה עוד פעם על פניה.

נחמן שי: אז סדר צריך להיות.

נחמן שי: 1,500 עובדים, כולל הש"ת, צריכים לדעת מה העתיד שלהם.

נחמן שי: לא יכול להיות ש-1,500 איש במדינת ישראל יהיו כמו סחורה בשינוע.

נחמן שי: מעבירים אותם מפה לשם, מעלים אותם, מורידים אותם, מפטרים אותם, מגייסים אותם.

נחמן שי: הם אנשים.

נחמן שי: אתה הזכרת עובד אחד שגם אני קיבלתי את הפנייה שלו, שרוצה לפרוש ומחפש ועדת חריגים ואין כתובת.

נחמן שי: למיטב ידיעתי, מאות אנשים ניסו לברר את תנאי הפרישה שלהם אבל לא היה להם עם מי לדבר.

נחמן שי: אז עכשיו אני אחזור על אותה בדיחה חבוטה על אותו יתום שרצח את ההורים ומיילל שהוא נשאר בלי ההורים.

נחמן שי: זה בדיוק העניין.

נחמן שי: קודם כל עשו את המתווה הכי בלתי אפשרי במדינת ישראל, הכי בלתי אפשרי, ועכשיו אומרים: אין לנו כסף, אנחנו חייבים לפטר.

נחמן שי: אז תחליטו.

נחמן שי: אתם רוצים לעשות רשות שידור חדשה?

נחמן שי: תעשו אותה.

נחמן שי: ייקח שנה, שנה וחצי, יכול להיות, זה תהליך ארוך.

נחמן שי: היא קיימת עשרות שנים.

נחמן שי: זה לוקח זמן.

נחמן שי: כולם בחדר הזה מסכימים שצריך לשנות את רשות השידור.

נחמן שי: להביא לשם תרבות ארגונית אחרת, להביא לשם אולי תפיסה שידורית אחרת.

נחמן שי: אולי היא צריכה להיות יותר ישראלית כפי שאמר ידידי, יכול להיות.

נחמן שי: בבקשה.

נחמן שי: אני לא מבקש את הזמן הזה רק כדי להרוויח אותו, כי אולי תקרה איזו מהפכה פוליטית במדינת ישראל אלא מפני שזה ארגון רגיש ביותר.

נחמן שי: אני לא רוצה להעליב אף אדם.

נחמן שי: זה לא פס ייצור שידור.

נחמן שי: זה לא פס ייצור.

נחמן שי: זה אנשים שקמים בבוקר וצריכים לשדר ומדברים ברדיו או מצלמים בטלוויזיה.

נחמן שי: הם צריכים לדעת איפה הם עומדים.

נחמן שי: לא יכול להיות שכל הזמן תהיה איזו חרב מתהפכת מעל ראשם: מחר אתם מפוטרים, מחר אתם מפוטרים, מחר אתם מפוטרים.

נחמן שי: זה בהיבט האחד.

נחמן שי: ההיבט האחר זה מה קורה לדמוקרטיה במדינת ישראל?

נחמן שי: אל תזלזלו בנכס הזה ששמו שידור ציבורי.

נחמן שי: הוא לא יכול להיות כמו ערוץ 10 וערוץ 2.

נחמן שי: אני הפרטתי.

נחמן שי: אני הייתי זה שלקח שידור במדינת ישראל והפך אותו לשידור מסחרי.

נחמן שי: אני מבין את זה.

נחמן שי: אני מגן עליהם ואני חושב שהם עושים את העבודה שלהם בסדר.

נחמן שי: אבל בתוך כל העולם הזה של השידור במדינת ישראל, צריך להיות שידור ציבורי וצריך להיות שידור שמעוגן באמת בערכים של האינטרס הציבורי במדינת ישראל.

נחמן שי: בלי להעליב את ערוץ 2 ובלי להעליב את ערוץ 2, כאן במו ידינו, אנחנו כורתים וחותכים את היסודות של הדמוקרטיה במדינת ישראל.

ינון מגל: נחמן, יש להם אינטרס ציבורי גדול מאוד, גם לערוץ 2 וגם לערוץ 10, לאורך הרבה שנים השידור הציבורי לא עשה את העבודה שהם עושים.

נחמן שי: אתה רוצה לברר היסטורית?

נחמן שי: הכנסנו לשם כמה שאפשר מהערכים הציבוריים.

נחמן שי: עדיין זה שידור שמונע מסחרית.

ינון מגל: אני מסכים איתך, נכון.

נחמן שי: הם לא מונעים מסחרית.

נחמן שי: אולי גם הם מונעים על-ידי רייטינג אבל הם לא מונעים מסחרית ולכן צריך לתת להם.

נחמן שי: דבר אחרון.

נחמן שי: יש מנכ"ל זמני, שאני לא יודע איך הוא מתכוון לפעול בדיוק.

נחמן שי: אני שואל את הממונה על יחסי עבודה: מתי אדם אחד, אפילו שחיזקו אותו בעוד שניים, גייס 400 עובדים למערכת הציבורית?

נחמן שי: תגיד לי, מתי?

נחמן שי: איך?

נחמן שי: לפי איזה אמות מידה?

נחמן שי: על איזה פיקוח מדובר?

נחמן שי: 400?

נחמן שי: וזה הגרעין של העובדים.

נחמן שי: למי נתנו במדינת ישראל?

נחמן שי: אלדד הוא חבר שלי, אני מודה.

נחמן שי: איך הוא יוכל לבחור 400 איש?

ינון מגל: מה זאת אומרת איך?

נחמן שי: אם יהיה פיקוח ציבורי על ידי אותה המועצה – תהיה המועצה הזאת, תהיה מועצה אחרת.

נחמן שי: יכול להיות שראש הממשלה רוצה לפתוח את זה.

נחמן שי: בסדר, אני לא מזלזל בזה.

ינון מגל: אז אתה חושב שמועצה, שכל אחד מקבל לפחות 10 חברים שאומרים לו והיא צריכה לשבת, זה יפתור את הבעיה?

נחמן שי: אני רוצה שקליטת העובדים תהיה בפיקוח ציבורי.

נחמן שי: שיהיו איזה אמות מידה שאפשר לבדוק אותן ולא לתת לאדם אחד לבחור 400 עובדים.

נחמן שי: מכאן הכול מתחיל.

נחמן שי: אחר-כך רכישת תכניות.

נחמן שי: רכישת תכניות במאות אלפי שקלים נותנים לאדם אחד.

נחמן שי: מאות אלפי שקלים יוצאו מהכסף הציבורי כדי לרכוש תכניות.

נחמן שי: לכן הדברים האלה לא עובדים.

נחמן שי: קחו את הזמן שלכם, חודשיים שלושה.

נחמן שי: לא יקרה אסון.

נחמן שי: תאריכו את לוח הזמנים במידה מסוימת ונעשה משהו שהוא יהיה נכון לטובת כולנו.

נחמן שי: היום זה אתם, מחר זה אנחנו, לא משנה, אבל פה מעצבים את עתיד השידור במדינת ישראל ממש תחת לחץ ותחת סד וזה לא יקרה.

נחמן שי: תודה רבה.

צחי הנגבי: מיכל בירן, המחנה הציוני.

אילן גילאון: למה הדיון הזה לא משודר בערוץ הכנסת?

מיכל בירן: אני אהיה קצרה כי אני חושבת שרוב הדברים כבר נאמרו.

מיכל בירן: כולנו נשמח שיחזור חבר הכנסת אראל מרגלית.

נחמן שי: העברתי לו הודעה שהיושב ראש אישר להזמין אותו חזרה לישיבה כבר לפני רבע שעה.

מיכל בירן: כל הטענות הענייניות, ועלו פה כמה טענות ענייניות, אינן קשורות לדיון.

מיכל בירן: חברת הכנסת קארין אלהרר, גם אז התנגדתי למה שעשיתם.

מיכל בירן: הצבעתי נגד הצעת החוק של רשות השידור.

מיכל בירן: אבל בכל מקרה, כל זה כבר מים שעברו תחת הגשם ואנחנו כבר אחרי זה.

מיכל בירן: אתם, ממשלת הליכוד ונתניהו, עם השר גלעד ארדן – זה אפילו לא היה שר של יש עתיד.

מיכל בירן: אני זוכרת שהחמאתי לגלעד ארדן.

מיכל בירן: אמרתי שאני נגד אבל שאני סומכת על הפוטנטיות שלך והיכולת שלך לתקתק דברים גם בביצוע של הרפורמה הזאת.

מיכל בירן: עכשיו אתם אומרים: רגע, עכשיו זאת ממשלה אחרת.

מיכל בירן: למה אתם מצפים?

מיכל בירן: עכשיו אתם מבקשים שוב שאנשים יעשו ויתורים.

מיכל בירן: עוד חצי שנה יהיו שוב בחירות ואז תגידו שזה לא אתם, אלא מישהו אחר לגמרי, זה היה ביבי בקדנציה אחרת.

מיכל בירן: אי-אפשר, יש עניין של אחריות.

מיכל בירן: גם כך מדינה אמורה לשאת באחריות גם של ממשלה שהיא לא הסכימה איתה כל עוד היא לא שינתה חוק ובוודאי ובוודאי כשזה אותו ראש ממשלה ושר של הליכוד שהיה שלוחו גם בפעם הקודמת.

מיכל בירן: כל הטענות הענייניות הן לא קשורות לכאן.

מיכל בירן: כולם הסכימו שהיה צריך לעשות תכנית התייעלות.

מיכל בירן: היתה פה שתיקה אפילו של אקוניס.

מיכל בירן: עובדים רצו לפרוש.

מיכל בירן: כבר הגיעו להסכמה על תנאי הפרישה והאוצר לא העביר את הכסף כדי שהדבר הזה יקרה.

מיכל בירן: עכשיו אתה שואל: מה עדיף?

מיכל בירן: או שעכשיו כולם ילכו הביתה - - -

דוד ביטן: אבל זה המצב.

דוד ביטן: אני לא יצרתי את המצב הזה.

מיכל בירן: אני לא מתחרה עם הסיפור של אילן על ההוא של אימא שלו מתה.

מיכל בירן: זאת בדיוק העז.

דוד ביטן: אבל זה המצב.

יואב קיש: אני לא מבין מה את רוצה.

מיכל בירן: בכנסת הזאת אתם מביאים כל יום חוק מופרך.

מיכל בירן: תביאו חוק נורמלי שכולם יסכימו עליו.

מיכל בירן: אני רוצה שתביאו תיקון להארכה - - -

דוד ביטן: מי יביא?

מיכל בירן: אתם.

מיכל בירן: אתם הממשלה.

מיכל בירן: אתם לפעמים שוכחים את זה.

דוד ביטן: אנחנו עכשיו בכנסת לא בממשלה.

דוד ביטן: מה שתעשה הממשלה זה למשוך את החוק ואז מה יהיה?

מיכל בירן: נו, באמת, דוד.

יואב קיש: את קוראת לפיטורים של כל העובדים בעוד חודש.

יואב קיש: זה מה שקורה.

מיכל בירן: יואב, אל תעשה לי מניפולציות.

מיכל בירן: אתם יכולים להאריך את זה, אתם יכולים להגיע להסכמות.

איציק שמולי: אתה הצעת לתקן את החוק הראשי, דוד.

איציק שמולי: מה אתה מדבר?

איציק שמולי: אתה הצעת לתקן את החוק הראשי.

איציק שמולי: עכשיו אתה אומר לה שזה בלתי אפשרי?

מיכל בירן: הדבר הכי חמור.

מיכל בירן: הסיבה היחידה שאנחנו נמצאים במצב הזה זה בגלל האימפוטנציה שלכם.

מיכל בירן: גם של פקידי האוצר שלא העבירו את הכסף שנדרש לפיטורים מרצון וגם של ראש הממשלה שלא מצליח, או לא רוצה, למנות מועצה ציבורית.

מיכל בירן: אז תעשה לי טובה.

מיכל בירן: זה פשוט.

מיכל בירן: החוק הזה, כמו שהוא מובא עכשיו, זאת פשוט סחיטה באיומים.

מיכל בירן: אין דרך אחרת לראות את זה.

מיכל בירן: אין מדינה אחרת בעולם שזה נראה כך, שמפטרים אנשים בחוק בתמורה לנדל"ן ולקיצוצים.

מיכל בירן: הדבר הזה לא יכול להיות.

מיכל בירן: האחריות היא עליכם.

מיכל בירן: קחו את האחריות, תאריכו את זה ותתחילו לתקתק עניינים.

מיכל בירן: אנחנו כבר לא בדיון שלא הייתם צריכים לעשות את זה מלכתחילה.

מיכל בירן: זהו, הסתיים, נגמר.

מיכל בירן: פשוט תוציאו את זה לדרך.

צחי הנגבי: קארין אלהרר.

קארין אלהרר: תודה אדוני היושב ראש.

קארין אלהרר: אני חושבת שאין מחלוקת בחדר הזה שיש צורך אקוטי בקיומו של השידור הציבורי.

קארין אלהרר: החוק שעבר בקדנציה הקודמת היה חוק שלקח בחשבון את כל השיקולים ואמר: לא תיסגר הרשות עד שלא תקום החדשה.

קארין אלהרר: התיקונים שאתם מביאים פה היום - - -

דוד ביטן: אבל נקבע מועד לדבר הזה.

קארין אלהרר: תגיד לי, הפרעתי לך?

קארין אלהרר: מה אתה מפריע?

קארין אלהרר: אני חושבת שמה שיישאר מהחוק הקודם, בתיקונים שמביאים פה היום, זה פיטורים המוניים ומינויים על-פי הגחמות של ממשלת ישראל.

<קריאה: לפי הלחצים של הוועדים החזקים במשק.

אורן אסף חזן: לא תמכת בזה בקדנציה הקודמת?

קארין אלהרר: אדוני המנכ"ל.

קארין אלהרר: אני מאמינה לכנות שלך.

קארין אלהרר: אתה אומר שאתם לא רוצים מינויים פוליטיים.

קארין אלהרר: באמת אני שואלת: מה הבעיה?

קארין אלהרר: יש כבר שמות, תחתמו על זה.

קארין אלהרר: אתם יכולים לפתור - - -

יואב קיש: אז אמרו לך, רוצים שהחוק ייצא לפועל, לא רוצים סתם אנשים שיעבדו.

קארין אלהרר: תיתן לי להשלים את המשפט.

יואב קיש: אבל אמרו לך שיחתמו על זה.

קארין אלהרר: לא רוצה שתדבר עכשיו, אני רוצה להשלים את המשפט.

קארין אלהרר: אדוני המנכ"ל, אני באמת מנסה להבין.

קארין אלהרר: אני מאמינה לכנות שלך.

קארין אלהרר: אני מבינה שאתה אומר שתמונה מועצה.

קארין אלהרר: תראה את כל הטענות שעולות כאן היום, שאדם אחד על פיו יישק דבר למנות 400 עובדים.

קארין אלהרר: אדם אחד על פיו יישק דבר לקנות תכניות.

קארין אלהרר: איך הדבר הזה יכול לקרות בצורה עניינית והגיונית?

<שלמה פילבר: זה קורה כבר שנה שלמה עם בן אדם אחד ברשות השידור הקיימת כשאין לה גוף ציבורי מפקח חוץ מכונס הנכסים.

קארין אלהרר: א', בית המשפט מפקח על הכול.

<שלמה פילבר: בית המשפט לא מפקח על קניית תכניות.

קארין אלהרר: אתה בעצמך אומר ששנה שלמה לא נעשה כלום ומצד שני אתה אומר שאתם רוצים לקדם.

קארין אלהרר: איך זה משתלב יחד?

<שלמה פילבר: אני אסביר לך והסברתי גם בפעם הקודמת.

קארין אלהרר: לא, אתה לא הסברת את זה.

דב חנין: אפשר להשלים בכנסת משפט?

דב חנין: תודה רבה לך.

דוד ביטן: לנו לא הפריעו?

דוד ביטן: הפריעו גם כן.

<שלמה פילבר: אני מתנצל.

קארין אלהרר: אני באמת מנסה להבין את זה.

קארין אלהרר: מה הוא הדבר בעיניי הוא להגדיל עוז?

קארין אלהרר: אתה אומר שאם התיקונים האלה יעברו, אז ראש הממשלה מתחייב למנות את המועצה.

קארין אלהרר: אני אומרת שזה צריך להיות הפוך.

קארין אלהרר: החוק כבר קיים, הוא חוקק בכנסת.

קארין אלהרר: היתה אמורה להיות המועצה.

קארין אלהרר: תמנו את המועצה, תראו לנו את הרצינות, תראו לנו שבאמת אתם רוצים לקיים את השידור הציבורי החדש ואז תעבירו את התיקונים לחוק.

קארין אלהרר: אם באמת פקידי האוצר לא נאותו לדבר עם אנשים, שזה היה התנאי לכל הסיפור, אתם לא יכולים לעשות הכול ב"חאפ לאפ" בחודש.

קארין אלהרר: תאריכו את זה עד מרץ.

קארין אלהרר: תנהלו את הדברים בשום שכל ואז הכול יקרה כמו שצריך.

קארין אלהרר: תממנו את זה ושהאוצר יפסיק לאיים שיעבירו את זה לבית משפט ויפטרו את כולם בבת אחת.

קארין אלהרר: זה לא עובד בצורה כזאת.

קארין אלהרר: אני באמת לא מצליחה להבין איפה הרצון העז לקיים את השידור הציבורי אם כל מה שאתם עושים רק מוביל לסגירת רשות השידור ושיתוק המקום הזה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: תודה אדוני היושב ראש, אדוני השר.

איתן כבל: מבלי להעליב את הטייחים, ככה זה נראה כשטייחים מנסים להיות בנאים.

איתן כבל: אני אומר את זה לכם תוך כדי תחושה שאתם שוכחים שאתם אלה שצריכים לנהל את העסק.

איתן כבל: חברים יקרים, על מי אתם מלינים?

איתן כבל: זה אתם.

איתן כבל: האוצר זה אתם, תקשורת זה אתם, מינוי הכנ"ר זה אתם.

איתן כבל: זה אתם, המבוכה היא שלכם.

איתן כבל: הביזיון הוא שלכם.

איתן כבל: על מי אתם מרימים קול?

איתן כבל: על מי?

איתן כבל: את מי אתם מבקשים לתקן?

איתן כבל: את עצמכם?

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שבקדנציה הקודמת – אני לא רוצה לפתוח את הדיון, זה ראש ממשלה של כולנו, גם שלכם.

איתן כבל: שר תקשורת שהיה, גם שלכם.

איתן כבל: בשורה התחתונה, אני אומר את זה לכולנו - - -

דוד ביטן: מה עם שר האוצר?

דוד ביטן: לא שלנו - שלה.

דוד ביטן: פשוט שכחת אותו, לא הבנתי למה.

איתן כבל: אני לא שכחתי אותו.

איתן כבל: אני אזכיר לך שגם אני לא ניהלתי איתו משא ומתן.

איתן כבל: אני לא מיניתי אותו.

איתן כבל: הוא לא יושב איתי כל יום ראשון בבוקר.

דוד ביטן: עכשיו הוא המנהיג של האופוזיציה, מה אתה רוצה?

איתן כבל: תסלח לי.

איתן כבל: הוא לא יושב איתי כל יום ראשון בבוקר.

איתן כבל: אני מכבד אותך מידי, הייתי מצפה שאחרים יקפצו לא אתה.

איתן כבל: ברשותך, אנחנו מכבדים אחד את השני יותר מידי בשביל שאני אצטרך להגיב על מה שאתה אומר.

איתן כבל: אני רוצה לומר ולהיות ענייני.

איתן כבל: היה לי הרבה מה לומר ואמרתי מספיק.

איתן כבל: יש כאן שלוש נקודות שצריך להניח על השולחן, אם באמת יש רצון להוציא מן הכוח אל הפועל ולהקים את השידור הציבורי החדש.

איתן כבל: יש נושא העובדים, שהוא לא יכול להסתיים, גם לא עכשיו.

איתן כבל: אני אומר את זה לך אבי חברי, אני אומר את זה לך אדוני המנכ"ל, אני אומר לך אדוני השר.

איתן כבל: הדרך היא לצאת מכאן היום, להתכנס בחדר.

איתן כבל: אם באמת מתכוונים לעשות את זה.

איתן כבל: לשבת עד הלילה.

איתן כבל: אלה לא עניינים שיכולים לקבל מענה בחקיקה.

איתן כבל: כל ניסיון להוליך את זה בחקיקה – אני מדבר מעבר לסיפור של 10 מיליון כן או לא, אני מדבר על המהות.

איתן כבל: צודק יושב ראש ההסתדרות.

איתן כבל: אני אומר לך אדוני השר, כמו שעשינו בפעם הקודמת.

איתן כבל: אפשר להיכנס לחדר ואם יש רצון טוב כל אחד ימשוך לאן שהוא רוצה ובסוף מגיעים להבנות.

איתן כבל: זאת ההזדמנות לעשות את זה עוד היום עכשיו.

איתן כבל: נושא שני, שהוא בצורה כזאת או אחרת עוסק במהויות של ניהול התאגיד החדש.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, אדוני השר, למה לתפור בצורה כל-כך גסה?

איתן כבל: בסופו של עניין – אני אומר לך את זה חברי ינון מגל.

איתן כבל: העניין הזה של המועצה, המשמעות שלו היא חלק מתרשים זרימה.

איתן כבל: זה לא שמישהו בא ותקע את המועצה.

איתן כבל: כל העניין הוא, שאתה ממנה מועצה שיודעת ללוות עקב בצד אגודל כל אחד מהתהליכים.

איתן כבל: יש כאן אחריות.

איתן כבל: גיל עומר הוא לא סגן מפקד חוליה מצומצמת.

איתן כבל: הוא לא מונה כדי שבמרץ הוא ייכנס לתפקיד ויגידו: או, מרשים מה שעשיתם.

איתן כבל: בסופו של עניין מה אתה בעצם אומר?

איתן כבל: המועצה תקבל את זה אחרי שלעסו את זה ואו שהיא תקיא או שהיא תקבל.

איתן כבל: זה פשוט לא.

איתן כבל: זה בכלל מפליא אותי שאנחנו מנהלים שיח של קואליציה ואופוזיציה סביב העניין הזה.

איתן כבל: לא יכול להיות שזה יקרה כך וזה גם לא נכון.

איתן כבל: זאת לא השאלה בכלל.

איתן כבל: כשאני עומד ומסתכל אני לא מתייחס לדברים האלה בשאלות של ימין ושמאל אלא של התנהלות עניינית נכונה.

איתן כבל: זה נכון לגבי כל אחד מהגופים.

איתן כבל: לכן אני מסיים בשונה מהרגיל.

איתן כבל: אני אומר את זה לך אדוני היושב ראש ואני פונה אליך אדוני השר.

איתן כבל: אני מציע שתתקבל כאן החלטה להוציא את העניין של יחסי העבודה.

איתן כבל: להתכנס כאן בחדר.

איתן כבל: השר, המנכ"ל.

איתן כבל: אני מוכן לסייע ולהיכנס בתהליך הזה.

איתן כבל: צריך להמתין.

איתן כבל: אין ספק שלהחלטה על יחסי העבודה תהיה השלכה דרמטית לגבי סעיפים גם של התנהלות ומהות בתיקונים המונחים כאן לפנינו.

איתן כבל: אז ממילא נמצא עצמנו במצב הרבה יותר קל וכן גם ראש הממשלה שיוכל לחתום בלוח זמנים סביר על המועצה.

צחי הנגבי: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני חייב לומר לכם, עמיתיי חברי הכנסת, שאני מגיע לדיון הזה בתחושה מאוד קשה.

דב חנין: אני מראש אומר שחלק מהדברים שאני אומר לא יהיו מקובל על-ידי כמה מעמיתיי אבל אני אומר את הדברים שאני מאמין בהם.

דב חנין: יש פה מהלך חסר תקדים.

דב חנין: קודם כל, יש פה מהלך של פיטורי עובדים בצורה דורסנית, בחקיקה.

דב חנין: זאת הפרה של הסכמות, זאת הפרה של הסכמים.

דב חנין: אם זה היה קורה באיזה מפעל אחר והיו זורקים 1,500 עובדים לרחוב השמים היו רועשים וכולנו היינו נזעקים, אבל משום מה הדבר הזה עובר יחסית בשקט כשמדובר ברשות השידור.

דב חנין: אני רוצה להתחיל בברכה להסתדרות ובברכה לעובדים שביצעו היום את השביתה.

דב חנין: כך צריכה להיראות סולידריות.

דב חנין: האנשים האלה מבינים שמה שמתחיל היום ברשות השידור יגיע לגורמים ציבוריים אחרים.

דב חנין: לכן כל הכבוד.

דב חנין: מכאן אני קורא לעובדי רשות שדות התעופה, השביתו את שדות התעופה.

דב חנין: אני קורא לעובדי הנמלים: השביתו את הנמלים.

דב חנין: אני קורא לעובדי הרכבת: השביתה את הרכבת.

דב חנין: מה שמתחיל ברשות השידור לא יסתיים ברשות השידור.

דב חנין: חיסול השידור הציבורי הוא לא בעיה פרטית של עובדי הרשות.

ינון מגל: אז לא לייעל את רשות השידור?

דב חנין: הוא לא בעיה פרטית?

דוד ביטן: מה אתה רוצה בדיוק, לא הבנתי?

רוברט אילטוב: הוא רוצה מהפכה.

דב חנין: אדוני היושב ראש, זה לא על חשבון הזמן שלי.

דב חנין: חשבון הזמן של ינון מגל בסיבוב הבא.

דב חנין: בלי שידור ציבורי לא תהיה דמוקרטיה וחיסול השידור הציבורי הוא פגיעה בדמוקרטיה.

דב חנין: דיברו פה על אימפוטנציה של משרד האוצר ועל שר האוצר הקודם, על גלעד ארדן, ועל חברת הוועדה קארין אלהרר.

דב חנין: חברות וחברים, הבעיה לא נמצאת שם.

דב חנין: לא מדובר פה על טעות, מדובר פה על מדיניות.

דב חנין: לא מדובר פה על פקידים, מדובר פה על ראש הממשלה.

דב חנין: האיש שעומד מאחורי כל המהלך הזה הא ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.

דב חנין: אני רוצה להגיד על רשות השידור.

דב חנין: בכל גוף יש הרבה מה לתקן.

דב חנין: גם ברשות השידור יש מה לתקן.

דב חנין: קודם כל צריך לתקן את הניהול הקלוקל של שכבת מנהלים לא רלוונטית, פוליטית, מינויים פוליטיים, התערבויות פוליטיות, ניהול ממשלתי לא נכון.

דב חנין: את זה צריך לתקן.

דב חנין: אבל, אדוני היושב ראש, צריך להתקומם על הדה-לגיטימציה המוחלטת שנעשית כאן לרשות השידור.

דב חנין: יש כאן רדיו ציבורי שהוא לתפארת.

דב חנין: רשת ב', תיראו את שיעורי ההאזנה, תיראו את התכניות, מערכת לתפארת.

דב חנין: טלוויזיה חינוכית, מערכת סופר יעילה.

דב חנין: כזה צוות קטן ובכל זאת, מה יהיה אדוני השר?

דב חנין: הטלוויזיה החינוכית היא מערכת מפוארת.

דב חנין: היא עושה עבודה נהדרת עם צוות עובדים מאוד קטן.

דב חנין: כן, גם בערוץ הראשון.

דב חנין: איך היו משדרים את שיטת השקשוקה כאשר הערוצים המסחריים לא הסכימו לשדר?

דב חנין: היה טוב שהיה לנו שידור ציבורי שידע לשדר את הסרט החשוב הזה.

דב חנין: אבל זאת בדיוק הבעיה.

דב חנין: כדי לא לאפשר את שיטת השקשוקה על הגז וכדי לא לאפשר את שיטת השקשוקה על הבנקים, סוגרים את הערוץ הזה.

דב חנין: שיטת השקשוקה שתרצה להיות משודרת בעוד כמה חודשים, לא יהיה ערוץ שישדר אותה.

דב חנין: זאת הסיבה שהמהלך הזה מתנהל.

דב חנין: אדוני היושב ראש.

דב חנין: מרכיבי הפאזל הם מאוד רבים אבל צריך לצרף אותם כדי לראות את התמונה הגדולה.

דב חנין: התמונה הגדולה היא לא טעות והיא לא מקריות.

דב חנין: המהלך הזה שלא ממנים מועצה בניגוד לחוק לא קרה במקרה.

דב חנין: יש כאן מהלך שהמטרה שלו היא לחסל את רשות השידור.

דב חנין: מה יקרה בעתיד?

דב חנין: יהיה פה אולי משהו אחר לגמרי.

דב חנין: מה צריך לעשות עכשיו?

דב חנין: קודם כל, לא להרוג את השידור הציבורי.

דב חנין: בטח לא להרוג את השידור הציבורי לפני שמייצרים מערכת אחרת.

דב חנין: למנוע את הפיטורים ההמוניים האלה שנמצאים כרגע על הקנה.

דב חנין: צריך למנות את המועצה באופן מיידי, החוק דורש את זה.

דב חנין: איך מפרים חוק ובאים לכנסת בחוצפה ומביאים לנו כל מיני תיקונים ושינויים שאתם לא עשיתם.

דב חנין: ראש הממשלה, שר התקשורת, הוא לא פנוי לעבודתו במשרד התקשורת?

דב חנין: שייתן את זה לשר אחר יותר פנוי ויוכל למנות מועצה ולבצע את החוק שהכנסת חוקקה.

דב חנין: יבצע את מה שהחוק מחייב ולא יבוא לנו לכאן ויציע מערכת שבה נותנים למנכ"ל זמני להיות זה שמעצב בפועל את דמותו של השידור הציבורי החדש.

דב חנין: מנכ"ל זמני, שחרב המינוי הקבוע מתנופפת מעל ראשו.

דב חנין: הוא זה שיקבע את דמותו של השידור לשנים קדימה עם 400 המינויים האלה.

דב חנין: איך בכלל דבר כזה בכלל יעלה על הדעת?

דב חנין: איך דבר כזה יתכן?

דב חנין: אני קורא לאמץ את ההצעה, להפסיק את הדיון על החוק הזה.

דב חנין: להתחיל מייד במהלך של הידברות עם העובדים ועם ההסתדרות.

דב חנין: להביא לכאן מהלך מוסכם, מושכל, עם האנשים הנפלאים האלה שעובדים בשידור הציבורי ועם נציגי העובדים, כדי שבאמת יהיה לנו בישראל שידור ציבורי.

צחי הנגבי: רוברט אילטוב, בבקשה.

רוברט אילטוב: תודה, כבוד היושב ראש.

רוברט אילטוב: כבוד השר, קודם כל הייתי רוצה לתת לך תיקון קטן.

רוברט אילטוב: לא לקרוא לזה "תאגיד שידור ישראלי", כמו שבבריטניה קוראים לזה BBC, אנחנו פשוט נקרא לזה BB.

רוברט אילטוב: זה קליט, פשוט, יש את המסר.

רוברט אילטוב: בכל מקרה, כבוד היושב ראש וכבוד השר.

רוברט אילטוב: בשולחן הזה רוב האנשים תומכים ברפורמה.

רוברט אילטוב: יחד עם זאת, רוב האנשים לא תומכים בדרך שבה הרפורמה הזאת נעשית.

רוברט אילטוב: אני חושב שזה הזמן גם לעשות את התיקונים המתאימים כדי שהדרך תהיה נאותה.

רוברט אילטוב: כולם רוצים רשות ציבורית, כולם רוצים שהיא תשדר, כולם רוצים לשמור על כמה שיותר עובדים וכולם רוצים שהיא תהיה יעילה.

רוברט אילטוב: כפי שזה נעשה עכשיו, אנחנו לא רואים איך אפשר לשמור על יעילות.

רוברט אילטוב: אני לא רואה איך אתה שומר על כוח אדם מקצועי מוכשר.

רוברט אילטוב: אין את המתווה הברור.

רוברט אילטוב: בן אדם אחד כנראה יכול, על-פי דרכם, למנות 400 איש.

רוברט אילטוב: אני לא רואה איך הוא עושה את זה לבד.

רוברט אילטוב: אני לא רואה את באיזה סדר ולא רואה נהלים ברורים, איך עושים מכרזים ל-400 איש בלי מנגנונים?

רוברט אילטוב: אני חושב שאנחנו חוטאים למטרה.

רוברט אילטוב: כמובן שאני גם מתנגד להתערבות בוטה בחוק בכל יחסי עובד ומעביד.

רוברט אילטוב: אני חושב שלאורך כל ההיסטוריה של מדינת ישראל היו הסכמות.

רוברט אילטוב: בשיחה עם יו"ר ההסתדרות התרשמתי שהוא נכון ורוצה להגיע להסכמות.

רוברט אילטוב: הוא עשה זאת בעבר, עשה זאת בנועם ובצורה מסודרת.

רוברט אילטוב: אני חושב שיש שותף לעשות את הדבר הזה ואין סיבה לרוץ.

רוברט אילטוב: לאלה שמאיימים שיסגרו מחר ואם החוק לא יעבור אז מחר הכול יתפרק.

רוברט אילטוב: לא פעם אחת היינו בסוגיות של סגירת ערוץ טלוויזיה ובסוף אף אחד לא העז לסגור ערוץ טלוויזיה, כי תקשורתית, תדמיתית ופוליטית זה לא נכון.

רוברט אילטוב: אם יש צורך להאריך את החוק אז נאריך את החוק.

רוברט אילטוב: צריך לעשות את הדברים בצורה מסודרת.

רוברט אילטוב: יש גופים בתוך הרשות שהם גופים בריאים, טובים, יעילים ואין צורך בסגירתם או פיזורם.

רוברט אילטוב: אני בדקתי לדוגמה, סוגיה אחת, חוץ מעניין הטלוויזיה החינוכית אותה העלה דוד ביטן.

רוברט אילטוב: אני בדקתי לגבי רדיו רק"ע, לגבי השפה הרוסית.

רוברט אילטוב: לפני מספר שנים היתה שם מצבת כוח אדם של 70 איש.

רוברט אילטוב: היום יש שם 24 איש ושניים בפני פיטורים.

רוברט אילטוב: שני שליש מהאנשים כבר הופרשו בתקופה האחרונה.

רוברט אילטוב: מה המשמעות של פיטורים של העובדים?

רוברט אילטוב: בעצם זה חיסולה של רק"ע.

רוברט אילטוב: רק בשנה שעברה הגיעו לישראל קרוב ל-30,000 עולים חדשים?

רוברט אילטוב: מה הציבורי הזה יקבל?

רוברט אילטוב: האם הוא יקבל אקטואליה?

רוברט אילטוב: האם הוא יקבל חינוך, ידע, חדשות?

רוברט אילטוב: המשמעות היא שרקע תיסגר והעולים האלה לא יקבלו שום שירות.

רוברט אילטוב: לכן אני חושב שאין סיבה שלא נלך לקראת העובדים.

רוברט אילטוב: אין שום סיבה שלא נבדוק את הדברים לעומק.

רוברט אילטוב: אין שום סיבה שנעשה דברים כל-כך חריגים ומהירים מבלי שאנחנו מסתכלים אחורה.

רוברט אילטוב: אנחנו כולנו רוצים רפורמה.

רוברט אילטוב: אני חושב שגם איתן כבל היה בעד הרפורמה, כשבזמנו היה השר הממונה וגם הרבה חברים אחרים.

רוברט אילטוב: אנחנו נתמוך ברפורמה בתנאי שהפגיעה בעובדים תמזער, בתנאי שהדברים ייעשו בדרך הנאותה.

אופיר אקוניס: ביקשתי מהיושב ראש שאחרי שחברי הכנסת יסיים לדבר, מנהל הרדיו ייתן לך תשובה ברורה, שכבר נמסרה לוועדת העלייה והקליטה בנושא רדיו רק"ע והשידורים לעולים.

אופיר אקוניס: התשובה תניח את דעתך.

צחי הנגבי: אורן חזן, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב ראש, כבוד השר.

אורן אסף חזן: יש לי כמה שאלות.

אורן אסף חזן: כל הזמן עוסקים בעובדים ובלי לשים לב אנחנו מפספסים את העיקר.

אורן אסף חזן: אני רוצה להבין ברמת המועצה.

אורן אסף חזן: אני רוצה לשים את הדברים על השולחן.

אורן אסף חזן: אני מתנגד לסעיף 2.2 ותכף אסביר למה.

אורן אסף חזן: אני רוצה לשאול שאלה: למה בעצם מתעכב האישור של המועצה?

אורן אסף חזן: אם ועדה חיצונית ניטרלית הקימה מועצה ורק השר וראש הממשלה צריכים לאשר, אז למה אנחנו מעכבים את זה וגורמים למצב שהכול נמצא בידיו של אדם אחד שיודע שאם הוא לא יישר קו, אז יכול להיות שהוא לא ימשיך בתפקיד שלו?

אורן אסף חזן: זאת שאלה עניינית.

אורן אסף חזן: שאלה שנייה בנוגע לעובדים.

אורן אסף חזן: אין ויכוח שצריך לעשות התייעלות, רפורמה ושיפור של השידור, של הערוצים, של הרדיו וכדומה.

אורן אסף חזן: יש פה נציג של האוצר?

אורן אסף חזן: אשמח לקבל תשובה למה האוצר התעכב עם כל האנשים שפנו לפרישה מרצון?

אורן אסף חזן: מדוע נמשך התהליך הזה פעם אחר פעם?

אורן אסף חזן: אם אני מבין נכון, אז בסוף אנחנו מתווכחים על 60 מיליון שקלים, שאלה אותם 10 מיליון של התייעלות מספטמבר שנה שעברה עד ספטמבר הנוכחי.

אורן אסף חזן: אבל אם מפנים את שרונה לבד ומוכרים את הקרקע אז זה קרוב ל-200 מיליון אקסטרה נוספים בנוסף לרפורמה.

<שלמה פילבר: זה 100 מיליון בנוסף 1.2 מיליארד של הסכמי הפרישה.

נחמן שי: זאת רשות נדל"ן, זאת לא רשות שידור.

אורן אסף חזן: אני מתייחס לשרונה מכיוון שהדברים הם צמודים באותו סעיף אחד לשני ולא מדברים על רוממה ולא על דרום הקריה ועל אזורים נוספים.

אורן אסף חזן: אשמח לקבל תשובה לשאלות האלה.

אורן אסף חזן: ברור שבסופו של יום שאנחנו מדינת רווחה, מדינה שבסך-הכול אמורה לתושבים, ההתעסקות עם העובדים היא התעסקות שלא מענייננו.

אורן אסף חזן: קארין, אני לא מצליח להבין.

אורן אסף חזן: במהלך מערכת הבחירות האחרונה, בכל פאנל שהשתתפתי בו התרעמתי על-כך שהולכים לפטר עובדים בחקיקה.

אורן אסף חזן: לא רק שמפטרים אותם בחקיקה, גם לא נותנים להם את הזכות הבסיסית שהיא הזכות לשימוע.

אורן אסף חזן: אנחנו חוזרים על אותה טעות פעם אחר פעם.

אורן אסף חזן: יש פה פרדוכס שאני לא מבין.

אורן אסף חזן: מצד אחד, ממנים מפרק ונותנים לו את כל הסמכויות, ומהצד השני, אומרים לו: אדוני, אם לא תעמוד בתנאים אחד, שניים ושלוש, הסמכויות שלך בטלות.

אורן אסף חזן: אשמח לשמוע תשובות כדי לדעת איך אני פועל.

צחי הנגבי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, חברים, חברי כנסת ואורחים.

ישראל אייכלר: כל מה שנאמר פה לגבי העובדים אני מזדהה.

ישראל אייכלר: צריך להפריד בין הנושא המהותי של מה זה שידור ציבורי לבין נושא העובדים.

ישראל אייכלר: בנושא העובדים, ברור שאי-אפשר לפטר אנשים בחקיקה חד צדדית.

ישראל אייכלר: צריך לשבת עם נציגי העובדים ולהגיע איתם להסדרים ולהבנות, בוודאי שלא בתקופת החגים.

ישראל אייכלר: מרוח הדברים שנאמרו עד כאן אני מבין שזאת הכוונה.

ישראל אייכלר: העניין של העובדים חייב לבוא בהסדר כפי שמקובל במדינה סולידרית ואני שצריכים לפרנס, בפרט האנשים שהם ברמות השכר הנמוכות.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול שאלה אחרת: מה זה שידור ציבורי?

ישראל אייכלר: מי זה הציבור?

ישראל אייכלר: אני מכיר לפחות 50 ציבורים במדינת ישראל שאין ביניהם שום הסכמה כמעט על שום דבר.

ישראל אייכלר: לכן, יש לי גם פתרון.

ישראל אייכלר: קראתי קצת את המסמך שנקרא "מסמך נקדי".

ישראל אייכלר: מישהו עוד זוכר את זה?

ישראל אייכלר: היה אחד בשם נקדימון, פרה היסטוריה.

ישראל אייכלר: אני חושב שגם העובדים שיישארו במערכת וגם העובדים שיתקבלו למערכת, חייבים לחתום על הדברים.

ישראל אייכלר: אני אצטט כמה משפטים: "יש מראיינים ששואלים את התשובה.

ישראל אייכלר: לא נותר לו למרואיין אלא להפטיר: אכן, כן, חיובי, אמת.

ישראל אייכלר: לעיתים יש תחושה שהמראיין כלל לא מעוניין בתשובה, הוא משסע את תשובות המרואיין כמי שאצה לו הדרך ומשתוקק להשמיע ולשמוע את קולו שלו.

ישראל אייכלר: " זה שידור ציבורי, אדוני היושב ראש?

ישראל אייכלר: הוא אומר מפורשות: "אל לו למראיין להשמיע את דעתו שלו בעניין העולה במהלך הריאיון אבל מותר לו לומר דברים בשם אומרם או שמקובל עליו כדעה או תחושה הרווחת בציבור".

ישראל אייכלר: אני רוצה שזה ייכנס לחוק, אם אפשר: "על המראיין להישמר מכל משמר מנקיטת עמדה בנושא שנוי במחלוקת, אפילו בדרך של ניסוח לא זהיר או שימוש במילים טעונות שיש בהן שפיטה ערכית והדבקת תוויות".

ישראל אייכלר: רבותיי, אני בעד העובדים.

ישראל אייכלר: אני מכיר סך הכול 33 שנים את רשות השידור ולרובם יש לי רק מילים טובות עליהם.

ישראל אייכלר: הופעתי אצלם תמיד כאורח.

ישראל אייכלר: דיברו כאן על ש"ת.

ישראל אייכלר: אפשר לספור על אצבע יד אחת את העובדים החרדים ברשות השידור.

ישראל אייכלר: אבל כאורח ששתה והופיע הרבה, יש לי כבוד גדול לעובדים.

ישראל אייכלר: מצידי שיישארו כל האנשים המקצועיים שעושים את עבודתם נאמנה אבל שיעשו את זה לפי מסמך נקדי.

ישראל אייכלר: למשל, נקדי לא כתב את זה ולא ראיתי את זה.

ישראל אייכלר: אני רוצה גילוי נאות.

ישראל אייכלר: ישנו שדרן ברשות השידור, ואני לא אומר את זה כי זה לשבחו.

ישראל אייכלר: הוא אומר: אני בעמדה זאת וזאת ואז הוא מתחיל להתווכח עם המאזינים וזה מאוד נחמד.

ישראל אייכלר: אני רוצה שכל מי שעולה לשידור ומתחיל להטיף על דבר מסוים, שיעשה גילוי נאות: אני בהשקפה ובדעה הזאת.

ישראל אייכלר: אני אקח דוגמה של משהו מאוד פרוזאי ואקטואלי, מתווה הגז, שבו אין השקפות אמוניות אלא זה נושא לוויכוח.

ישראל אייכלר: שיגיד: אני בעד או נגד מתווה הגז ועכשיו אני אומר את הארגומנטים.

ישראל אייכלר: אגב, נקדי לא מרשה את זה.

ישראל אייכלר: אבל אם אני רוצה להיות ליברל ולאפשר לאנשים לדבר, אני רוצה גילוי נאות.

ישראל אייכלר: לא יתכן שאנשים יבואו בשם המקצועיות, פרופסורים ומומחים, ואתה שומע את המומחה ואתה מבין שאף מילה מקצועית אחת הוא לא אמר.

ישראל אייכלר: הוא אמר דעה פוליטית שכל אזרח בשוק יכול להגיד את הדעה הזאת.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להאריך בעניין נקדי אבל הוא כותב: "אין לשים דברים בפיו של המרואיין ואין לפנות אליו בסגנון של חוקר משטרה".

ישראל אייכלר: מישהו מבין מה הוא אומר פה?

צחי הנגבי: אין תופעות כאלה.

ישראל אייכלר: אין דבר כזה, נכון?

צחי הנגבי: אולי זה היה בתקופת נקדי.

ישראל אייכלר: היום כבר הכול בסדר.

ישראל אייכלר: הוא מגיע לסיכום ואומר כך: "חופש הביטוי אינו נוסחת קסם הפורצת כל שער.

ישראל אייכלר: קיימים חוקי המדינה ומוגני חוק.

ישראל אייכלר: ברשות השידור יש כללי אתיקה מחייבים אף שהם מוצגים כתדריך.

ישראל אייכלר: רשות השידור מחויבת לשדר אינפורמציה מהימנה באימות.

ישראל אייכלר: לא מספר המקורות קובע אלא טיב המקורות ואי תלותם זה בזה.

ישראל אייכלר: חיסוי מקורות ובידוי מקורות אינו היינו הך.

ישראל אייכלר: " שימו לב למה שהוא אומר כאן.

ישראל אייכלר: יש לפעמים שאומרים חיסיון מקורות וזה בידוי מקורות.

ישראל אייכלר: ברשותך אדוני, אני אסיים במה שהוא מסיים בסעיף יג': "קבוצת ההתייחסות האמיתית של השדרן היא כלל הציבור המאזינים והצופים על הגיוון והשוני שבו.

ישראל אייכלר: הציבור אינו נבער מדעת שוטה וחסר אינטליגנציה.

ישראל אייכלר: יש והמאזין והצופה יודעים יותר מן הכתב על הנושא שהוא מסקר.

ישראל אייכלר: ומכאן חובת הצניעות, גישה שאין בה התנשאות, יחס של מחויבות וכבוד כלפי המאזין והצופה ומידה מרובה של רגישות".

ישראל אייכלר: אם זה יהיה, אני בעד.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת איציק שמולי (המחנה הציוני)ואחריו אחרון הח"כים.

איציק שמולי: אדוני היושב ראש, כבוד השר.

איציק שמולי: אני חושב שגם מהימים של הוועדה הקודמת כולם מדברים בשבחו ובחשיבותו של השידור הציבורי.

איציק שמולי: אני חושב שיש גם הסכמה די כללית, על זה ששינויים ואפילו דרמטיים צריכים לעבור בגוף הזה.

איציק שמולי: מה לא בסדר?

איציק שמולי: שתחת הכסות הזאת ובאמתלה הזאת, לוקחים את העניין של הצורך לחולל רפורמות בתוך השידור הציבורי ומתחילים להתנהל באופן מאפיונרי.

איציק שמולי: מילא אם זה היה רק מול רשות השידור.

איציק שמולי: באים בחקיקה ורוצים לפטר עובדים, שמצפצפים על חוק של הכנסת.

איציק שמולי: הרי לב ליבו – יושבת פה יו"ר הוועדה הקודמת ואנחנו התנגדנו לחוק.

איציק שמולי: לב ליבה של הרפורמה והחוק הקודם היה, שקודם כל פותחים ואחר-כך סוגרים.

איציק שמולי: עכשיו, כדי לחצות את הגבול של עצמכם, בא המנכ"ל ואומר: אם הכנסת תואיל בטובה לאשר, אז ניאות לפתוח ולאשר את המועצה.

<שלמה פילבר: התאגיד פתוח.

איציק שמולי: לא התאגיד, המועצה.

דוד ביטן: זה הוגבל במועדים, שים לב.

איציק שמולי: בסדר.

איציק שמולי: בינתיים, אם יש משהו בחדר הזה שיש עליו הסכמה, הוא שלא עומדים במועדים.

איציק שמולי: אם יושב ראש ההסתדרות צריך לחכות לאוצר פעם ועוד פעם.

איציק שמולי: אם אומרים לך ש-800 עובדים רוצים לפרוש מרצון ודיברו רק עם 100 ולאוצר אין תשובה למה זה קורה, אז אי-אפשר להפיל את הכול על העובדים ועל רשות השידור.

איציק שמולי: בסוף, כפי שאמר חברי איתן כבל, אתם בשלטון.

איציק שמולי: מי שהוביל את הרפורמה הקודמת זה אתם, יחד עם שר האוצר הקודם, אבל זה אתם.

איציק שמולי: אז אל מי בעצם אתם באים בטענות?

איציק שמולי: לסיום, אדוני היושב ראש, העניין של העובדים.

איציק שמולי: לא יכול להיות שדבר כזה יקרה בחקיקה.

איציק שמולי: אין לזה שום תקדים ואין לזה גם שום סיכוי לעבור פה.

איציק שמולי: מה אומר השר?

איציק שמולי: הוא אומר שני דברים.

איציק שמולי: אחד, זה על העניין של האיזון.

איציק שמולי: האופן שבו אתם מנסים לעשות את זה לא מראה על יותר איזון שאתם רוצים להכניס.

איציק שמולי: אתם רוצים שופר, לא איזון.

איציק שמולי: לעצם העניין של העובדים.

איציק שמולי: מה אומר השר?

איציק שמולי: אנחנו בכלל עושים לכם טובה.

איציק שמולי: במקום 1,500 אנחנו נפטר קצת פחות.

איציק שמולי: אז אנחנו לא צריכים את הטובות הללו ופיטורי עובדים לא יהיו בחקיקה.

איציק שמולי: בוודאי ובוודאי, אדוני היושב ראש, בשנה שבה ההסתדרות מוכיחה פעם אחרי פעם את האחריות שהיא מגלה, כולל צעדים כואבים.

איציק שמולי: ומה אתם עושים?

איציק שמולי: חלם על חלם על חלם?

איציק שמולי: באים בצורה פראית ודורסנית ומנסים להוביל את זה בכוח.

איציק שמולי: זה לא ילך.

איציק שמולי: חברים בקואליציה אומרים לכם שזה לא ילך.

איציק שמולי: זה פשוט לא ילך.

צחי הנגבי: מיקי זוהר, בבקשה.

אילן גילאון: אדוני, יש עדכון למה השידור לא משודר בערוץ הכנסת.

אילן גילאון: אמרו לנו שזה לפי בקשת היושב ראש כדי שהם לא ישמשו כשופר בדיון.

צחי הנגבי: מי שאמר לך שיקר.

<קריאה: למה זה לא משודר?

צחי הנגבי: אין לי מושג.

צחי הנגבי: אף פעם לא פנו אלי ולא דיברו איתי.

מכלוף מיקי זוהר: חברים יקרים, שמעתי את כל הדוברים.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שהגיע הזמן, ממש בסיכומה של הוועדה, להיות פרקטיים.

מכלוף מיקי זוהר: כדי להיות פרקטיים אני אתחיל במשפט אחד שחשוב לי לומר אותו, גם לחברי הוועדה וגם ליושבים בקהל וזאת מתוך רצון להביע סולידריות בעניין הזה עם ראש הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: להאשים אותו בבעיית רשות השידור?

מכלוף מיקי זוהר: יש לי דברים שאני חולק עליהם ותכף אבהיר אותם, אבל להאשים אותו בבעיה של רשות השידור זה אבסורד.

מכלוף מיקי זוהר: כולם מבינים שיש שם חובות, שיש שם גירעונות, יש שם התנהלות לא כל-כך תקינה.

מכלוף מיקי זוהר: בסופו של דבר הטיפול הוא אך ורק באמצעות הבראה והבראה מתבצעת בימים אלה.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושבת שההסתדרות הוכיחה שהיא מבינה את זה ואני חושב שגם העובדים הוכיחו שהם מבינים את זה וטוב שכך, כי אין פתרון אחר.

מכלוף מיקי זוהר: אין חולק שחלק מהותי מהעובדים ברשות הישנה – אני אומר את זה לשר ולמנכ"ל המיועד – חייבים לעבור לרשות החדשה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא חולקים על זה ואף אחד לא חולק על זה.

מכלוף מיקי זוהר: כולנו מבינים שחלק לא קטן של העובדים יעבור.

מכלוף מיקי זוהר: גם ההסתדרות מעוניינת בזה, גם אנחנו מעוניינים בזה וכולם גם מבינים את זה.

מכלוף מיקי זוהר: הנה עוד סוגיה שבעצם אנחנו מבינים ויודעים שהיא גם תיפתר בסופו של דבר.

מכלוף מיקי זוהר: בעצם יכולנו למנוע את כל העיצומים בהסכמה פשוטה.

מכלוף מיקי זוהר: אם היינו עושים פעולה ומסירים את הסעיף של ה-10 מיליון.

מכלוף מיקי זוהר: הרי צריכים להבין מה הסעיף הזה אומר.

מכלוף מיקי זוהר: אמנם זה סעיף שניתן להבין אותו מצד אחד של המתרס, אבל צריך להבין שבמדינת ישראל יש מעמד לעובד ואנחנו דואגים לשמר אותו.

מכלוף מיקי זוהר: גם ראש הממשלה יודע, ואני לא הדובר שלו, שחשיבות מעמד העובד יש לה ערך והוא מכיר בה.

מכלוף מיקי זוהר: מי שלא כל-כך אוהב את מדיניותנו או את הרצון שלנו למשול במדינה הזאת, מציג אותנו כמי שלא דואגים לעובדים וזה לא נכון.

מכלוף מיקי זוהר: בליכוד יודעים לדאוג למעמד העובדים.

מכלוף מיקי זוהר: הסעיף הזה הוא סעיף שיש בו אמירה בעייתית כלפי מעמד העובד - - -

אופיר אקוניס: אני ארמוז לך ברמז דק, שהסעיף הזה לא בא מטעם משרד שבראשותו עומד איש ליכוד.

אופיר אקוניס: זה כדי שהדברים יובנו.

אופיר אקוניס: אני הרי מפזר רמזים כל הזמן.

אופיר אקוניס: כל הזמן אני צריך לפזר רמזים.

אופיר אקוניס: זאת לא חידת היגיון.

אופיר אקוניס: הבנתם עכשיו את התשובה?

רועי פולקמן: אופיר, צר לי אבל זה לא לגמרי מדויק.

אופיר אקוניס: זה מדויק אבל אני לא רוצה לפתוח את זה.

רועי פולקמן: צר לי, אבל זה לא מדויק כי אתה יודע שגם שר האוצר אמר שהוא מתנגד לפיטורים בכפיה.

רועי פולקמן: הוא לא היה מעורב בזה, זאת החלטה של ראש הממשלה.

אילן גילאון: למה אתם לא יושבים ללבן את הדברים ביניכם?

אופיר אקוניס: שחבר הכנסת גילאון יבין - - -

רוברט אילטוב: אני חושב שזה הזמן לכנס את הקואליציה לדיון נפרד.

אופיר אקוניס: לא רק שלא אמרתם, הסעיף הזה הוא סעיף של משרד האוצר.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב ראש, אני יכול להשלים את דבריי?

איציק שמולי: איפה כחלון שדואג לחלשים?

אילן גילאון: זאת אחריות שלכם.

אילן גילאון: אתם סילקתם את לפיד מהממשלה, זה מה שקיבלתם.

דב חנין: המאפיין כנתניהו ראש ממשלה זה האמירה העקבית שהבעיה היא שר האוצר.

אופיר אקוניס: זה לא נאמר.

מכלוף מיקי זוהר: דב, מההיכרות שלי איתך, אני חושב שאנחנו פה בשביל לסגור סוגיה ולטפל בבעיה ולא כדי לשפוט או לנסות לדון את ראש הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא הזמן.

מכלוף מיקי זוהר: יגיע קמפיין הבחירות, תגידו.

אילן גילאון: מיקי, אבל מה שאתה מעלה זה שורש הבעיה.

אילן גילאון: ראש הממשלה רוצה להיות העורך של תכנית החדשות.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב ראש.

מכלוף מיקי זוהר: כחבר מפלגתך אני דורש להשלים את דבריי.

צחי הנגבי: זה לא עניין מפלגתי, אנחנו לא בפורום מפלגתי.

צחי הנגבי: אני מבקש שתציג את הדברים בצורה ממלכתית.

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר שיכולנו למנוע את כל העיצומים והשביתות וכל הדברים שראינו הבוקר בכך שהיינו מסירים את הסעיף של ה-10 מיליון.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, כולנו יודעים שבסופו של דבר זה היה קורה.

מכלוף מיקי זוהר: מה עשינו פה?

מכלוף מיקי זוהר: רבנו, התווכחנו, התנהלנו על דבר שבין כה וכה היה קורה.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני אומר גם לאדוני היושב ראש וגם לאדוני השר.

מכלוף מיקי זוהר: רחשי הוועדה מראים לכולנו שאין ברירה אלא מלהסיר את הסעיפים הללו כי אחרת, לצערי הרב, אני חושש שהצעת החוק לא תעבור כפי שאנחנו רוצים, לטובת השידור הציבורי.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני מבקש לשקול את הסוגיה של סעיף ה-10 מיליון, כדי שנוכל להעביר את החוק בנחת למליאת הכנסת ונוכל לקדם את התהליך לטובת השידור הציבורי שאתה חפץ ביקרו.

צחי הנגבי: אני רוצה להודות לכולם.

צחי הנגבי: אנחנו בסך הכול 5 דקות מעבר לזמן שהקצנו וזה מאוד יפה.

צחי הנגבי: אנחנו עוברים עכשיו להקראה.

צחי הנגבי: במהלך ההקראה יתייחסו גורמי המקצוע לנושאים הספציפיים שעולים שנוגעים לסעיפים.

רוברט אילטוב: אפשר לקבל תשובה למה הם לא ישבו?

צחי הנגבי: נגיע לכל סעיף.

צחי הנגבי: חברת הכנסת אלהרר, אני עובר לקריאת הסעיפים, זה מה שאמרתי לפני שעתיים.

צחי הנגבי: ב סעיפים עצמם יעלו נושאים ויש הרבה דוברים שרצו לדבר על נושאים שנוגעים לסעיפים.

צחי הנגבי: אנחנו צריכים להתקדם, זה לא רק דיון אמפירי.

<קריאה: הדיון בסעיפים יהיה לאחר הפסקה?

צחי הנגבי: אין הפסקה.

צחי הנגבי: יהיו נושאים שהם בקונצנזוס.

צחי הנגבי: בנושאים שיהיו בהם דילמות, נקיים דיון ספציפי.

צחי הנגבי: היועצת המשפטית לוועדה, בבקשה.

<אתי בנדלר: אני דוחה את ההערות שיש לי להמשך.

<אתי בנדלר: אני רוצה להעיר משהו לענייני נוהל מאחר והגיעו אלי מסמכי הסתייגויות.

<אתי בנדלר: אני רוצה להבהיר.

<אתי בנדלר: כל סיעה, כל חבר כנסת שמבקש להציע הצעה בקשר לסעיף ההסתייגויות, ההסתייגות היא הצעה שהוצעה בוועדה, הוועדה הצביעה עליה.

<אתי בנדלר: ההצעה נדחתה והוא מבקש להפוך את ההצעה הזאת להסתייגות.

<אתי בנדלר: לכן, כל חבר כנסת שמבקש להציע הצעה בקשר לסעיף, היושב יאפשר לו לדבר.

<אתי בנדלר: הוא יציע את הצעתו ולאחר מכן תתקיים הצבעה.

<אתי בנדלר: הצעות שלא יוצגו בוועדה, לא אוכל לכלול אותן כהסתייגויות.

צחי הנגבי: אני רק אומר שאנחנו לא עושים עכשיו הצבעות.

<אתי בנדלר: אבל אפשר להציע את ההצעות.

צחי הנגבי: נעשה את ההצבעות מרוכזות.

צחי הנגבי: אני מניח שבערך משעה 13:00 יהיו הצבעות.

צחי הנגבי: אנשים יכולים לצאת ולחזור ולא להיות בלחץ.

צחי הנגבי: אנחנו לא נעשה שום דבר שהוא מחטפי ומייצר איזו תחושה לא נעימה.

צחי הנגבי: אני מתחיל להקריא.

צחי הנגבי: בכל סעיף נעשה דיון, נראה מה מתגבש והאם יש קונצנזוס.

<דנה נויפלד: אני היועצת המשפטית של משרד התקשורת.

<דנה נויפלד: אני אתחיל בהקראה.

<דנה נויפלד: אני אסביר אחרי כל סעיף וסעיף מה היתה הכוונה.

<דנה נויפלד: "הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון), התשע"ה-2015.

<דנה נויפלד: תיקון שם החוק בחוק השידור הציבורי, התשע"ד-2014 (להלן – החוק העיקרי), בשם החוק, בסופו יבוא "הישראלי".

<דנה נויפלד: התיקון הזה הופך את שם החוק ל"חוק השידור הציבורי הישראלי".

<אתי בנדלר: שאלה לסעיף 1.

<אתי בנדלר: בהצעת החוק מוצע להוסיף ל"השידור הציבורי" את המילה "הישראלי" בהמשך, במקום "הציבורי" בא "הישראלי".

<אתי בנדלר: האם זה יהיה "הציבורי הישראלי" או "הישראלי" בלבד?

<אתי בנדלר: צריכה להיות הלימה בין ההצעה.

<אתי בנדלר: תראו בהמשך בסעיף 2 בכל מקום במקום "תאגיד השידור הציבורי" יבוא "תאגיד השידור הישראלי".

<דנה נויפלד: השם הוא על השידור והתאגיד הוא הישראלי.

<דנה נויפלד: יש הבדל בין שם החוק שמדבר על השידור הציבורי הישראלי והתאגיד הוא תאגיד השידור הישראלי.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שהפעם היחידה שבה יוזכר שמדובר בשידור ציבורי יהיה בשם החוק?

<דנה נויפלד: לא.

<דנה נויפלד: יש סעיף בתוך החוק שאומר - - -

<אתי בנדלר: זה בכוונת מכוון?

קארין אלהרר: אתם מבינים על מה מקיימים דיון.

<אתי בנדלר: אין ברירה, זה נוסח.

קארין אלהרר: להזכירכם, המנסחת לא אישרה את המילה "ישראלי" בפעם הקודמת.

אופיר אקוניס: המנסחת טעתה בפעם הקודמת ואנחנו מתקנים את טעותה.

קארין אלהרר: תמשיכו, תמשיכו לכלה את זמנה של הכנסת על העניינים החשובים.

אופיר אקוניס: זה דבר חשוב ביותר, זה דבר מהותי.

אופיר אקוניס: בעניין זה אני מוכן לספוג כל ביקורת ואני מקבל אותה בגאווה.

אופיר אקוניס: זה יהיה ישראלי כמו שבבריטניה זה בריטי, כמו שבנורבגיה זה נורבגי, כמו שביפן זה יפני וכמו שבאיטליה זה איטלקי.

אופיר אקוניס: מי שלא מוצא חן בעיניו, שלא ימצא.

אילן גילאון: זה ליבת החוק.

אילן גילאון: לא הבנו את סדר הדיון.

צחי הנגבי: אני אחזור על סדר הדיון.

צחי הנגבי: ראשית, זה לא שוק.

צחי הנגבי: שנית, זה תהליך חקיקה.

צחי הנגבי: בתהליך חקיקה מקריאים את הצעת הממשלה כפי שעברה בכנסת בקריאה ראשונה ומסבירים אותה.

צחי הנגבי: אם יש לחברי כנסת או לגורמים אחרים רצון להציע משהו שונה, לשאול שאלה שנוגעת לנוסח.

צחי הנגבי: זה לא נוגע להסתייגויות.

צחי הנגבי: בסוף, כשנגיע להצבעות, אחרי כל הצבעה תהיה הסתייגויות.

צחי הנגבי: אלה הסתייגויות לא במובן הפרלמנטרי אלא במובן התוכני.

צחי הנגבי: אם יש למישהו רצון להסתייג מהתוכן של הטקסט הזה הוא מוזמן.

צחי הנגבי: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך אדוני היושב ראש.

דב חנין: התיקון הזה הוא איננו תיקון טכני.

דב חנין: הוא תיקון מהותי.

דב חנין: הוא תיקון חשוב והוא תיקון מאוד בעייתי.

דב חנין: החלפת המילה "הציבורי" בשם התאגיד במילה "הישראלי", הוא לא מהלך כמו שאדוני השר אקוניס מייד יאמר לנו שהוא נועד לרומם את תפארת הלאומיות.

דב חנין: הוא נועד להחליש את המימד הציבורי.

דב חנין: המילה תאגיד בחוק הישראלי היא מילה שמכוונת לשורה ארוכה של התארגנויות בתחום המשפט הפרטי, לא בתחום המשפט הציבורי.

דב חנין: המילה תאגיד סובלת בהחלט חברות פרטיות, גורמים פרטיים.

דב חנין: השינוי, השמטת המילה "ציבורי" הוא מהלך מרחיק לכת, מאוד דרמטי, שאני מתנגד לו.

דב חנין: אני מבקש לרשום את ההתנגדות הזאת.

דב חנין: אני דורש שבשם התאגיד יהיה כתוב בכל מקום "תאגיד השידור הציבורי".

דב חנין: אם חבר הכנסת אקוניס עומד על-כך שיהיה כתוב "הישראלי" לא זאת הבעיה, אבל המילה "הציבורי" חייבת להישאר שם.

דב חנין: בנוסף, אני מציע שבמקום המילה "תאגיד", תיכתב "רשות השידור הציבורית הישראלית".

דב חנין: זאת רשות, זה איננו תאגיד.

דב חנין: אני חושב שצורת ההתארגנות של רשות ציבורית נכונה יותר מאשר צורת ההתארגנות של תאגיד, שכפי שאמרתי, סובל כל מיני אפשרויות וכל מיני דרכים אחרות.

דב חנין: אני רוצה לבקש ממך, אדוני היושב ראש, שלפני סעיף 1 להעמיד להצבעה כאשר הנושא הזה יגיע, את הבקשה שלנו שיתווסף סעיף של מטרת התיקון לחוק.

דב חנין: בסעיף מטרת התיקון לחוק ייאמר שהתיקון לחוק נועד לאפשר פיטורי עובדים בניגוד להסכמות - - -

צחי הנגבי: זה כבר ברמת - - -

דב חנין: לא, לא, זה תיקון חשוב.

דב חנין: הוא נועד להסביר מה התיקון לחוק.

צחי הנגבי: אתה יכול להצביע נגד או בעד הטקסט.

צחי הנגבי: אתה לא יכול להציע - - -

דב חנין: למה?

צחי הנגבי: כי הכנסת לא אישרה סעיפים אחרים.

צחי הנגבי: בהסתייגויות אתה יכול מה שאתה רוצה.

צחי הנגבי: אתה מציע סעיפים אחרים לחוק.

דב חנין: אני מציע סעיף מטרה.

<אתי בנדלר: סעיף מטרה?

דב חנין: כן, סעיף מטרה.

דב חנין: סעיף מטרה שיאמר שני דברים.

צחי הנגבי: אתה לא יכול להקריא את הסעיף שלך.

צחי הנגבי: חבר הכנסת חנין, אני לא אעשה עכשיו צחוק.

דוד ביטן: מטרת החוק כתובה בחוק העיקרי.

צחי הנגבי: את סעיף המטרה אתה לא מנסח עכשיו.

דב חנין: סעיף מטרה שמזכיר שני אלמנטים.

צחי הנגבי: אני לא מוכן.

צחי הנגבי: אתה לא יכול עכשיו להתחיל לנסח סעיפי מטרה.

דוד ביטן: אין צורך בזה כי המטרה כתובה בחוק העיקרי.

צחי הנגבי: כשנגיע להצבעות תקריא את הנוסח שאתה רוצה.

צחי הנגבי: לא נעשה הכול כפול.

קארין אלהרר: תודה אדוני היושב ראש.

קארין אלהרר: אני מסתייגת וההסתייגות שלי בשם כל סיעת יש עתיד.

דב חנין: ההסתייגות שלי היא בשם הרשימה המשותפת.

צחי הנגבי: אנחנו לא עוסקים בהסתייגויות כרגע.

דב חנין: זאת הצעה, אני לא יודע.

צחי הנגבי: אתה הסברת מה הבעיות שיש לך עם הטקסט, הבנו.

דב חנין: זאת הצעה קונקרטית והיא בשם הרשימה המשותפת.

קארין אלהרר: ההסתייגות שלי היא בשם כל יש עתיד.

קארין אלהרר: אני מבקשת להשאיר את תאגיד השידור הציבורי.

קארין אלהרר: הישראליות היא משהו שלא צריך בכלל לכתוב אותו.

קארין אלהרר: הוא קיים - - -

אופיר אקוניס: בושה וחרפה.

קארין אלהרר: לא שאלתי מה דעתך.

אופיר אקוניס: תתביישי.

אופיר אקוניס: בשם כל סיעת יש עתיד, תתביישי.

אופיר אקוניס: בושה וחרפה.

קארין אלהרר: בשם סיעת יש עתיד לא ביקשתי את דעתך.

אופיר אקוניס: אחר-כך תכתבו סטטוסים על הישראליות.

אורן אסף חזן: מה הבעיה עם הישראליות?

אורן אסף חזן: יש ליאיר מאמר יפה.

אופיר אקוניס: בושה וחרפה.

אופיר אקוניס: הסתייגות מבישה.

קארין אלהרר: תגיד לי, אתה צריך שיהיה כתוב ישראלי כדי שבמדינת ישראל השידור הציבורי יהיה ישראלי?

אורן אסף חזן: מה הבעיה?

אורן אסף חזן: את מתביישת בזה?

אורן אסף חזן: מה זה כל-כך מפריע לך?

אורן אסף חזן: לפני רגע התרעמת על-כך מה דנים, אז מה זה כל-כך מפריע לך?

אופיר אקוניס: תתביישו.

אילן גילאון: זה לא מפריע, האמת, שיהיה מה שיהיה.

צחי הנגבי: מישהו מהאורחים רוצה להתייחס לעניין הזה?

<תהילה שוורץ-אלטשולר: אני מהמכון הישראלי לדמוקרטיה.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: שנים ארוכות אני עוסקת בהסדרת שוק התקשורת.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: עקבתי מקרוב אחרי הליכי חקיקת חוק תאגיד השידור הציבורי בשנה האחרונה.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: כתבתי חוות דעת על החוק וגם שלחתי לכם חוות דעת ביום שישי בצהריים.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: אני מתנצלת על הזמן אבל הצעת החוק עצמה הוגשה זמן קצר לפני כן.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: אני מסכימה עם חברת הכנסת אלהרר בשני ההיבטים.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: דבר ראשון, הדיון הזה הוא לא כל-כך חשוב, האם יקראו לתאגיד "תאגיד השידור הישראלי" און יקראו לו "תאגיד השידור הציבורי".

<תהילה שוורץ-אלטשולר: אני עדיין חושבת שהדבר הזה מיותר ושהוא בא להחליף היעדר של דיון בדברים העיקריים והאמיתיים שצריכים להיות כאן.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: השאלה, למשל, היא למה צריך לקרוא לזה תאגיד השידור?

<תהילה שוורץ-אלטשולר: האם בעידן הדיגיטלי, כשעושים פה ויורקים פה דם כדי לעשות רפורמה שאמורה להיות רפורמה צופת פני עתיד ולחשוב מה יקרה בעוד 5 או 10 שנים עם דפוסי הצפייה של בטלוויזיה.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: מה צריך להיות תפקידו של תאגיד שידור ציבורי שאמור לתת מענה לכלל האוכלוסייה, גם זאת עם אוריינות דיגיטלית נמוכה שעדיין צופה בטלוויזיה, אבל גם זאת שטלוויזיה הוא דבר שהוא פשוט דבר זר לה.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: כל השאלות האלה לא באות כאן לידי ביטוי.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: לגבי הישראליות.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: אני חושבת שבתחילת ימיו של הרדיו הוא נקרא "קול ישראל".

<תהילה שוורץ-אלטשולר: הוא נקרא "קול ישראל", לפני שהוקמה מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: לא נכון.

אופיר אקוניס: הוא נקרא "קול ירושלים".

אופיר אקוניס: הרי אם הייתם פה בימי בן-גוריון הייתם מתנגדים לשם ישראל.

אופיר אקוניס: אני לא מוכן לקבל - - -

<ברוך אסקרוב: אופיר, בתקופת המרי.

אופיר אקוניס: אני שם.

אופיר אקוניס: אני גאה על-כך ואני איאבק בכל מקום.

<ברוך אסקרוב: בתקופת המרי קראו לזה "קול ישראל".

<ברוך אסקרוב: צחי הנגבי בוודאי יוכל להגיד את ההיסטוריה.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אימא שלו הודרה מהשיח הציבורי.

צחי הנגבי: אני מכיר רק את "קול ציון הלוחמת".

צחי הנגבי: דרך אגב, אימא שלי לא הודרה מהשיח הציבורי.

צחי הנגבי: היתה לה תכנית בגלי צה"ל עוד בתקופת בן-גוריון.

<ברוך אסקרוב: 80 שנה של קול ישראל.

<ברוך אסקרוב: בתקופת המרי ניתן השם קול ישראל, הרבה הרבה לפני קום המדינה.

צחי הנגבי: גברתי, תתייחסי לגוף הטקסט של סעיף 1.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: לגוף הטקסט.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: אם עושים שינוי ורוצים להחליף את המילה ציבורי במילה ישראלי, תחליפו גם את המילה שידור במילה תוכן.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: תראו שיש כאן באמת חשיבה צופת פני עתיד.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: לא רק על ההיבט הישראלי, אלא גם בהיבט של מה הוא שידור ציבורי בעידן הדיגיטאלי.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: נשאלתי כאן מה הוא תפקידו של המכון הישראלי לדמוקרטיה, ברור שיש לו תפקיד.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: שידור ציבורי זה המלט שמרכיב את תווי הדמוקרטיה.

צחי הנגבי: אין לנו בעיה עם המכון לדמוקרטיה.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: לגבי השאלה של החשיבה צופת פני עתיד - - -

צחי הנגבי: סליחה, לא.

צחי הנגבי: זה לא רלוונטי לסעיף 1.

צחי הנגבי: בכל נושא יש אנשים שרוצים להביע את עמדתם.

<אלי פולק: אני פרופסור אלי פולק, יושב ראש האגודה לזכות הציבור לדעת.

<אלי פולק: היה לי הכבוד להיות כאן במשך כל הדיונים שהיו בהקמת תאגיד השידור הציבורי.

<אלי פולק: אנחנו ביקשנו שהוא ייקרא ישראלי.

<אלי פולק: יושבת ראש הוועדה בשיחה איתי אמרה שהיא תומכת בזה, רק שהיא לא יכולה, בגלל הייעוץ המשפטי, שהיה ייעוץ משפטי לא נכון.

<אלי פולק: אני הייתי מבין את כבוד הנציגה של המכון הישראלי לדמוקרטיה, אם היתה קוראת לעצמה המכון לדמוקרטיה ולא המכון הישראלי לדמוקרטיה.

<אלי פולק: באיזה מקום זה נראה לי אבסורד.

<תהילה שוורץ-אלטשולר: או שמא אדוני היה קורא לעצמו יושב ראש האגודה לזכות הציבור שלו לדעת.

צחי הנגבי: שיח בין ארגונים?

צחי הנגבי: יש לנו מספיק את הבעיות שלנו.

<אליהו פולק: אנחנו נמצאים במדינת ישראל.

<אליהו פולק: השידור הציבורי במדינת ישראל מייצג את מדינת ישראל.

<אליהו פולק: הוא מופיע בכל מקום בעולם.

<אליהו פולק: התמונות שלו מופיעות בכל המקומות בעולם.

<אליהו פולק: השם ישראל הוא חיוני כדי לשמור עלינו כמדינת ישראל ולא כמדינה אחרת.

צחי הנגבי: מלאכתך נעשתה בידי הממשלה, היא הכניסה את המילה.

צחי הנגבי: לא צריך לנמק.

אופיר אקוניס: הוא תומך.

אילן גילאון: איפה הקושי שהוא ייקרא הציבורי הישראלי?

<אליהו פולק: הבקשה המקורית שלנו היתה לקרוא לתאגיד "תאגיד השידור הציבורי הישראלי".

<אליהו פולק: אין לנו שום דבר נגד המילה ציבורי, אבל המילה ישראלי היא חשובה יותר.

צחי הנגבי: סעיף 2, החלפת מונח.

נחמן שי: יש הסתייגויות.

צחי הנגבי: הסתייגויות תגיש בהמשך הדרך.

אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש.

אופיר אקוניס: אם יורשה לי, מפלגת העבודה הישראלית, זה שם המפלגה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי אתה חבר במפלגת העבודה הישראלית.

אופיר אקוניס: נדמה לי שאתה במפלגה הקומוניסטית הישראלית, לא?

אילן גילאון: אין בעיה, אבל מה הבעיה עם הציבורי?

רוברט אילטוב: השר אקוניס, זה לצערו.

נחמן שי: השם באנגלית של רשות השידור הוא IBA, Israel Broadcasting Authority.

נחמן שי: על מה אנחנו מתווכחים?

<ברוך אסקרוב: וסמל המדינה בלוגו.

יואב קיש: ליש עתיד זה מפריע, לא למחנה הציוני.

אופיר אקוניס: כי זה לא יש עתיד הישראלית.

יואב קיש: אמרת הסתייגות שזה מפריע לך, מה את כועסת שאני אומר את זה?

באסל גטאס: השר אקוניס, רק למי שאין ביטחון עצמי אז הוא כל כך רוצה ורוצה ישראלי וישראלי.

באסל גטאס: זה לא פוגע לא בעתיד שלך ולא בקיומך.

דוד ביטן: הוא כועס שלא קראנו למשט, המשט הישראלי.

צחי הנגבי: להמשיך בהקראה.

<דנה נויפלד: "החלפת מונח בכל מקום בחוק – במקום "תאגיד השידור הציבורי" יבוא "תאגיד השידור הישראלי".

<דנה נויפלד: במקום "לתאגיד השידור הציבורי" יבוא "לתאגיד השידור הישראלי".

<דנה נויפלד: במקום "בתאגיד השידור הציבורי" יבוא "בתאגיד השידור הישראלי".

<דנה נויפלד: במקום "שתאגיד השידור הציבורי" יבוא "שתאגיד השידור הישראלי".

<דנה נויפלד: במקום "מתאגיד השידור הציבורי" יבוא "מתאגיד השידור הישראלי".

<דנה נויפלד: "

דב חנין: ככה השמידו את הציבורי באופן שיטתי וקוראים לו עכשיו הישראלי.

צחי הנגבי: לא צריך לחזור על אותן הערות.

צחי הנגבי: אם תרצו לעשות בסוף הצבעות על הסתייגויות - - -

דב חנין: למען הסדר, אני מבקש שההסתייגות שלנו תירשם בכל אחד מהסעיפים האלה.

קארין אלהרר: גם שלי.

צחי הנגבי: אני שוב אחזור.

צחי הנגבי: אנחנו לא רוצים לעשות הכול כפול.

צחי הנגבי: תהיה לכם אפשרות להציג את כל ההסתייגויות, להסביר אותן ונצביע עליהן כשנגיע להצבעה על הסעיף.

צחי הנגבי: לפני 13:00 לא תהיה הצבעה.

צחי הנגבי: אם על הסעיף הזה בזבזנו 10 דקות, זה רק מלמד אותנו על ההמשך.

<דנה נויפלד: "תיקון סעיף 63.

<דנה נויפלד: בסעיף 63(ג)(1) לחוק העיקרי, במקום "שידורי הרדיו יכללו" יבוא "שידורי הרדיו ייקראו "קול ישראל" ו"יכללו".

<דנה נויפלד: " התיקון הזה מוסיף לשם הרדיו את "קול ישראל".

דב חנין: צריך להוסיף את המילה שידורי הרדיו הישראלי.

אופיר אקוניס: זה בסדר, "קול ישראל" זה מספיק מובן.

אופיר אקוניס: גם אם יהיה לך קשה לשמוע "קול ישראל מירושלים".

אופיר אקוניס: אפשר להעביר תחנה ואז אתה שומע גלי צה"ל.

אילן גילאון: תרחף להוסיף את המילה "היום" ואז אתה שומע "קול ישראל היום".

אופיר אקוניס: ואז אתה שומע גלי צה"ל, שידורי צבא ההגנה לישראל.

אופיר אקוניס: קשה לך?

אופיר אקוניס: תעביר תחנה.

אופיר אקוניס: מי שלא רוצה שלא יאזין.

אילן גילאון: קול ישראל היום, מתאים לך?

אילן גילאון: עורך ראשי בנימין נתניהו.

צחי הנגבי: אני רוצה להגיש הסתייגות.

צחי הנגבי: ההסתייגות שלי היא שהשידורים יקראו "קול ציון הלוחמת".

<ברוך אסקרוב: באותו סעיף ההתייחסות לקול ישראל היא חסרה בטירוף לעומת ההתייחסות לאחותנו בטלוויזיה, ששם ההתייחסות היא כהלכה.

<ברוך אסקרוב: יש בחוק את פירוט הערוצים שהם שלושה ומונים אותם.

<ברוך אסקרוב: יש פירוט של תקציבים.

<ברוך אסקרוב: בקול ישראל לא מספר הרשתות ולא תקציבים.

<ברוך אסקרוב: לשווא דיברנו בנושא הזה.

<ברוך אסקרוב: תיראו את המדיניות של האוצר, מה שלא מעוגן נחמס.

<ברוך אסקרוב: אם זה לא יעוגן בחוק זה לא יחיה.

<ברוך אסקרוב: זאת מציאות דרוויניסטית, זה הכרחי.

אופיר אקוניס: המנכ"ל הזמני הבטיח את שידורי הרדיו.

אופיר אקוניס: אנחנו לא יכולים להתחייב כרגע, שהכול יהיה כמו שזה.

<ברוך אסקרוב: אבל בטלוויזיה זה כן מובטח.

אופיר אקוניס: בטלוויזיה זה ערוץ אחד.

<ברוך אסקרוב: לא, זה שלושה ערוצים.

אופיר אקוניס: בסדר.

<ברוך אסקרוב: אבל יש רק"ע, יש ערבית ויש מוסיקה וזה לא הובטח בחוק.

<ברוך אסקרוב: זה עוול משווע.

<ברוך אסקרוב: זה כתיבת חוק לא ישרה.

אופיר אקוניס: לא נכון.

<דנה נויפלד: "תיקון סעיף 80.

<דנה נויפלד: בסעיף 80(א) בהגדרה "הסכום הכולל" – בפסקה (1) במקום "בשנים 2016 – 2015" יבוא "2017 – 2016".

<דנה נויפלד: בפסקה (2) במקום "2017" יבוא "2018".

<דנה נויפלד: " זה התיקון בסעיף שמדבר על תקציב ועניינו התקציב.

<דנה נויפלד: בעקבות התיקונים שנעשים עכשיו ודחיית יום התחילה, הוא מעדכן את כל השנים שבהם יתוקצב התאגיד החל מ-2016 ואילך.

צחי הנגבי: לעניין המועדים, יש התייחסויות תוכניות?

צחי הנגבי: אין.

<דנה נויפלד: "תיקון סעיף 92.

<דנה נויפלד: בסעיף 92 לחוק העיקרי – בסעיף קטן (א), במקום התאריך הנקוב בו יבוא "כ"א באדר ב' התשע"ו (31 במרס 2016)".

<דנה נויפלד: סעיף קטן (ג) – בטל.

<דנה נויפלד: " זה הסעיף שעניינו יום התחילה.

אילן גילאון: איפה את קוראת את זה?

<דנה נויפלד: אני קוראת מהצעת החוק.

<דנה נויפלד: קראתי את סעיף 4.

<דנה נויפלד: זה תיקון לסעיף 92 בחוק המקורי.

<דנה נויפלד: סעיף 92 בחוק המקורי עניינו יום התחילה.

<דנה נויפלד: זה למעשה הסעיף שדוחה את יום התחילה עד ל-31.3.2016 ומבטל את האפשרות לדחות את אותו מועד, כפי שהיה בחוק העיקרי וכפי שגם נוצל בחוק העיקרי לדחייה פעמיים עד ל-1 באוקטובר.

<אתי בנדלר: השר אקוניס, מאחר שבאחת הישיבות הקודמות מר קובלנץ הצהיר כי אין שום סיכוי להתחיל בשידורי התאגיד ושידור הציבורי הישראלי החדש ב-1 באפריל 2014, האם אין מקום בכל זאת לשקול להוסיף סעיף קטן שיאפשר דחיית מועד?

אופיר אקוניס: אני מודה לך על ההערה.

אופיר אקוניס: אני חושב שהתשובה היא לא.

אופיר אקוניס: אני חושב שמר קובלנץ הבין מדבריי ומדברי מנכ"ל התקשורת שכוונתנו הפעם היא רצינית ביותר.

אופיר אקוניס: להתחיל את שידורי התאגיד זה אפשרי ב-31 - - -

קארין אלהרר: זה לא היה פעם שעברה גם?

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: כנראה שבפעם הקודמות, גברתי, זה לא קרה.

אופיר אקוניס: זה יקרה, גברתי, בפעם הזאת.

אופיר אקוניס: אם אנחנו ניאלץ לישון עם ההוא וצוותו עם סק"שים, כך זה יהיה.

אופיר אקוניס: אין דחיות נוספות.

קארין אלהרר: תיראו, אנחנו חיים בישראל ואנחנו יכולים עוד פעם בקלות רבה לצאת למערכת בחירות בקרוב מאוד.

קארין אלהרר: מה שיקרה הוא שהחוק לא ייושם.

קארין אלהרר: לא רק שהוא לא יהיה מיושם, גם לא תהיה דרך מילוט.

קארין אלהרר: משמעות הדברים שאם זה לא יקרה עד ה-1.4.2016, זה אומר שהמקום ימות.

<קריאה: לא, יהיה תיקון לחוק.

צחי הנגבי: מה שאת אומרת יהיה נכון לגבי כל תאריך.

צחי הנגבי: תמיד יכולות להיות בחירות.

קארין אלהרר: לפחות שתהיה דרך מילוט.

צחי הנגבי: אני אסכם את זה כי חבל להתעכב.

צחי הנגבי: עמדת הממשלה היא, שקביעת היעד הזה היא הכרחית כדי שכל הגופים הרלוונטיים יאותגרו וינסו לעמוד בלוח הזמנים.

אילן גילאון: בסרט הזה כבר היינו.

צחי הנגבי: אם אתם חושבים שצריכות להיות הצעת לגבי מועדים אחרים, אנא הגישו אותם בתהליך ההסתייגות.

קארין אלהרר: נגיש בצורה מסודרת.

נחמן שי: הגשנו.

נחמן שי: אנחנו חושבים שהתאריך לא ריאלי.

נחמן שי: אנחנו נחזור וניפגש בישיבות הבאות, בחדר הזה או אחר וניאבק על זה.

נחמן שי: זה לא ריאלי.

נחמן שי: חבל שאתם מכניסים את הכול לסל.

נחמן שי: זה לא יעבוד.

נחמן שי: תהיו ריאליים.

קארין אלהרר: לפחות תלמדו מהעבר.

אופיר אקוניס: ללמוד מהניסיון שלך, חברת הכנסת אלהרר?

<קריאה: לגבי סעיף 80.

<קריאה: מה זה אומר לגבי השקעות תוכן ב-2015 במידה ומשנים את זה?

<דנה נויפלד: התקציב הזה היה – זה לא קשור.

צחי הנגבי: עסקנו רק בתאריך.

<דנה נויפלד: אני מבינה מה היא שואלת.

<דנה נויפלד: התקציב הזה הוא תקציב של התאגיד.

<דנה נויפלד: כיוון שהתאגיד עוד לא התחיל לפעול אז הוא נדרש לתקציב.

<דנה נויפלד: את מדברת על תקציב רשות השידור וזאת שאלה אחרת.

<דנה נויפלד: זה כרגע העדכון של התקציב של הגוף החדש כשיתחיל לפעול.

באסל גטאס: מתי אמור לקום התאגיד?

<דנה נויפלד: 31 במרץ.

ינון מגל: מערכת החדשות של ערוץ 10 הוקמה תוך חודשיים.

ינון מגל: תוך חודשיים הקימו אותה כולל הכול.

ינון מגל: אם יתנו לאנשים לעבוד - - -

<שלמה פילבר: זאת חוות הדעת שקיבלתי מרם לנדס כששאלתי אותו על העניין.

<ברוך אסקרוב: אתה רואה מה קורה עכשיו עם לוחות הזמנים שלו.

<משה שגב: הדבר היחיד שיש בתקשורת זה רם לנדס?

<משה שגב: באמת, אדוני היושב ראש.

<משה שגב: זה לא שיש לנו התנגדות לתאריך, רק תסתכלו פה על העובדים.

צחי הנגבי: תציג את עצמך.

<משה שגב: אני יושב ראש ועד עובדי הנדסה בטלוויזיה.

<משה שגב: אתם צריכים להבין.

<משה שגב: יש פה ציבור של עובדים שהמתח והעצבים שלו גבוהים.

<משה שגב: יש גופות מסתובבות ברשות השידור וזאת לא מטאפורה.

<משה שגב: אנשים מרגישים התעללות.

<משה שגב: התאריכים האלה משגעים אותם.

<משה שגב: אנחנו לא יכולים למצוא את עצמנו פה עוד חצי שנה באותו סבב.

<משה שגב: אתם צריכים להבין, מדובר בבני אדם.

<משה שגב: לכן אני מבקש מכם שתשימו תאריך יעד שהוא הגיוני ובר ביצוע.

<משה שגב: יש לנו ניסיון במערכות שידור.

<משה שגב: בחצי שנה לא יקום גוף.

<משה שגב: לא יעזור, לא יקום, אלא אם אתה אומר שכל עובדי רשות השידור נקלטים בגוף החדש ואתם ממשיכים לעבוד במתקן החדש.

<משה שגב: בזה אין בעיה.

<משה שגב: תוך יומיים יש תאגיד חדש.

<משה שגב: אם הולכים על מבנים ולעבור זה לא יעבוד.

אילן גילאון: הכנסת תאריך סותרת את רוח החוק, אדוני.

אילן גילאון: זאת התנהגות עבריינית, תסלח לי.

צחי הנגבי: איילה חסון, בבקשה.

<איילה חסון: רק הערה קטנה בהמשך לדברים שנאמרו כאן.

<איילה חסון: אני מציעה שייקבע יום.

<איילה חסון: אם התאגיד החדש או הרשות החדשה תקום במתקנים של רשות השידור התאריך של ההקמה 31.3 הוא תאריך רלוונטי.

<איילה חסון: אם לא, אני מצטרפת לדברים של שגב.

<איילה חסון: אם לא, אז התאריך לא ריאלי.

<שגב משה: כמובן שלא בתל-אביב.

אופיר אקוניס: אני מדבר על המתקנים הקיימים בירושלים.

<איילה חסון: אם המתקן הוא ברוממה בירושלים זה ריאלי.

<איילה חסון: אם לא, זה לא ריאלי.

אילן גילאון: למה להיכנס לשאלה שלא צריך להיכנס אליה?

אופיר אקוניס: הגברת חסון שאלה שאלה וקיבלה תשובה.

איתן כבל: אני רוצה להציע הצעה אחרת.

איתן כבל: הרי בדיוק בשביל זה יש את המועצה.

איתן כבל: למה אנחנו פעם אחר פעם - - -

אופיר אקוניס: המועצה צריכה לקבוע מאיפה יהיה השידור?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: תסלח לי, זה מתי?

איתן כבל: איפה?

איתן כבל: ולמה?

איתן כבל: אם היתה מועצה, היא יודעת איך הדברים מתנהלים היום.

איתן כבל: היא גם יודעת לקבל את ההחלטות מתי ואיך.

איתן כבל: למה אנחנו כל הזמן נופלים בזה?

אילן גילאון: עד התאריך הזה גם לא תהיה מועצה.

אופיר אקוניס: אגב, חבר הכנסת כבל, אני לא בטוח שכוונת המחוקקת היתה שהמועצה תתעסק בהיבטים הטכניים.

איתן כבל: זה לא טכני.

איתן כבל: זה עניין מאוד מהותי.

איתן כבל: זה ההבדל בין לחיות לבין - - -

אופיר אקוניס: שאלתה של הגברת חסון היתה טכנית לגבי המתקנים.

איתן כבל: אני לא עניתי לה.

אופיר אקוניס: אבל אני עניתי לה.

<רותם אברוצקי: - - -

אופיר אקוניס: מר אברוצקי, הדברים מבוססים - - -

<רותם אברוצקי: אבל זה לא יקרה במרץ.

<רותם אברוצקי: ומה עם סרטים דוקומנטריים שזה עסק שעובדים עליו 3 ו-5 שנים קדימה?

<רותם אברוצקי: זה לא יקרה ואנחנו נעמוד פה בפני שוקת שבורה.

<רותם אברוצקי: זה מה שיקרה.

<רותם אברוצקי: נחזור לפה.

<רותם אברוצקי: אתם תחזרו בבושת פנים ואנחנו נגיד: אמרנו לכם.

<רותם אברוצקי: מה ייצא לנו מזה?

איתן כבל: בשביל להעביר מישהו עדיף להעביר את המסלול של סיירת מטכ"ל.

איתן כבל: בסוף, כל רצון לשים את הדברים פה הוא פשוט – זה מדהים.

איתן כבל: הרי זאת היתה הנאיביות לפחות של חלקנו.

איתן כבל: רצינו לראות את הדברים באור מאוד חיובי, להסתכל על הדברים בצורה חיובית.

איתן כבל: סליחה, אני מתנצל.

איתן כבל: אני אעלה לקברם של צדיקים אחרי זה כדי להתנצל.

<איילה חסון: רבותיי הנכבדים.

<איילה חסון: יושבים פה אנשים במשך שעות ודנים, תסלחו לי, ותולשים את השערות אחד לשני.

<איילה חסון: זה פוליטי, זה לא פוליטי, זה כן פוליטי, כאילו יש פה מישהו שלא ניסה להשפיע.

<איילה חסון: רבותיי, אתם משחיתים את הזמן היקר של כולכם ושל כולנו לשווא.

<איילה חסון: אתם מבזבזים שעות על דיון שהוא לא נכון.

<איילה חסון: אתם סתם מבזבזים את הזמן.

<איילה חסון: השאלה היא בכלל לא מי ישפיע ואיך ישפיע.

<איילה חסון: לא ישפיעו ולא משפיעים.

<איילה חסון: כל אחד שיושב פה משפיע ואף אחד לא משפיע.

<איילה חסון: זה לא נכון.

<איילה חסון: זאת לא הנקודה.

<איילה חסון: הנקודה היא איך עושים מבחינה מקצועית רשות שידור מקצועית?

<איילה חסון: האם אפשר להקים בזימן הקצר הזה?

<איילה חסון: איך ב-31 במרץ ייסגר העסק ויקום מקום חדש באותו מקום?

<איילה חסון: איך זה יעבוד?

<איילה חסון: מישהו נתן על זה את הדעת?

<איילה חסון: מישהו נתן על זה את הדעת איך זה יעבוד מבחינה מקצועית?

<איילה חסון: איך עובד עסק כזה?

<איילה חסון: איך הניתוב יעבוד?

<איילה חסון: איך הקונטרול יעבוד?

<איילה חסון: איזה אנשים ישבו שם?

<איילה חסון: מי יסגור את השלטר בלילה ומי ידליק אותו למחרת?

<איילה חסון: מי נתן על זה פה את הדעת?

<איילה חסון: על מה אתם מדברים פה כל הזמן הזה?

<איילה חסון: מי מפעיל פה?

<איילה חסון: מי חשב על כל העסק הזה?

<איילה חסון: מישהו מבין פה - - -

ינון מגל: מה זאת אומרת?

ינון מגל: יש בן אדם שאחראי על זה, אלדד קובלנץ.

<קריאה: נו, באמת, ינון.

<איילה חסון: ינון, ינון, ינון, באמת.

ינון מגל: מה זה נו באמת?

ינון מגל: יש אנשים שאחראיים על זה.

<קריאות: - - - - - - עם כל הכבוד, ינון.

<קריאות: - - - את המערכת, עם כל הכבוד לך.

<קריאה: ינון, אתה נמצא במפלגה של איש אחד.

<קריאה: בעוד ארבע שנים אתה לא תהיה שם, תחזור אולי לרשות השידור.

ינון מגל: מה הקשר?

<איילה חסון: מה זה רלוונטי?

<איילה חסון: חברים, בלי שום עניינים אישיים פה.

<איילה חסון: לא אישי ולא שום דבר.

<איילה חסון: אני שואלת שאלה מקצועית, עניינית – מי נותן את הדעת על איך העסק הזה יעבוד?

<קריאה: אנשי המקצוע.

נחמן שי: בשביל זה יש מנכ"ל.

נחמן שי: מנכ"ל זמני עכשיו.

אופיר אקוניס: תיכף נגיע לסעיף של המנכ"ל הזמני.

יוסי יונה: סליחה, יש על כך תשובה פורמלית.

יוסי יונה: סליחה.

יוסי יונה: יש על כך תשובה.

יוסי יונה: הכנ"ר אמר באופן חד-משמעי – אם תרשו לי לקרוא ממכתבו – בתנאים בעייתיים שלא ניתן לעמוד בהם, חרף בקשתנו והצעותינו לבטלם ולתקנם, הדבר לא נעשה.

יוסי יונה: הוא כותב לכם: בלית ברירה - - -

צחי הנגבי: הוא מדבר על משהו אחר.

צחי הנגבי: הוא מדבר על הרשות - - -

<קריאה: הוא אמר בהקשר אחר.

יוסי יונה: עכשיו הוא מתריע כי משמעות קבלת התיקון תהיה הפסקת השידור הציבורי - -

אופיר אקוניס: על זה המנכ"ל יענה, זה ברור.

יוסי יונה: - - ב-1 באוקטובר.

יוסי יונה: כלומר, אין לנו את הזמן המתאים, ואת צודקת לחלוטין, הדבר הזה לא יתבצע בפרק הזמן שנקבע כאן.

אורן אסף חזן: אתם מדברים באוויר.

אורן אסף חזן: אם אותם אנשים ואותם מתקנים ממשיכים לעבוד, זו לא שאלה.

<קריאה: נכון.

אורן אסף חזן: אז זו לא שאלה מי מוריד את השלטר, איילה.

אופיר אקוניס: אין הורדת שלטר.

אופיר אקוניס: אגב, איילה, לא תהיה הורדת שלטר.

אופיר אקוניס: הרעיון הוא מאוד פשוט, כאשר שידורי הרדיו – עכשיו אנחנו מקבעים את שמם.

אופיר אקוניס: "קול ישראל" ישדר ב-30 במרץ ב-24:00 בלילה, וב-24:01 זה יהיה אותו הרדיו – אני לא רוצה להגיד עם כולם - - -

אילן גילאון: ואם זה לא יקרה?

אופיר אקוניס: אבל זה יקרה.

אילן גילאון: ואם זה לא יקרה?

אורן אסף חזן: אבל זה החוק.

אורן אסף חזן: אבל אילן, זו הכוונה בחוק.

אורן אסף חזן: אז בוא נוסיף - - -

אילן גילאון: זה לא יקרה.

אילן גילאון: זה לא יקרה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש - -

<קריאה: אם לא נקבע תאריך, זה לא יקרה בטוח.

אילן גילאון: רוח החוק הייתה שלא סוגרים עד שלא פותחים, נכון?

אילן גילאון: אז למה לקבוע תאריך ולא לקבוע שתאריך ההפסקה הוא תאריך הפתיחה?

איתן כבל: השר אקוניס, זה לא ויכוח פוליטי.

אופיר אקוניס: נכון, אני מסכים.

אופיר אקוניס: נכון.

איתן כבל: אם הפרוטוקול היה יכול לדבר מהפעם הקודמת – זה שיח של דה ז'ה וו.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם בעניין הזה, אל תפילו את כולנו בתוך התהליך הזה.

איתן כבל: אנחנו חוזרים על אותו ויכוח, ועומד השר הממונה ואומר: הנה אני פה, תסמכו עלי.

איתן כבל: יכול להיות שכבר צחי יהיה עד אז.

אופיר אקוניס: יכול להיות.

אופיר אקוניס: יכול להיות שאתה תהיה.

אופיר אקוניס: אולי אתה תהיה?

ינון מגל: למה מבזבזים על זה את הזמן עכשיו?

ינון מגל: מה הרעיון?

ינון מגל: על מה מדברים?

איתן כבל: אופיר, לא כל הערה שלי נאמרת בעוקצנות.

ינון מגל: אני לא מכיר שום תהליך שלא נותנים לו תאריך, סליחה.

איתן כבל: אני לא אמרתי שלא.

ינון מגל: אי-אפשר לעשות תהליך בלי תאריך.

ינון מגל: שבעה חודשים, קובעים דד-ליין, ובזה נגמר הסיפור.

קארין אלהרר: ריאלי.

איתן כבל: ינון, הוויכוח הוא לא אם יינתן או לא.

איתן כבל: אני אומר לך, אז נתנו שנה – אתה מבין?

איתן כבל: ואמרו ישבו כל אנשי המקצוע – לא אני, אני לא יודע לתת תאריך.

דוד ביטן: הם כבר עובדים על זה שנה.

איתן כבל: אני לא יודע לתת תאריכים.

קארין אלהרר: לא, הם לא עובדים.

דוד ביטן: אז מה הם עשו שנה שלמה?

איתן כבל: אני לא יודע לתת תאריכים.

איתן כבל: אין לי מושג.

ינון מגל: אז מה כן?

איתן כבל: אני אומר תן לפחות שנה.

איתן כבל: זמן הגיוני.

איתן כבל: אתה יודע מה?

איתן כבל: יש לי הצעה – תן לאנשי המקצוע, תגיד להם לשבת בחדר - - -

ינון מגל: הבנתי.

ינון מגל: מי פה הקים רשות שהוא קובע שזה לא הגיוני?

צחי הנגבי: ינון, די.

צחי הנגבי: איתן, שנייה אחת.

צחי הנגבי: רבותי, אי-אפשר לנהל ככה את הדיון, אני מאוד מבקש.

צחי הנגבי: רבותי, הנושא שהעלתה איילה הוא לא לדיון של המחוקק.

צחי הנגבי: זה נושא תפעולי, זה נושא ביצועי.

צחי הנגבי: הוא חשוב מאוד, בלעדיו לא יהיה כלום.

צחי הנגבי: אבל בשביל זה יש רשות מבצעת.

צחי הנגבי: אנחנו מסמיכים – והסמכנו בחוק הקודם של אלהרר, ובחוק הזה – את הגופים המבצעים לטפל בשאלות שאת מעלה.

צחי הנגבי: אנחנו לא יכולים להיכנס לזה, לא עם השלטר ולא עם ה - - -

יוסי יונה: אתה צריך להכניס תאריכים לתוך - - -

צחי הנגבי: רגע אחד.

צחי הנגבי: זה בהקשר האופרטיבי.

צחי הנגבי: אנחנו צריכים לקבוע דד-ליין.

צחי הנגבי: היה כבר דד-ליין בחוק הקודם, לא עמדו בו הן בגלל הבעיות הקשות שנגזרות מהסיפור הזה וגם בגלל הבחירות.

צחי הנגבי: כרגע אין לנו בחירות באופק.

צחי הנגבי: אנחנו לא יכולים להימנע מלקבוע מועד בגלל הסכנה או האפשרות שיהיו בחירות.

צחי הנגבי: אבל השאלה שהשר השיב עליה – ואני שוב אחדד אותה, בהנחה שאין בחירות, שבעת החודשים האלו, להערכתכם כממשלה, הם זמן די והותר לעמוד ביעד שהמחוקק הולך לקבוע להקמת התאגיד החדש?

צחי הנגבי: כן או לא? צריכים לדעת.

אורן אסף חזן: אתה צריך לשאול את אלדד קובלנץ את השאלה הזאת.

קארין אלהרר: בואו נשאל את המנכ"ל.

צחי הנגבי: אני שואל את מי שהביא לי את החוק, זו ממשלת ישראל.

אורן אסף חזן: הוא לא יכול לתת לך את התשובה התפעולית.

אופיר אקוניס: התשובה היא כן.

אילן גילאון: למה לכם - - -

אופיר אקוניס: זאת התשובה שלי.

אופיר אקוניס: אתם רוצים לתת לי תשובה?

אילן גילאון: ואם לא?

צחי הנגבי: על כל חוק אפשר להגיד ואם לא?

אילן גילאון: ראיתי – אני יושב כאן - - -

צחי הנגבי: אז תגיש הסתייגות.

צחי הנגבי: אנחנו לא נתעכב יותר.

אילן גילאון: זה בחיים לא יהיה, אתה לא מבין?

אורן אסף חזן: מה אתם מציעים, להאריך את התאריך?

צחי הנגבי: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף הבא.

צחי הנגבי: לעניין הזה, אם יהיו הסתייגויות, אז תגישו אותן.

צחי הנגבי: גלילה, בבקשה.

דב חנין: לא קיימנו דיון על זה.

דב חנין: רגע, מה הולך פה?

באסל גטאס: יש לי שאלה לגבי אותו סעיף.

קארין אלהרר: זה לא ריאלי.

צחי הנגבי: גלילה, אם תחכי, אנחנו נתקדם.

צחי הנגבי: תתחילי.

<גלילה הורנשטיין: לא לחכות, אבל למה אני צריכה להרים את הקול?

צחי הנגבי: תרימי, גם אני מרים.

<גלילה הורנשטיין: כמו שאמרו האחרים – אני מדברת בשם ההסתדרות – אנחנו לא רואים עד ה-31 במרץ איך זה יתבצע.

<גלילה הורנשטיין: לא בגלל הפוליטיקה, ולא בגלל שום דבר, ואני גם לא נכנסת לעניינים המקצועיים, זה בעלי המקצוע.

<גלילה הורנשטיין: אבל כמו שראינו, להוביל חוק כזה ותמורה כזאת, צריך יותר זמן.

<גלילה הורנשטיין: אולי היום, כשיש חברי כנסת חדשים, שזה חשוב להם ובוער להם, ואולי היום האוצר, שהוא יותר מודע למה שקורה ואנחנו מקווים שהמשא ומתן יהיה עם ההסתדרות, זה יוביל את זה.

<גלילה הורנשטיין: אבל אנחנו חושבים שבפחות מחצי שנה, אדוני, לא יכול להתבצע חוק כזה.

<גלילה הורנשטיין: זה דבר אחד.

<גלילה הורנשטיין: דבר שני - - -

ינון מגל: אבל יש פה שבעה חודשים מהיום.

דוד ביטן: פה יש שבעה חודשים.

<גלילה הורנשטיין: שבעה חודשים.

דוד ביטן: אז איך את אומרת?

<גלילה הורנשטיין: חצי שנה, שבעה חודשים.

צחי הנגבי: הבנתי.

צחי הנגבי: אנחנו לא נמשיך בדיון על התאריך.

<גלילה הורנשטיין: יש דבר נוסף, שאני מבקשת שזה ימשיך להיות, שזה יחול, שיום התחילה הוא גם יום הסגירה.

<גלילה הורנשטיין: זה הלך פה לאיבוד, ומזה אנחנו חוששים.

<גלילה הורנשטיין: דנה יודעת על מה אני מדברת.

<גלילה הורנשטיין: יום התחילה הוא יום הסגירה.

<גלילה הורנשטיין: וכרגע לא חשוב אם מרימים או מורידים את השלטר, אבל שזה יהיה כתוב.

צחי הנגבי: זה המצב, אבל האם צריך לעשות שינוי - - -

<שלמה פילבר: זה כתוב בסעיף 100.

צחי הנגבי: זה כתוב בחוק המקורי.

אילן גילאון: יום הפתיחה הוא יום הסגירה.

<גלילה הורנשטיין: לא יודעת, אתם משנים כל מיני - - -

אופיר אקוניס: לא שינינו כלום.

<דנה נויפלד: לא נגענו בזה.

<דנה נויפלד: זה נשאר אותו דבר.

<קריאה: אחרת ניקלע למצב שאנחנו עכשיו בו.

אופיר אקוניס: לא ניקלע.

אילן גילאון: השאלה היא אם העיקרון הזה מקובל עליך, אדוני השר, שיום הפתיחה הוא יום הסגירה?

אילן גילאון: למה אתם שמים אבני ריחיים - - -

צחי הנגבי: אדוני, אין לך רשות דיבור, בבקשה.

אילן גילאון: לא נתת לי.

באסל גטאס: צחי, לגבי אותו סעיף - - -

צחי הנגבי: חבר'ה, נשאלה שאלה, היועצת המשפטית צריכה להשיב, תמתינו.

<דנה נויפלד: גלילה, סעיף 100 נשאר כמו שהוא, והוא קובע באופן מפורש שהרשות תחדל לקיים שידורים ותחדל מכל פעילות הקשורה לשידורים ביום התחילה.

<דנה נויפלד: ביום התחילה קורים שני דברים – אחד, הרשות מפסיקה לשדר, שתיים, תאגיד השידור הישראלי מתחיל לשדר.

צחי הנגבי: לעניין הזה, גטאס, יש לך מה להגיד?

באסל גטאס: משנים בסעיף הזה רק את התאריך ולא את הסכום.

באסל גטאס: למה לא משנים בהתאם את הסכומים?

באסל גטאס: הסכומים האלה נקבעו לגבי 2015, עכשיו את משנה את זה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הדבר הזה הוא לא טכני.

דב חנין: סעיף 100 כמו שהקריאה אותו היועצת המשפטית של המשרד אומר שהרשות תחדל לקיים שידורים ותחדל מכל פעילות הקשורה לשידורים ביום התחילה.

דב חנין: זה מה שנאמר, על יום התחילה.

דב חנין: על יום התחילה.

צחי הנגבי: זה החוק.

צחי הנגבי: אתה אישרת.

דב חנין: הוא אומר: מפסיקה רשות השידור לשדר.

דב חנין: אין לנו שום מנגנון בחוק שמבטיח בפועל שמשהו אחר כן ישדר.

<דנה נויפלד: יש, סעיף 92.

דב חנין: לא.

דב חנין: סעיף 92 אומר לנו דבר אחר.

דב חנין: סעיף 92 אומר לנו מהו התאריך של יום התחילה.

<דנה נויפלד: לא, כתוב בו שהתאגיד יתחיל לשדר ביום התחילה.

דב חנין: בסדר, אז יום התחילה – אין לנו שום מנגנון שמבטיח בחוק.

דב חנין: אגב, גם לא יכול להיות מנגנון שמבטיח בחוק שתהיה תחילה כאשר כל הגורמים המקצועיים אומרים שזה לא יקרה.

דב חנין: לכן התוצאה המעשית תהיה - - -

צחי הנגבי: תגיש הסתייגות.

<שלמה פילבר: איזה גורמים מקצועיים?

דב חנין: התוצאה המעשית תהיה - -

קארין אלהרר: המנכ"ל.

דב חנין: - - שרשות השידור תפסיק לשדר, אבל לא יהיה שום דבר אחר שיוכל לשדר.

דב חנין: לא יהיה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: אתה חוזר על מה שאחרים אמרו.

צחי הנגבי: אתה יכול להגיש הסתייגות.

<קריאה: - - - אנשים שיודעים מה הם עושים.

<קריאה: הם מבינים בתחום הזה, והם אומרים לך שזה לא ריאלי - - -

צחי הנגבי: אדוני, הבנו את המסר, הרי לא נישאר בו לנצח.

צחי הנגבי: הממשלה עומדת על עמדתה.

נחמן שי: אוקיי, תעמדו ותחזרו אלינו.

קארין אלהרר: אנחנו כאן מדברים, אבל אני חושבת שראוי שנשמע את המנכ"ל הזמני, שהוא זה שעושה את העבודה היומיומית.

קארין אלהרר: נשמע מה הוא חושב על התאריך הזה.

<קריאה: אני רוצה להבין, הרי שנה שלמה הוא גם עסק בזה.

צחי הנגבי: הוא לא פה.

<קריאה: לא.

<קריאה: מה זה עסק בזה?

<קריאה: איך אפשר לעסוק כשאי-אפשר לעשות כלום?

<קריאה: שום דבר לא משוחרר.

<קריאה: הוא הכין את עצמו.

<אלעד מן: עורך דין אלעד מן, היועץ המשפטי של עמותת "הצלחה".

<אלעד מן: לשם הגילוי המלא, אני אגיד שאני גם מייצג, יחד עם יובל יועז, את חבר הכנסת מרגלית בבג"ץ שהוגש הבוקר על מינוי המועצה.

<אלעד מן: הערה קטנה לעניין תאריך התחילה, שממשיכה את ההערה של חבר הכנסת כבל.

<אלעד מן: בנסיבות הקיימות, מכיוון שהגוף המקצועי שמכיר ואמור לפקח על השידורים אמור להיות המועצה, סביר יותר להעביר את סמכות קביעת יום התחילה, שהוא גם יום סיום השידורים של הרשות הישנה, למועצה.

<אלעד מן: היא זו שבתהליך המסודר שייקבע תעקוב אחרי התקדמות הקמת השידור החדש ותקבע בסמכותה באופן עצמאי את התאריך הנכון והמתאים ביותר לכינון - - -

<שלמה פילבר: אין לה סמכות לפני יום התחילה.

<שלמה פילבר: אתה ממציא משהו שלא כתוב בחוק.

<אלעד מן: בעניין הזה אנחנו חלוקים.

צחי הנגבי: בסדר.

צחי הנגבי: חבר הכנסת כבל יכול להגיש הסתייגות ברוח של מה שאתה מציע.

<אלעד מן: וזה ישרת את כל החששות שעלו כאן.

<ענת אסולין: אני גם רוצה להגיד משהו בעניין הזה.

<ענת אסולין: אי-אפשר לייצר תכנים דרמטיים ולא דוקומנטריים – בפחות משנה לכתוב סדרת טלוויזיה.

<ענת אסולין: הממשלה יכולה להחליט את זה, היא לא יכולה לכתוב סדרות טלוויזיה, להפיק אותן, לערוך אותן ולשדר אותן.

<ענת אסולין: זה לא יכול להיות בזמן כזה גם אם זה יהיה אורי גלר.

<שלמה פילבר: הרצף ממשיך.

<שלמה פילבר: הרצף ממשיך.

<שלמה פילבר: אתם מקבלים היום - - -

<ירמי קדוש: - - - יש הפקות קנויות מה הבעיה?

<ענת אסולין: מה זה הפקות קנויות?

<ענת אסולין: על מה אתה מדבר?

<ענת אסולין: אתה לא מבין - - -

<ירמי קדושי: הגיע הזמן שתקנו הפקות קנויות.

<ירמי קדושי: אני מבין.

<ירמי קדושי: אני גם יצרתי - - -

<ענת אסולין: קנויות מאיפה?

<ירמי קדושי: קנויות, מוכנות.

<ענת אסולין: מאיפה?

<ירמי קדושי: הם לא צריכים - - - הם לא צריכים להיות גוף משדר ולהתערב בתוכן.

<ירמי קדושי: הם לא צריכים להיות גוף משדר ולהתערב בתוכן.

<ירמי קדושי: הם יכולים לקנות הפקות מוכנות.

<ענת אסולין: מאיפה?

<ירמי קדושי: מוכנות מהשוק.

<ירמי קדושי: רוצים שיספקו אותם.

<ענת אסולין: מאיפה?

צחי הנגבי: אוקיי, רבותי, ענת, ענת, אני רוצה לשמוע - - -

<ירמי קדושי: למה חסר סרטים?

<ירמי קדושי: לא חסר.

צחי הנגבי: מר קדושי, תירגע.

צחי הנגבי: תשובת היועצת המשפטית לעניין.

<דנה נויפלד: זה נכון מה שאת אומרת, ולכן יש המחאת זכויות.

<דנה נויפלד: רשות השידור עדיין פועלת.

<ענת אסולין: היא לא מקדמת סדרות.

<ענת אסולין: היא לא מקדמת סדרות, זו אגדה.

<ענת אסולין: לא מקדמים סדרות, לא חותמים על סדרות.

דוד ביטן: זה לא קשור להמחאת זכויות בכלל.

צחי הנגבי: אני לא יכול לפתור את הבעיה הזו.

<ענת אסולין: אז בשביל מה כל הדיון הזה?

דוד ביטן: היא צודקת בטענה הזאת, אבל זה לא קשור להמחאות זכויות.

דוד ביטן: אין כסף היום להתחיל להכין סדרות, זה הכול, זה מה שהיא אומרת.

דוד ביטן: כשיגיע המצב, לא יהיה - - -

<ענת אסולין: זה שנה וחצי עד שסדרת טלוויזיה תהיה על המסך, נקודה.

<עופרה אייבר: לא יצאה אף דרמה לדרך, לא יצאו עוד דרמות לדרך.

צחי הנגבי: אבל הוועדה הזאת לא יכולה עכשיו להתחיל לנהל את ענייני הדרמות.

<ענת אסולין: אין לרשות השידור סדרה אחת במדף, כולנו יודעים את זה.

צחי הנגבי: תיקון סעיף 5.

<קריאה: אז תעשו "אקס פקטור".

קארין אלהרר: לא שומעים את המנכ"ל הזמני?

צחי הנגבי: לא.

<ענת אסולין: יקנו מחו"ל וממנו.

צחי הנגבי: יש עמדת ממשלה, אני לא צריך לפרוט את כל אחד - - -

קארין אלהרר: אבל שיגיד מה ריאלי ומה לא, אז מה?

<שלמה פילבר: הוא לא יכול לדעת לפני שהוא ידע כמה עובדי רשות השידור - - -

קארין אלהרר: למה הוא לא יכול לדעת?

<שלמה פילבר: אני אסביר לך.

<שלמה פילבר: הוא לא יכול לדעת לפני שהוא ידע כמה עובדי רשות השידור נשארים או הולכים, כמה הוא צריך לגייס, באיזה אולפנים הוא עובד.

<שלמה פילבר: לפי זה תתבהר התמונה.

קארין אלהרר: אז אתה יודע?

קארין אלהרר: אז אתה יודע?

קארין אלהרר: באמת אני שואלת.

<שלמה פילבר: אנחנו יודעים שבמצב אתגרי אפשר לעמוד בזה, זה הכול.

<קריאה: ממש לא, זה לא נכון.

קארין אלהרר: גם קודם היה המצב אתגרי.

<ענת אסולין: שלמה, עם כל הכבוד, אתה לא תסריטאי, אתה לא מפיק, אתה לא עורך.

קארין אלהרר: אבל גם קודם היה מצב אתגרי ולא קרה כלום.

נחמן שי: שלמה, לא הקמת מעולם גוף שידור.

נחמן שי: אני אומר לך, זה בלתי אפשרי.

<שלמה פילבר: עשיתי כמה דברים יותר מסובכים.

נחמן שי: יכול להיות.

<ענת אסולין: בוא נראה אותך כותב סדרת טלוויזיה.

נחמן שי: לא גוף שידור.

נחמן שי: לא גוף שידור.

נחמן שי: זה לא יעבוד, אני אומר לך.

נחמן שי: אני עשיתי את זה, זה לא יעבוד.

נחמן שי: אבל חבל לי, אתם תחזרו.

נחמן שי: אתם - - -

צחי הנגבי: חבר הכנסת שי, די.

<דנה נויפלד: "תיקון סעיף 95 – בסעיף 95 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (ד), במקום "עד למינוי מנהל כללי קבוע בידי המועצה, לפי הוראות סעיף 38" יבוא "עד תום שנה מיום התחילה" ובמקום "הסעיף האמור" יבוא "סעיף 38"".

<דנה נויפלד: אני אסביר פסקה-פסקה, סעיף-סעיף.

<אתי בנדלר: לפסקה (1) יש לי הערות.

<דנה נויפלד: אז אני אסביר מה הפסקה הזאת עושה.

<דנה נויפלד: כיום החוק העיקרי קובע שהמינוי של המנהל הכללי הזמני הוא עד המועד של המינוי של המנהל הקבוע.

<דנה נויפלד: התיקון כאן הוא שבמקום החילופים במינוי המנכ"ל הקבוע, המנהל הכללי הזמני יכהן עד תום שנה מיום התחילה.

קארין אלהרר: למה?

<דנה נויפלד: אני רוצה להעיר הערה כללית על הסעיפים שעכשיו אנחנו מתחילים לקרוא.

<דנה נויפלד: יש שני תהליכים מקבילים שצריכים לקרות.

<דנה נויפלד: אחד מהם הוא כינון התאגיד במהירות הרבה ביותר האפשרית.

<דנה נויפלד: וזה נכון, ונאמרו פה הערות רבות, אבל לא הוצג הצד השני.

<דנה נויפלד: זה נכון שבתהליכים רגילים התהליכים אורכים זמן, בין היתר, גם בגלל הבקרות שיש עליהם.

<דנה נויפלד: מהצד השני, אנחנו ניסינו ליצור פה תהליכים שהם יחסית מהירים יותר, ותיכף תראו איך גם ניסינו בכל זאת ליצור בקרות, אבל גם ליצור את האפשרות שהתאגיד יקום ויתחיל לשדר במהירות הרבה ביותר.

<דנה נויפלד: הסעיף הזה נועד ליצור את הקשר בין אותו מנכ"ל זמני, שבסעיף הבא – תיכף אתם תראו – תוענק לו אפשרות לקחת הרבה מאוד עובדים – שיהיה זמן מינימלי, כדי שהוא גם יישא באחריות לבחירה של אותם עובדים.

<דנה נויפלד: כי מנהל זמני שייקח 400 עובדים ויצטרך לעזוב שבוע אחר-כך לא יישא בתוצאות של בחירת אותם עובדים.

איתן כבל: כמה עובדים הוא יקבל ביום?

איתן כבל: ביום?

איתן כבל: ביום?

איתן כבל: תעשי ביום.

איתן כבל: כמה?

<שלמה פילבר: זה לא הוא לבד, זה סמנכ"ל כוח אדם, ואלו אנשים שעובדים תחתיו, וזה חברות.

<שלמה פילבר: זה מספיק.

<שלמה פילבר: יש אפשרות לגייס 400 עובדים בחצי שנה.

<דנה נויפלד: אני רוצה לנסות להשלים להסביר.

קארין אלהרר: עורכת הדין נויפלד, אני רק רוצה לשאול שאלה.

דוד ביטן: אפשר - - - את הרוב מהרשות הקיימת.

קארין אלהרר: המטרה הייתה לבנות משהו חדש מן היסוד.

ינון מגל: זה שניים ביום, איתן.

קארין אלהרר: אני מבינה שיש מנכ"ל זמני כדי להכין תשתית.

קארין אלהרר: אבל מראש אמרנו שהמנכ"ל הזמני עושה פעולות מצומצמות מאוד כדי שהמנכ"ל החדש שייכנס יתחיל בבנייה האמתית, לרבות העסקה, לרבות תכנים.

קארין אלהרר: עכשיו, לא רק שאתם נותנים למנכ"ל הזמני סמכויות, אתם גם נותנים לו להישאר שנה אחרי בתפקיד.

קארין אלהרר: אז אתם אומרים למנכ"ל החדש – שאמור, לכאורה, על-פי כוונת המחוקק המקורי, ליצור את כל הדבר החדש הזה – זה מה יש, קבל את זה, ואם לא – זה הסיפור.

<דנה נויפלד: אני רוצה בכל זאת לנסות לשכנע ולהסביר מה הייתה הדילמה ואיך ניסינו לפתור אותה.

<דנה נויפלד: אין פה פתרונות קלים בחוק הזה ובניסיון לבנות את התאגיד.

<דנה נויפלד: זה לא מצב רגיל שיש פתרון קסם שהוא פתרון קל ונקי במובן שאת מדברת עליו.

<דנה נויפלד: גם אז, אני אזכיר לך, יושבת-ראש הוועדה לשעבר, שהייתה דילמה גדולה מאוד מה לעשות עם המנכ"ל הראשון.

קארין אלהרר: נכון.

<דנה נויפלד: והדעה לאפשר מנכ"ל שהוא נכה מבחינת סמכויותיו היא לא הייתה ברירה קלה גם אז.

<דנה נויפלד: וגם אז הוועדה התלבטה בין מנכ"ל זמני מלא לתקופה מסוימת לבין מנכ"ל זמני באופן שבסוף הוועדה קבעה.

<דנה נויפלד: כשרואים מה הסמכויות שנתונות למנכ"ל הזמני – עוד לפני שהגענו לוועדה, עוד לפני 400 עובדים – ראינו שיש קשיים רבים מאוד כאשר המנכ"ל הראשון – גם אם הוא זמני וגם הוא קבוע – הוא נכה מבחינת הסמכויות שהוענקו לו.

<דנה נויפלד: ולכן, כדי ליצור קשר ישיר בין התפקידים שתיכף לפי הסעיף יוענקו לו לבין האחריות והצורך שהוא יישא בהשלכות של בחירותיו, נמצא שהדרך לגשר בין השניים היא לקבוע תקופת כהונה ארוכה יותר.

<דנה נויפלד: זאת אומרת שבפועל הוא יכהן כשנתיים, אם הוא ימשיך בתפקידו – הוא לא כאן – עד שנה מיום התחילה.

<דנה נויפלד: יהיה לו זמן מספיק בשביל – מצד אחד, לקבל לעבודה ולהעסיק את אותם עובדים, ומצד שני, הוא גם יישא באחריות להם בגלל שהוא כבר יהיה אחראי על תחילת השידורים.

רועי פולקמן: אפשר רק לשאול שאלה בעניין?

רועי פולקמן: שאלה קצרה.

רועי פולקמן: אני מבין את ההיגיון, ויש בזה היגיון רב.

רועי פולקמן: אבל אם יש כוונה למנות בטווח של חצי שנה את המועצה, למה כשכבר תהיה המועצה – לצורך העניין, במרץ, שזו הכוונה, אני אשמח להבין איפה אנחנו מבטיחים את זה, איך זה מוחלט בחוק – הוא לא יהיה כפוף לנהלים לפי החוק המקורי?

רועי פולקמן: כי כתוב שלכאורה שנה - - -

<דנה נויפלד: הוא לא כפוף.

<דנה נויפלד: זה לא נכון.

רועי פולקמן: ברגע שיש מועצה – אדוני היושב-ראש, האם אנחנו - - -

<קריאה: הוא לא כפוף לה.

<שלמה פילבר: הוא מסיים את תפקידו שנה מיום התחילה.

רועי פולקמן: זה מאה אחוז, זה מצוין.

<דנה נויפלד: הסעיף הזה נוגע רק לתקופת הכהונה, הוא לא נוגע - - -

רועי פולקמן: מצוין.

רועי פולקמן: האם אנחנו יכולים להבטיח שיצוין מתי תמונה המועצה?

רועי פולקמן: שיהיה ברור.

רועי פולקמן: אם זה מרץ, אז מרץ, בואו נרשום את זה.

<ענת אסולין: האם הוא רשאי למנות עורך תוכן?

<קריאה: התשובה היא כן.

צחי הנגבי: - - - אבל זה כתוב.

נחמן שי: צחי, אפילו לשיטתכם, המפתח להקמת התאגיד הישראלי הזה הוא במינוי מנכ"ל.

נחמן שי: זה הדבר הכי חשוב.

נחמן שי: מנכ"ל הוא האיש שצריך להוביל אותו.

נחמן שי: אתם לוקחים מנכ"ל זמני, נותנים לו סמכויות של מנכ"ל קבוע, ואחר-כך אתם תביאו מנכ"ל קבוע.

נחמן שי: זה לא יעבוד.

נחמן שי: מועצה, מנכ"ל – זו דרך המלך, למה אתם הולכים ההיפך?

נחמן שי: אני לא מבין.

נחמן שי: אמרתם לי שאתם רצים עם המועצה הזאת או אחרת, תמנו אותה, שלמה.

נחמן שי: תמנו אותה במהירות, היא תבחר את המנכ"ל, ואז אתם בתוך התהליך, זה הכי טוב.

נחמן שי: וזה היה המסלול הראשון שהלכתם בו, עכשיו הפכתם את זה.

נחמן שי: אני לא יודע מה אתם רוצים לעשות.

<שלמה פילבר: כרגע יש רשות שמשדרת כבר מעל שנה בלי אף פיקוח עליה.

<שלמה פילבר: אתה מבקש להאריך את זה בעוד חצי שנה לפחות כדי שנסדר את העניינים הפורמליים.

<קריאה: מידית.

נחמן שי: לא, שלמה.

נחמן שי: תמנה עכשיו מועצה, והמעוצה תמנה מנכ"ל.

נחמן שי: המנכ"ל יעשה את הפעולות - - -

<שלמה פילבר: זה תהליך של חצי שנה, ואז הוא יצטרך לבנות - - -

קארין אלהרר: לא נכון, הוא רק צריך לחתום.

נחמן שי: זה יהיה יותר נכון.

קארין אלהרר: שר התקשורת יחתום, ויש לו מועצה.

דב חנין: - - - למה לשיטתכם - - -

נחמן שי: זה לא לשיטתי - - -

<שלמה פילבר: וברנר בודקת אותה.

<שלמה פילבר: אם מישהו נפל, חוזרים אחורה, ואחר-כך צריכים למנות אותה וצריכים להוציא ועדת איתור.

<שלמה פילבר: הם צריכים להוציא פרסום לוועדת איתור, לקבל מועמדים, לראיין אותם, למנות אותם.

קארין אלהרר: שנה ברנר לא עבד?

דב חנין: למה אתם לא ממנים מועצה?

דב חנין: אני לא מבין.

צחי הנגבי: למה אתם לא נותנים לתת תשובה?

<דנה נויפלד: תהליכי מינוי של כל גוף – בטח בסדר גודל כזה, זה תהליך שאורך זמן.

<דנה נויפלד: זה לא דבר שאפשר לעשות אותו מהיום למחר, בלי קשר - - -

דב חנין: אבל אתם הצעתם את זה בחוק.

דב חנין: זה היה כתוב בחוק, להקים את המועצה הזאת.

דב חנין: באמת, זה מפליא אתכם?

צחי הנגבי: אל תפריע.

צחי הנגבי: אל תפריע.

צחי הנגבי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

<דנה נויפלד: שוב, אני רוצה להזכיר מאיפה אנחנו יוצאים.

<דנה נויפלד: אני לא מתייחסת עכשיו לשאלת אי-המינוי של המועצה.

<דנה נויפלד: אני מתייחסת עכשיו למינוי של המנכ"ל.

קארין אלהרר: דווקא הייתי שמחה לשמוע את ההתייחסות.

<דנה נויפלד: כל מינוי, גם מינוי של מנכ"ל קבוע – גם אם המועצה הייתה מתמנת ברגע זה – אורך מספר חודשים.

<דנה נויפלד: תהליכים כבר החלו על-ידי המנכ"ל הזמני.

<דנה נויפלד: ולכן, בשביל לא לבזבז עוד זמן, הסעיף הזה אמור לגשר על אותה תקופה על מנת שהוא יוכל להתחיל לפעול, ויהיו בידיו כל הסמכויות על מנת שהוא יוכל לגרום לזה שהתאגיד יוכל לשדר כמה שיותר מהר, שזו, להבנתי, הכוונה של כל היושבים כאן, שתקופת המעבר תהיה מצומצמת עד כמה שניתן.

<דנה נויפלד: זאת הכוונה של הסעיפים שאנחנו מביאים היום, וגם לעניין הרחבת סמכויותיו של המנכ"ל הזמני.

קארין אלהרר: איפה מינוי המועצה תקוע?

קארין אלהרר: את יכולה להסביר?

קארין אלהרר: איפה תקוע מינוי המועצה?

צחי הנגבי: רבותי, אתם חוזרים כל הזמן למועצה.

צחי הנגבי: הממשלה - - -

קארין אלהרר: אבל תבין, אדוני היושב-ראש, זה הבסיס.

צחי הנגבי: אבל אנחנו לא יכולים בעניין הזה לגשר על הפער בין - - -

קארין אלהרר: אבל זה הבסיס.

צחי הנגבי: לא.

צחי הנגבי: יש לכם מחלוקת אתנו.

צחי הנגבי: אנחנו לא חושבים שהנושא של המועצה – כרגע – הוא חיוני.

צחי הנגבי: הוא יהיה כבסיס לתאגיד החדש.

צחי הנגבי: הגשתם בג"ץ, יש לכם הסתייגויות - - -

קארין אלהרר: אני לא הגשתי בג"ץ, אני רוצה לדעת איפה זה עומד.

צחי הנגבי: לא משנה.

צחי הנגבי: יש מי שהגיש, זה לגיטימי, אראל מרגלית.

קארין אלהרר: אבל אדוני היושב-ראש, זה לא לגיטימי לדעת איפה הדבר הזה עומד?

צחי הנגבי: הדבר הזה עומד בזה שהממשלה הסבירה שכל התהליכים האלה יבוצעו במקביל להקמת כל מה שאנחנו עושים עכשיו.

צחי הנגבי: אתם לא מקבלים את זה.

קארין אלהרר: אבל מה הבעיה להגיד לי איפה זה?

קארין אלהרר: אני מקבלת, תסביר לי איפה זה עומד.

<שלמה פילבר: מאוד פשוט.

<שלמה פילבר: אמרתי בתחילת הדברים, ברגע שהחוק הזה יעבור בקריאה שלישית, ראש הממשלה יחתום על הבקשה, ומאותו רגע זה עובר לוועדה הציבורית וזה יוצא מהידיים שלנו.

קארין אלהרר: רגע, אז כל שנותר זה לחתום?

<שלמה פילבר: זה יוצא מהידיים שלנו בלוחות הזמנים של השופטים של הוועדה, של ועדת האיתור, של כל - - -

קארין אלהרר: אדוני המנכ"ל, שאלה פשוטה, כל שנותר הוא לחתום?

קארין אלהרר: כל שנותר הוא לחתום?

יואב קיש: עושים את זה רק אחרי שיש חוק והוא סגור.

קארין אלהרר: לא שאלתי מתי עושים את זה.

יואב קיש: אני יודע, תמיד את רוצה לשמוע את מה רוצה לשמוע.

קארין אלהרר: נכון.

קארין אלהרר: ככה זה עובד.

קארין אלהרר: אני רוצה להבין, כל שנותר הוא לחתום?

<שלמה פילבר: נכון.

קארין אלהרר: אז למה אתם לא חותמים עכשיו?

צחי הנגבי: הסבירו לך למה.

צחי הנגבי: את רוצה לחזור על זה שוב ושוב ושוב.

קארין אלהרר: כן, שזה יישמע הגיוני.

צחי הנגבי: יוסי יונה.

יוסי יונה: אני ויתרתי.

צחי הנגבי: ויתרת.

צחי הנגבי: אתי בנדלר.

<אתי בנדלר: אני מבקשת לפסקה (1) הערה קצרה ושאלה קצרה.

<אתי בנדלר: ההערה הקצרה היא שאני רוצה להפנות את תשומת לב חברי הוועדה לכך שייתכן שהיו מעומדים נוספים שהיו מגישים את מועמדותם לתפקיד מנכ"ל זמני לו היו יודעים שהיקף הסמכויות שיינתנו לו ואורך התקופה יהיו כפי שעכשיו מוצע לתקן.

<אתי בנדלר: ויכול להיות שנבחר מנכ"ל זמני הטוב ביותר, אבל בשל נוסח החוק לא הגישו את מועמדותם אולי מועמדים טובים נוספים.

דוד ביטן: על איזה סעיף את מדברת?

<אתי בנדלר: לגבי פסקה (1) בסעיף שלנו, סעיף קטן (ד).

<אתי בנדלר: תיקון סעיף קטן (ד) לסעיף 95.

<אתי בנדלר: מדובר בו על הארכת תקופת מינוי המנכ"ל הזמני.

<אתי בנדלר: השאלה היא: באותו סעיף קטן, בהמשך שלו נאמר שאין באמור, זאת אומרת הקצבת תקופת הכהונה של המנכ"ל הזמני, כדי למנוע את מינויו לתפקיד המנהל הכללי לפי הוראות סעיף 38.

<אתי בנדלר: דהיינו, המנכ"ל הזמני יכול להגיש את מועמדותו לתפקיד מנכ"ל קבוע.

<אתי בנדלר: תקופת כהונתו של המנכ"ל הקבוע בהתאם לסעיף 40(א) היא ארבע שנים, עם אפשרות להאריך את זה לתקופה נוספת של ארבע שנים נוספות.

<אתי בנדלר: השאלה היא: במקרה שהמנכ"ל הזמני יגיש את מועמדותו לתפקיד מנכ"ל קבוע, האם גם אז תתחמו את תקופת כהונתנו המרבית לשמונה שנים, או שמא יהיה אז עשר שנים?

<אתי בנדלר: אם הוא ייבחר, כמובן, לתפקיד זה.

<אתי בנדלר: הדברים לא ברורים מהנוסח.

דוד ביטן: זאת אומרת, להפחית לו את התקופה של המנכ"ל הזמני.

<קריאה: הם ברורים מאוד.

<אתי בנדלר: בדיוק ככה.

דוד ביטן: נשמע הגיוני.

<אתי בנדלר: אם התקופה הזאת תיכלל בתקופת הכהונה שלו כמנכ"ל קבוע, ככל שהוא ייבחר, או - - -

דוד ביטן: יהיה כתוב שנפחית לו את התקופה שהוא היה מנכ"ל זמני.

דוד ביטן: זה נשמע הגיוני, סביר מאוד.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שאם המנכ"ל הזמני ייבחר להיות מנכ"ל קבוע, תקופת כהונתו הראשונה תהיה שנתיים נוספות.

דוד ביטן: תהיה מרגע שהוא התחיל.

<אתי בנדלר: שנתיים נוספות.

באסל גטאס: אם הוא בעצמו, אבל אם מישהו חדש - - -

אופיר אקוניס: מה זה משנה?

אופיר אקוניס: למה לגעת בעניין פרסונלי?

איתן כבל: אם הייתה מועצה, אז היא הייתה יודעת להתעסק בכל הדברים האלה.

איתן כבל: למשל.

<אתי בנדלר: סליחה, עניין פרסונלי - - - המחוקק יחליט - -

<שלמה פילבר: מה שיחליטו חברי הכנסת.

<אתי בנדלר: - - להגדיל תקופת כהונה של מנכ"ל לשמונה שנים - - -

רועי פולקמן: תשנו את הנוסח הזה תציעי את הניסוח.

איתן כבל: אבל זה לא חקיקה ראשית.

דוד ביטן: הערה הגיונית ביותר.

צחי הנגבי: רבותי, הלך הרוחות פה הוא פשוט.

צחי הנגבי: כל מקרה, אדם לא יכול לכהן יותר משמונה שנים, ואת זה תנסחי.

צחי הנגבי: בואו נתקדם.

נחמן שי: זה כמו מעצר לפני משפט.

דוד ביטן: קארין, זה בסדר ההערה הזאת?

קארין אלהרר: לא שמעתי את ההערה שלך.

<דנה נויפלד: "(2) בסעיף קטן (ה), אחרי "יעסוק" יבוא "עד יום התחילה" ובמקום "בלבד" יבוא "ובכל פעולה אחרת הנדרשת לשם היערכות התאגיד לקיום שידורים ביום התחילה; החל ביום התחילה ועד תום תקופת כהונתו ימלא המנהל הכללי הזמני את כל התפקידים המוטלים על המנהל הכללי לפי חוק זה ויחולו לגביו כל הוראות החוק החלות על המנהל הכללי"".

<דנה נויפלד: זה הסעיף שמקנה למנכ"ל הזמני את כל הסמכויות הנדרשות לו לשם היערכות התאגיד לקיום השידורים ביום התחילה.

צחי הנגבי: אין בעיה.

צחי הנגבי: זה בסדר.

יוסי יונה: יש לנו בעיה גדולה עם זה.

<דנה נויפלד: "(3) סעיף קטן (ו) – בטל".

<דנה נויפלד: סעיף (ו) קובע את האיסור המוחלט והמפורש של המנהל הכללי הזמני לעסוק ברכישה של תוכן חדש.

<דנה נויפלד: אנחנו נגיע לתיקון המקביל, שבו האישור של רכישה של הפקות מקומיות קנויות בידי רשות השידור – לפי החוק היום צריכה להיעשות בהסכמה של יושב-ראש המועצה, ואם הוא לא מונה, אז באישורו של המנהל הכללי.

<דנה נויפלד: תיכף תראו את התיקון של הסעיף.

<דנה נויפלד: אנחנו נעביר את הסמכות הזאת לאישור ההפקות למנהל הכללי הזמני כדי שיהיה תיאום, כמו שענת העלתה קודם, בין הגוף הישן לגוף החדש, בגלל שהזכויות להפקות מקומיות מונחות מהגוף הישן לגוף החדש.

צחי הנגבי: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

<איילה חסון: אני מבקשת שיהיה פיקוח כלכלי נאות יותר בנושא הזה.

<איילה חסון: שיהיה פיקוח כלכלי יותר נאות בנושא הזה.

אופיר אקוניס: מה זאת אומרת כלכלי?

<איילה חסון: שיהיה פיקוח על הוצאת כספים מרשות השידור יותר ממה שנעשה בעבר.

באסל גטאס: שיהיה פיקוח כספי הכוונה.

<איילה חסון: כן.

אופיר אקוניס: מה שנעשה השנה.

<שלמה פילבר: איילה, את צודקת, אבל זה התפקיד של כונס הנכסים הרשמי, ואם צריך להוסיף עוד - - -

יוסי יונה: לא, היא מתכוונת למנהל הזמני.

<איילה חסון: - - -

קארין אלהרר: למנכ"ל הזמני.

<איילה חסון: - - - לא, חס וחלילה, לא בשנה הזאת.

צחי הנגבי: את מדברת על התאגיד החדש?

<שלמה פילבר: בתאגיד החדש כבר תהיה מועצה ביום שבו הוא יתחיל לפעול.

דוד ביטן: תהיה מועצה, וזו האחריות שלה.

צחי הנגבי: זה בדיוק כתוב בסמכויות המועצה.

יוסי יונה: על זה דיברנו.

נחמן שי: על זה אנחנו מדברים.

נחמן שי: המנהל הזמני מקבל סמכויות מעל ומעבר.

דוד ביטן: אבל זה תפקיד המועצה, מה שהיא אמרה.

נחמן שי: אבל אין מועצה.

דוד ביטן: היא תהיה.

דוד ביטן: ב-1.4 היא תהיה.

צחי הנגבי: עוד פעם תשאלו על המועצה?

קארין אלהרר: רק ב-1.4?

צחי הנגבי: עוד פעם תשאלו על המועצה?

דוד ביטן: לא, זה תחילת - - -

יוסי יונה: אנחנו לא שואלים על המועצה, צחי.

צחי הנגבי: הוא אמר תשובה – יעבור החוק - - -

יוסי יונה: לא על המועצה, אנחנו לא חוזרים על המועצה, צחי.

יוסי יונה: בבקשה, ברשותך, התיקון שנעשה לחוק הקודם, מה היה?

יוסי יונה: אני חושב שכולכם הבנתם שלמנכ"ל הזמני סמכויות גורפות מדי.

יוסי יונה: אז עובדה שזה בא בלי הסמכויות הגורפות.

יוסי יונה: היום זה בא עם סמכויות גורפות יותר.

דוד ביטן: מרוב סמכויות לא הקימו כלום עדיין, אתה מבין?

קארין אלהרר: בתיאוריה.

יוסי יונה: לא, לא, אז זה היה רק 400 עובדים, זה לא היה בתכנים, לא חטיבת החדשות.

יוסי יונה: היום יש את כל זה.

צחי הנגבי: צריך להתמקד בתאגיד החדש.

רועי פולקמן: צריך לקדם את ההקמה, זה הדבר הדחוף.

צחי הנגבי: בדיוק.

צחי הנגבי: זה הדבר הבסיסי.

צחי הנגבי: אנחנו תקועים כל הזמן במה קורה עכשיו.

יוסי יונה: ברור.

יוסי יונה: אבל הקרבנו המון בשביל ההקמה.

יוסי יונה: מה הקרבנו?

יוסי יונה: מנכ"ל עם סמכויות גדולות מאוד.

צחי הנגבי: כי אנחנו רוצים שבחצי השנה הזאת לא יהיה ריק.

צחי הנגבי: שתהיה בכל זאת רשות שידור ותאגיד מתפקד.

צחי הנגבי: סעיף הבא, בבקשה.

צחי הנגבי: זה הסעיף שהוא רלוונטי.

צחי הנגבי: בואו נשמע את כל הסעיף.

<דנה נויפלד: אני רק רוצה להגיד, אם אפשר, בחוק החדש נקבעו הרבה מאוד מנגנונים בעקבות לקחים, גם לקחים בעקבות פעילות רשות השידור שאמורים להיות עוד "שלייקסים" נקרא להם בנוגע להתנהלות התקציבית של הגוף החדש.

<דנה נויפלד: אז תנוח דעתך לעניין הזה, בסדר?

<דנה נויפלד: ""(ח1) (1) בלי לגרוע מהוראות סעיפים קטנים (ז) ו-(ח), ועל אף הוראות סעיף 52, המנהל הכללי הזמני רשאי לקבל לעבודה, לפני יום התחילה, עד 400 עובדים הנדרשים לשם היערכות תאגיד השידור הישראלי לקיום השידורים ביום התחילה גם אם טרם נקבעה מגבלת שיא כוח אדם; קבלת העובדים לפי פסקה זו תיעשה בהליך שוויוני ושקוף לפי כללים שיפרסם המנהל הכללי באתר האינטרנט של התאגיד או של משרד התקשורת.

<דנה נויפלד: (2) על אף האמור בפסקה (1), לאחר מינויו של מנהל חטיבת החדשות הראשון, קבלת עובדים למשרות מהסוגים המנויים בסעיף 52(ב)(2) תיעשה בידי מנהל חטיבת החדשות באישור המנהל הכללי הזמני.

<דנה נויפלד: (3) מונתה המועצה, המשך קבלת עובדים לפי סעיף קטן זה ושלא בהתאם לסעיף 52 טעון את אישורה; המועצה רשאית להתנות את אישורה בתנאים שתקבע.

<דנה נויפלד: (4) אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לגרוע מהאמור בסעיף 96.

<דנה נויפלד: (5) מספר העובדים שיתקבלו לעבודה לפי פסקה (1) טעון אישור הממונה על אגף התקציבים במשרד האוצר".

<דנה נויפלד: עכשיו חשוב לי לנסות להסביר לפני ההערות כי תהיה פה התנפלות.

<קריאה: בטח שתהיה התנפלות.

<דנה נויפלד: אני רוצה להסביר כמה עקרונות שיש בסעיף הזה.

<דנה נויפלד: ניסינו - - -

<אריאל יעקובי: בגלל זה אגף התקציבים שהבטיח פה בישיבות לא נמצא פה, אדוני היושב-ראש.

<אריאל יעקובי: איפה עופר מרגלית, שאמר פה אני אחראי, אתם אצלי תקבלו משכורות?

צחי הנגבי: אדוני, שב בבקשה.

צחי הנגבי: שב, אתה לא ברשות דיבור.

צחי הנגבי: אתה יכול להירשם.

צחי הנגבי: תירגע.

צחי הנגבי: תירגע, יהיה לנו פה דיון.

צחי הנגבי: בבקשה.

<דנה נויפלד: הסעיף הזה תוקן בהתייחס להערות שניתנו פה בפעם הקודמת, שהנוסח לא היה מספיק ברור.

<דנה נויפלד: כך רואה את זה אתי בנדלר, בעדינות.

<דנה נויפלד: אז אני אנסה להסביר בכל זאת את ההבהרות שניסינו להכניס ואת האיזונים שניסינו להכניס, חברת הכנסת אלהרר, גם בהקשר להערות שלך.

<דנה נויפלד: העיקרון הראשון הוא שהמנהל הכללי הזמני רשאי לקחת עד 400 עובדים לעבודה, ואלו העובדים שנדרשים לשם התחלת השידורים ביום התחילה.

<דנה נויפלד: גם אם אין עדיין מגבלת שיא כוח אדם – אם אתם זוכרים, החוק קובע שהמועצה תקבע מגבלת שיא כוח אדם, ויש אפשרות לעדכן את אותה מגבלת שיא כוח אדם.

<דנה נויפלד: גם אם הייתה מועצה, היה ניתן לשוב ולעדכן את אותה מגבלה של מספר עובדים.

<דנה נויפלד: בנוסף, יהיה ניתן לפי הסעיף הזה – וזה לשאלתה של הגברת בנדלר בפעם הקודמת – להעסיק את כל סוגי העובדים, הן עיתונאים והן שאינם עיתונאים.

<ענת אסולין: אבל מה עם מנהלי מחלקות?

<דנה נויפלד: הכלל הנוסף שניסינו לקבוע כאן הוא שהתהליך יהיה תהליך שוויוני ושקוף, שייקבעו כללים לעניין הזה, והם יצטרכו להיות מפורסמים.

<דנה נויפלד: אם לא יהיה אתר אינטרנט לתאגיד השידור, הכללים האלה יפורסמו באתר משרד התקשורת.

באסל גטאס: גברתי, אפילו בחברה פרטית - - -

<דנה נויפלד: המנהל הכללי הזמני של התאגיד - - -

נחמן שי: הוא יקבע את הכללים שלפיהם הוא יגייס את העובדים?

באסל גטאס: גברתי, אפילו בחברה פרטית תהליך קבלת העובדים יותר - - -

<קריאות: - - -

צחי הנגבי: רבותי, סליחה, סליחה.

צחי הנגבי: חבר'ה, אני לא מבין אתכם.

צחי הנגבי: אף אחד לא עוזב את הדיון ולא הולך.

צחי הנגבי: אין טעם להצביע.

צחי הנגבי: שמונה אנשים כבר הרימו ידיים.

באסל גטאס: 400 עובדים בידי - - - לפחות תעשו ועדת כוח אדם.

צחי הנגבי: סלח לי.

צחי הנגבי: סלח לי.

צחי הנגבי: אנחנו לא רוצים עכשיו הערות מהצד, לא מהח"כים ולא מאחרים.

באסל גטאס: אלו הסתייגויות.

צחי הנגבי: שנייה.

צחי הנגבי: כל אחד יירשם לשאול, להבין.

צחי הנגבי: הכול יהיה ברור.

צחי הנגבי: אבל את הבסיס, אני מבקש, תאפשרו ליועצת המשפטית של משרד התקשורת להסביר, ואז יהיו לכם פחות שאלות.

באסל גטאס: אבל היא סיימה את הסעיף.

צחי הנגבי: היא לא.

צחי הנגבי: היא מסבירה אותו עכשיו.

<דנה נויפלד: אני אסיים בשני משפטים כדי שזה יהיה ברור יותר.

<דנה נויפלד: חשוב לי להבהיר את הבלמים ששמנו כאן בכל זאת.

<דנה נויפלד: מהיום שבו ימונה מנהל חטיבת החדשות, הוא זה שיבחר את אותם עובדים שיועסקו בחטיבת החדשות ולא המנהל הכללי הזמני.

באסל גטאס: הוא לבד?

באסל גטאס: הוא לבד?

<דנה נויפלד: הוא יעשה את זה באישור המנהל הכללי הזמני.

<דנה נויפלד: אם מונתה מועצה עוד לפני - - -

באסל גטאס: הכול בסופו של דבר באישור הממונה על התקציבים.

<דנה נויפלד: זה סעיף מאוד חשוב.

<דנה נויפלד: זה גם סוג של בלם, של הפיקוח והביקורת שדיברת עליהם.

צחי הנגבי: חבר הכנסת גטאס, דוגמה אישית.

<דנה נויפלד: כשתמונה מועצה – מונתה המועצה – המשך הקבלה של העובדים יהיה בהתאם, אם הוא יהיה – כדי שהוא ימשיך להיות לפי הנוהל המיוחד, זה צריך לקבל את אישור המועצה.

<דנה נויפלד: זאת אומרת, המועצה יכולה להחליט שקבלת העובדים תהיה לפי סעיף 52, שהוא אותו סעיף של דרך המלך של קבלת עובדים לעבודה בתאגיד.

קארין אלהרר: אז מה, הם יהיו - - -

<דנה נויפלד: חברת הכנסת, זה לא כוחות.

רועי פולקמן: עד שתהיה מועצה כבר כל העובדים יקלטו.

<דנה נויפלד: לא בטוח.

<דנה נויפלד: זה 400 עובדים.

<דנה נויפלד: תהליך של קליטה של 400 עובדים צפוי לארוך זמן.

דוד ביטן: אבל למה תיקנתם את החוק המקורי?

<דנה נויפלד: צפוי לארוך זמן.

<דנה נויפלד: ולכן המועצה, כיוון שהיא תמונה והיא תישא באחריות, היא יודעת שהתאגיד אמור להתחיל לשדר, היא תוכל לעשות את האיזון ולראות אם נכון להפסיק את אופן הגיוס המיוחד הזה או לעבור לדרך המלך.

<דנה נויפלד: והיא יכולה גם לעשות את זה בלי תנאים.

איתן כבל: את שמה לב?

צחי הנגבי: זה הקטע שבו אתה אומר למה אין מועצה?

צחי הנגבי: ואני אומר - - -

איתן כבל: לא, לא אמרתי את זה.

איתן כבל: עוד לפני.

איתן כבל: עוד לפני, צחי.

צחי הנגבי: קיצור הליכים.

איתן כבל: אתה רזית כששמעת את הסעיף הזה.

<דנה נויפלד: המועצה תוכל לקבוע, כמו שאמרתי, גם תנאים נוספים בשביל לבדוק את קליטת אותם עד 400 עובדים שבהם מדובר.

<דנה נויפלד: הדבר האחרון, כמו שצוין כאן, מדובר פה עד 400 עובדים.

<דנה נויפלד: מספר העובדים שיתקבלו לעבודה טעון את אישור הממונה על אגף התקציבים באוצר.

<שלמה פילבר: אני רוצה להגיב על זה בדיוק.

<שלמה פילבר: שני דברים שלא כתובים פה, ולא צריכים להיות כתובים פה, אבל הם ברורים מאליהם.

<שלמה פילבר: התאגיד הזה הוא תאגיד ממשלתי ציבורי שכפוף לכללי המינהל הציבורי, כפוף לכללי התקשי"ר, כפוף לכל הכללים שאנחנו מכירים בקבלת עובדים במערכת הציבורית.

<שלמה פילבר: אין פה מצב שמישהו יושב בחדרי חדרים.

<שלמה פילבר: יש פה שקיפות מלאה.

<שלמה פילבר: יש פה בקרה של מבקר המדינה, יש פה בקרה של נציבות שירות המדינה.

<שלמה פילבר: יש פה בקרה של הרבה מאוד גופים מעבר למועצה, כמו שזה קיים בהרבה מאוד גופים ממשלתיים ציבוריים.

<שלמה פילבר: זה דבר ראשון שצריך לדעת אותו.

<שלמה פילבר: דבר שני שצריך לדעת אותו – כתוב פה 400 עובדים – שהגבלנו אותו במכסה, עוד פעם, במסגרת הבלמים והאיזונים.

<שלמה פילבר: ברגע שתתכנס המועצה והוא יציג לה את המבנה הארגוני המלא – לצורך העניין הוא יגיד שהוא צריך 2,000 עובדים, והמועצה תגיד מקובל, מאושר 2,000 עובדים, אז מגיע הסעיף האחרון שאומר שזה כפוף לאישור האוצר, שאמור לתקצב את כל הגוף הזה.

<שלמה פילבר: זה התהליך.

<שלמה פילבר: זאת אומרת, בשלב הראשון יהיו 400, ברגע שתיכנס המועצה, ה-400 יכול לגדול עד לתקרה מסוימת שאותה מאשר האוצר.

<שלמה פילבר: כל הגיוס יהיה לפי כל כללי גיוס שקיימים במינהל הציבורי.

<קריאות: - - -

אילן גילאון: - - - אין קדימות לעובדים הנוכחים?

צחי הנגבי: אתה מפריע, חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: אדוני, אין קדימות למי שעובד כרגע?

<קריאה: זה מה שאנחנו רוצים להציע.

צחי הנגבי: אל תשיב.

<שלמה פילבר: הקדימות שקיימת, קיימת בחוק - - -

צחי הנגבי: אל תשיב.

צחי הנגבי: אי-אפשר שכל אחד שמתפרץ – יש אנשים שנרשמו לשאול שאלות.

אילן גילאון: אבל אני נרשמתי לפני שעות.

צחי הנגבי: אתה לא נרשמת.

צחי הנגבי: אני אגיד לך מי רשום כרגע לשאלות, לאמירות, לא משנה למה.

צחי הנגבי: קודם כל, אני רוצה לשמוע את אתי בנדלר.

צחי הנגבי: אחרי זה יש לנו הח"כים לפי הסדר: ביטן, אלהרר, פולקמן, גטאס, כבל וחנין, יוסי יונה, אבי ניסנקורן.

צחי הנגבי: כל אחד יכול להירשם.

צחי הנגבי: נמשיך, אתי בנדלר, בבקשה.

<אתי בנדלר: תודה אדוני.

<אתי בנדלר: קודם כל, אני מזכירה שמדובר כאן על קבלת עובדים לפני יום התחילה.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שביום התחילה, כשההנחה היא שעד אז כבר יש מועצה, אם לא יסתיים תהליך קבלת אותם 400 עובדים, נדמה לי שעוברים למתווה הרגיל שהחוק קבע והסעיף הזה כבר לא יחול.

<אתי בנדלר: זה בתשובה להערה שנאמרה כאן.

<אתי בנדלר: שים לב לפסקה (1): "המנהל הכללי הזמני רשאי לקבל לעבודה, לפני יום התחילה, עד 400 עובדים".

<אתי בנדלר: הערה ראשונה היא שמדובר בהליך שוויוני ושקוף לפי כללים שיפרסם המנהל הכללי.

<אתי בנדלר: אני מניחה שמדובר פה בזמני.

<דנה נויפלד: הזמני.

<אתי בנדלר: כיוון שגם תקנות חובת המכרזים וגם סעיף אחר בחוק מדבר על תהליך הוגן, שוויוני ושקוף, אני מניחה שאין לכם התנגדות להוסיף את המילה "הוגן" גם כאן.

<אתי בנדלר: אבל לא ברור אם ההליך ההוגן, השוויוני והשקוף - - -

דוד ביטן: מה פירוש המילה הוגן במקרה הזה?

<אתי בנדלר: הוגנות זה - - -

דוד ביטן: שוויוני, מה זה הוגן?

<אתי בנדלר: לא, לא, יש את זה גם בתקנות חובת המכרזים, גם בחוק כאן.

<אתי בנדלר: דווקא היעדר המילה הזאת עלול להעלות שאלות פרשניות – האם הייתה לך כוונת מכוון להשמיט את המילה הזאת או לא?

<אתי בנדלר: אבל כשאנחנו מדברים על הליך הוגן, שוויוני ושקוף, לא ברור אם אנחנו מדברים על הליך מכרזי או לא מכרזי.

<אתי בנדלר: משום שכידוע, העיקרון לגבי קבלת עובדים בתאגיד השידור החדש – דרך המלך היא מכרז.

<אתי בנדלר: עיתונאים – בדרך אחרת כפי שנקבע, וכן רשימה של משרות שיהיו פטורות מחובת המכרזים.

<אתי בנדלר: אני מדברת על דרך המלך לגבי תאגיד השידור הציבורי החדש.

<אתי בנדלר: וכאן לא ברור – על אף האמור בסעיף 52 שקבע את המתווה שהזכרתי אותו כרגע, דהיינו, מכרז לגבי כלל העובדים, פטור ממכרז לגבי עיתונאים ודרך קבלה כפי שמפורט בסעיף 52, ועוד משרות שהמועצה תקבע לגביהן פטור ממכרז.

<אתי בנדלר: הסעיף הזה לא יחול כרגע.

<אתי בנדלר: מה שיחול כאן לגבי כלל העובדים – עובדים מכל הסוגים ומכל המינים – על הליך הוגן, שוויוני ושקוף.

<אתי בנדלר: אבל האם התהליך הזה כולל מכרז לגבי עובדים?

<אתי בנדלר: אני לא מדברת כרגע על עיתונאים.

<אתי בנדלר: לגבי עובדים, האם באמת מדובר כאן על מכרז?

<אתי בנדלר: אני הבנתי - - -

<דנה נויפלד: כתוב: על אף הוראות סעיף 52.

<אתי בנדלר: דהיינו, את מצהירה שלא יהיה כאן הליך מכרזי?

<אתי בנדלר: כי זה לא מה שאמר המנכ"ל כרגע.

דוד ביטן: אני רוצה להבין.

דוד ביטן: הנוסח של החוק הראשוני היה שאם יתקבל עובד מהישן לחדש, לא צריך מכרז.

<אתי בנדלר: לא.

דוד ביטן: למה הכנסת את זה שכן צריך מכרז?

<אתי בנדלר: רגע.

<אתי בנדלר: רגע.

<אתי בנדלר: רגע.

דוד ביטן: הנה, תיקנת את זה, מחקת את זה.

<אתי בנדלר: חבר הכנסת ביטן.

<אתי בנדלר: חבר הכנסת ביטן - -

דוד ביטן: יש היגיון - - -

<אתי בנדלר: - - לא נאמר כאן

<אתי בנדלר: בשום מקום – וזו אחרת ההערות הבאות שלי – ש-400 העובדים האלה, או מספר מסוים, או אחוז מסוים מתוכם, יהיו מקרב עובדי רשות השידור או מקרב עובדי הטלוויזיה החינוכית.

דוד ביטן: אנחנו נגיע לזה, אבל אני מקריא לך את הנוסח של הצעת החוק לפני התיקון: קבלה לעבודה של עובד של רשות השידור או עובד של הטלוויזיה הלימודית שמתקיים בו האמור – יכול להיות שתיעשה בלא מכרז.

<אתי בנדלר: נכון.

דוד ביטן: אבל מחקתם את זה.

<אתי בנדלר: לא, זה לא נמחק.

דוד ביטן: זה נמחק.

דוד ביטן: יש היגיון – מה את רוצה, שהוא ייקח עובד מפה לפה במכרז?

דוד ביטן: אני לא מבין.

<אתי בנדלר: לא, לא, לא.

דוד ביטן: הנה, בנוסח שהבאת לנו זה מחוק.

דוד ביטן: אני חושב שזה לא צריך להיות מחוק.

דוד ביטן: הוא יכול לקחת עובד שנמצא ברשות - - -

<אתי בנדלר: חבר הכנסת ביטן מתייחס לנוסח הקודם של הצעת החוק - -

דוד ביטן: מחקתם את זה.

<אתי בנדלר: - - שבו נאמר במפורש שקבלת עובד לרשות השידור לא טעונה מכרז.

דוד ביטן: הצעת החוק המקורית יותר הגיונית.

דוד ביטן: זה לא פה, בתיקון.

צחי הנגבי: למה זה נמחק?

אילן גילאון: אז אני רוצה להצטרף אליו.

<דנה נויפלד: אני אסביר.

<דנה נויפלד: זה נוסח, זה לא נמחק, ההיפך.

<דנה נויפלד: אנחנו פשוט אמרנו - - -

דוד ביטן: מה זה לא נמחק?

דוד ביטן: הכנסת "על אף האמור", אבל זה משהו אחר.

<דנה נויפלד: אני יכולה להסביר?

<דנה נויפלד: זה נוסחים, אם אתה רוצה, אדוני, אני אסביר.

דוד ביטן: אני הייתי רוצה שזה ייכנס כמו שזה כתוב.

צחי הנגבי: אבל היא מסבירה למה זה יותר טוב.

<דנה נויפלד: אבל זה לא היה מלא.

<דנה נויפלד: זה לא היה טוב בפעם הקודמת.

<דנה נויפלד: צר לי להגיד את זה על הנוסח של עצמי.

<דנה נויפלד: סעיף 52 הוא הסעיף בחוק העיקרי שקובע איך מתקבלים לעבודה בתאגיד השידור הציבורי הישראלי.

<דנה נויפלד: בתאגיד השידור הציבורי הישראלי דרך המלך היא דרך מכרז, אבל גם סעיף 52 עצמו קובע כבר היום דרכים להיות פטור ממכרז, לדוגמה, עובדים בחטיבת החדשות במשרות מסוימות.

<דנה נויפלד: גם המועצה יכולה לקבוע סוגים של משרות שהן פטורות ממכרז.

<דנה נויפלד: ולכן להגיד רק פטור ממכרז זה לא נכון, כי אנחנו באים להתגבר על כל הפרוצדורה, שהיא שונה ומגוונת, ולא רק מכרז שכתוב בסעיף 52.

<דנה נויפלד: ולכן כל מה שעשינו זה לדייק את הכתוב.

דוד ביטן: לא שכנעת אותי.

<קריאה: אבל את אומרת שכל העובדים לא צריכים מכרז עכשיו.

<אתי בנדלר: לא ברור מה כוללת בחירת מילים האלה.

דוד ביטן: לא שכנעת אותי.

דוד ביטן: עובד שעובר - - -

<קריאה: היא אומרת שהיא הגדילה את זה.

דוד ביטן: 400 העובדים המסוימים האלה, כל עובד - - -

אורן אסף חזן: לא רק מי שבא מהרשות הקיימת צריך מכרז.

אורן אסף חזן: היא מרחיבה את זה פשוט.

דוד ביטן: מי שבא חדש, תעשו מכרז.

אורן אסף חזן: שכל אחד לא צריך מכרז.

אורן אסף חזן: היא הרחיבה – במקום - - -

אילן גילאון: כל אחד לא צריך מכרז?

אורן אסף חזן: זה מה שכתוב.

דוד ביטן: ההיפך.

דוד ביטן: מי שבא חדש, כן צריך מכרז.

דוד ביטן: אני לא מבין למה לא.

<קריאה: דוד, יש מקצועות - - -

דוד ביטן: הבנתי, עיתונאים למשל.

<קריאה: זה הגיוני, אבל - - -

דוד ביטן: אז אני חוזר.

דוד ביטן: אז אני לא הובנתי נכון.

דוד ביטן: אני אסביר.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: תנו לי רגע, אני אסביר את עצמי.

ינון מגל: ועובד ב"קול המוזיקה"?

אילן גילאון: זה לא ברור פה.

אורן אסף חזן: המנהל הכללי יכול לקבל כל אחד בלי מכרז, זה מה שהסעיף אומר.

דוד ביטן: עובד שעובד ברשות השידור היום – לא משנה מה תפקידו – אם המנהל הזמני רוצה להביא אותו, הוא יכול להביא אותו בלי מכרז.

<דנה נויפלד: נכון.

אורן אסף חזן: הוא יכול לקבל גם חדש בלי מכרז.

רועי פולקמן: לפי זה גם עובד חדש יכול להיות בלי מכרז.

אורן אסף חזן: גם עובד חדש יכול להיות בלי מכרז.

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: עובד שאיננו עובד ברשות השידור, יחול לגביו סעיף 52 שאומר מתי הוא פטור.

דוד ביטן: אבל זה לא מובן מפה.

אורן אסף חזן: לא, זה לא מה שכתוב פה.

<דנה נויפלד: זה לא - - -

דוד ביטן: משפטית - - -

<אתי בנדלר: זו לא הכוונה.

<אתי בנדלר: הכוונה הייתה, בין היתר - - -

דוד ביטן: אז אני רוצה לתקן את זה כמו שצריך.

<אתי בנדלר: אני אומר לך למה כתוב על אף האמור בסעיף 52.

<אתי בנדלר: כי סעיף 52 כולל עוד הוראות, למשל - - -

דוד ביטן: לא, אין לי בעיה עם הסעיף.

אורן אסף חזן: המשמעות של הסעיף הזה היא פשוטה, המנהל הכללי הזמני יכול לקבל כל עובד, לא משנה אם הוא מהתאגיד הקודם או לא, בלי מכרז.

אורן אסף חזן: זה מאוד פשוט.

<קריאה: אבל עצם העובדה שזה נתון לפיקוח - - -

דוד ביטן: לא, לא, לא.

אורן אסף חזן: מה לא? זה מה שכתוב.

דוד ביטן: הוא יכול - - -

אורן אסף חזן: בלי מכרז, זה מה שאמרתי.

דוד ביטן: כן, אבל הוא צריך החלטה מיוחדת על זה.

<דנה נויפלד: אני הבנתי אותו, אני הבנתי את מה שנאמר.

<דנה נויפלד: אני הבנתי את מה שאתה שואל.

<דנה נויפלד: אתה צודק, אנחנו שינינו פה בהיבט הזה.

דוד ביטן: על זה - - -

צחי הנגבי: היא מסבירה שזה יותר טוב, תקשיב.

<דנה נויפלד: היה לא מספיק ברור – אני מסבירה.

<דנה נויפלד: אתה מסב את תשומת לבי שצריך לשים לב שיש פה פסקה נוספת שלא הסברתי שאין בהוראות של מה שכתוב כאן כדי לגרוע מהאפשרויות של הקליטה של העובדים של רשות השידור בלי מכרז.

רועי פולקמן: אבל מה ההיגיון בכך?

רועי פולקמן: לקלוט עובדים מבחוץ בלי מכרז, איך זה תקף?

<דנה נויפלד: אני אסביר.

אורן אסף חזן: ג'ובים.

<דנה נויפלד: צריך להסתכל מה המטרה - - -

דוד ביטן: - - - עיתונאי, היא לא חייבת מכרז.

<דנה נויפלד: לא, לא, לא, לא.

<דנה נויפלד: לא, לא, לא, לא.

רועי פולקמן: דנה, אם את אומרת שכל העובדים - - - רשות השידור, אז אין בעיה.

<דנה נויפלד: לא, לא, לא.

<דנה נויפלד: לא, עוד פעם, שוב.

<דנה נויפלד: המטרה של התיקון הזה - - -

יוסי יונה: מה ההיגיון לקלוט מבחוץ?

אורן אסף חזן: אנחנו רוצים שזה יצומצם בלי מכרז רק לעובדים מהרשות הקיימת.

אורן אסף חזן: זה מה שדוד מנסה להגיד.

<אתי בנדלר: ועיתונאים, כמובן.

אורן אסף חזן: הוא מדבר על כל עובד, לא על עיתונאים.

אורן אסף חזן: על כל עובד מרשות השידור.

אורן אסף חזן: זה מה שהוא מבקש, זה מה שהיה כתוב לפני התיקון.

אילן גילאון: אני בכלל לא מבין את התיקון הזה.

אילן גילאון: יש דברים שהם טריוויאליים.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: הוא לא אומר רק עיתונאים, הוא צודק, הוא מבקש - - -

צחי הנגבי: רבותי, אני מבקש, תנו לדנה להמשיך.

צחי הנגבי: היא מנסה להסביר מדוע בתקופת הביניים - - -

דוד ביטן: הנוסח לא נראה לי מספיק.

אורן אסף חזן: זה לא מקובל על - - - אדוני היושב-ראש.

צחי הנגבי: סליחה, בתקופת הביניים, שעד יום התחילה אנחנו רוצים לקלוט 400 עובדים.

צחי הנגבי: עכשיו ההסבר הוא איך עושים את זה בדרך המהירה, השוויונית וההוגנת ביותר, וזה ללא מכרזים.

צחי הנגבי: צריכים להבין, זה ללא מכרזים.

אורן אסף חזן: פה אתה צודק, דוד, זה ג'ובים.

אורן אסף חזן: נתנו לו סמכות למנות את מי שהוא רוצה.

דוד ביטן: - - -

אורן אסף חזן: לא, גם למנות, זה מה שאתה לא מבין.

<קריאה: זה לא מתקבל על הדעת.

אורן אסף חזן: לא רק להעביר, גם למנות.

אורן אסף חזן: זה מה שכתוב.

אורן אסף חזן: אני בעד שהמנהל הכללי הזמני לא יוכל לשמש כמנהל קבוע אחר-כך.

דוד ביטן: אתם צריכים להביא את זה אחרת.

<דנה נויפלד: אני רוצה בכל זאת לנסות לשכנע ולהסביר, ואז הוועדה - - -

אורן אסף חזן: הוא מקבל פה סמכות.

אורן אסף חזן: הוא מקבל פה במה למנות 700 ג'ובים.

צחי הנגבי: אנחנו לא יכולים להמשיך, יש לה קול כמו שלי, הוא לא קול חזק.

צחי הנגבי: תנו לה לדבר.

<דנה נויפלד: אני אנסה להסביר מאיפה נבע הצורך לחדד, ואתה צודק, כרגע המצב לפי הסעיף – אם הוא יתקבל בנוסחו – המנכ"ל הזמני יוכל לקבל לעבודה מכל סוגי העובדים ללא מכרז.

<דנה נויפלד: אני אסביר מה היה חוסר ההיגיון בנוסח הקודם.

<דנה נויפלד: גם היום, גם מחר וגם במצב הקבע, על עובדים מסוימים בחטיבת החדשות לא תהיה חובת מכרז.

<דנה נויפלד: ולכן ייווצר מצב שבו עיתונאים – לא משנה מאיזה סוג – יכולים להתקבל ללא מכרז, ואילו עובדים מסוג אחר – אם הם עובדים ברשות השידור, בלי מכרז, ואם הם לא עובדים מתוך רשות השידור, עם מכרז.

<דנה נויפלד: זה יוצר מצב - - -

אורן אסף חזן: זה הגיוני, אבל.

אורן אסף חזן: זה הגיוני מאוד.

רועי פולקמן: זה לא יעבור.

רועי פולקמן: זה ברור שלא.

רועי פולקמן: ימנו פה 400 עובדים - - -

אורן אסף חזן: אבל זה גם מאוד הגיוני.

אורן אסף חזן: דנה, זה מאוד הגיוני שזה מה שיהיה.

דוד ביטן: אבל ראית מה שכתוב ב-52.

רועי פולקמן: בואי נדבר על התיקון, לא על מה - - -

יוסי יונה: בשם השוויון מקדמים מנגנון מושחת.

יוסי יונה: זה פשוט לא יאומן.

יוסי יונה: זה פשוט לא יאומן.

דוד ביטן: הנוסח הזה לא מקובל.

קארין אלהרר: אני אומרת בואו נכין רשימה של הוועדה.

קארין אלהרר: רשימת שמות של הוועדה.

אורן אסף חזן: לא, זה לא תקין.

אורן אסף חזן: זה לא תקין הסיפור הזה.

<דנה נויפלד: תנו לי להשלים.

<דנה נויפלד: אני רוצה רק להשלים את ההסבר.

<דנה נויפלד: אם לא, כמובן שהוועדה תחליט מה שתחליט.

<דנה נויפלד: כל התיקון הזה הובא בשביל לקצר את לוחות הזמנים כדי שהתאגיד החדש יוכל להתחיל לשדר כמה שיותר מהר.

אורן אסף חזן: מעולה.

אורן אסף חזן: שיקלוט עובדים מהרשות הקיימת.

<דנה נויפלד: כמו שהוסבר פה מקודם - - -

אילן גילאון: - - - מהרשות הזאת וישימו אותם כאן.

<קריאה: לא, אז מה עשית בזה?

<קריאה: מה עשית בזה?

<דנה נויפלד: תקופת ביניים ארוכה - - -

<ענת אסולין: אבל יש לנו רשות כזאת כבר, למה להקים את מה שהיה?

אורן אסף חזן: צריך להתייעל, על זה אין ויכוח.

אילן גילאון: כי אלה לא כולם נאמנים לך.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: אני חושב שאין בעיה - - -

אילן גילאון: כל הדברים האלה יכולים לקרות אחרי שאחרון העובדים נתן את הסכמתו - - -

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: אם נותנים לי להביא רשימות, אין לי בעיה.

אורן אסף חזן: חוק הג'ובים החדש.

יואב קיש: אני רוצה להגיד דבר אחד.

יואב קיש: מותר להציע משהו?

צחי הנגבי: תציג את עמדת הממשלה, כן.

יואב קיש: לא, זה לא.

יואב קיש: הנושא של קליטת 400 העובדים הוא מאוד רגיש, מאוד מורכב.

יואב קיש: יש פה כמה וכמה נושאים.

יואב קיש: אחד, שהמטרה היא – במידה ויימצא מתאים – כמה שיותר מה-400 האלה אנחנו רוצים שיהיו עובדים של הרשות הקיימת, וזה ברור לכולם.

יואב קיש: מצד שני, כשמקימים תאגיד חדש, אתה לא רוצה להתחייב למספרים גבוהים מדי, כי אתה לא בטוח עוד שהם באמת ימצאו או לא ימצאו.

יואב קיש: אז יש פה רגישות.

יואב קיש: מה שאני מציע – וגם זה, דרך אגב, בעקבות שיחה עם העובדים – אני חושב שלהפיל את כל ה-400 עובדים האלה על בן אדם אחד שינהל את התהליך הזה, גם זה בעייתי.

יואב קיש: אני מציע שאותו אדם ימנה מנהלי מחלקות או חטיבות, שהם אלה יפרקו אחר-כך את ה-400 האלה למספרים קטנים יותר, ואת הדבר הזה צריך להכניס.

יואב קיש: ככה זה צריך להיעשות, לא שבן אדם אחד צריך להחליט לבד.

<קריאות: - - - לא, זה לא קשור.

<ענת אסולין: עם מכרז או בלי מכרז?

אורן אסף חזן: ככה לא בונים עסק, יואב.

אופיר אקוניס: לא נכון, אורן.

<ענת אסולין: מנהלי מחלקות עם מכרז?

אורן אסף חזן: מה זה קשור לסעיף על המכרז עכשיו?

אורן אסף חזן: למה אנחנו קופצים מנושא לנושא?

אורן אסף חזן: למה אנחנו קופצים מנושא לנושא?

קארין אלהרר: מותר להעיר הערה?

איתן כבל: זה רק רשות השידור, איך הם מנהלים את המדינה?

אורן אסף חזן: די, נו, תפסיק אתה עם הברברת שלך.

אורן אסף חזן: תהיה ענייני.

דוד ביטן: צחי, אני אקבל את זכות הדיבור.

אילן גילאון: כך אתה אומר ליושב-ראש?

אילן גילאון: אני מתפלא עליך.

אורן אסף חזן: אתה מכעיס אותי, אתה מדבר שטויות.

אורן אסף חזן: אל תגיד לי - - -

אילן גילאון: אתה אומר ליושב-ראש ככה.

אורן אסף חזן: אל תגיד לי - - -

דוד ביטן: אני חושב שהוויכוח לא קיים, אני אסביר למה.

אורן אסף חזן: - - - איתן, רק לך מותר?

אורן אסף חזן: לא יפה, נו, תפסיק.

דוד ביטן: אני חושב שהנוסח צריך להיות פשוט - - -

באסל גטאס: תתנצל.

באסל גטאס: תתנצל.

באסל גטאס: תסיים את זה.

אילן גילאון: זה קל, אבל - - -

אורן אסף חזן: שניכם לא רוצים להיכנס אצלי בפה, תאמין לי.

אורן אסף חזן: שניכם.

אילן גילאון: תאמין לי, אתה.

אורן אסף חזן: תאמין לי אתה.

אילן גילאון: מה שאני שכחתי, אתה עוד לא למדת.

אורן אסף חזן: עשיתי לך בית ספר פעם אחת, אתה לא רוצה לחזור לכיתה א'.

אילן גילאון: מה שאני שכחתי, אתה עוד לא למדת.

אורן אסף חזן: בוא, תשב בשקט ותלמד.

אורן אסף חזן: אל תפריע.

אילן גילאון: כשאני נסעתי ברברס, עוד לא נסעת קדימה.

אורן אסף חזן: ראיתי איך אתה נוסע קדימה.

דוד ביטן: אני חושב שהנוסח צריך להיות פשוט – מתוך ה-400 האלה, עובד שעובר מהרשות הישנה לחדשה, בלי מכרז.

דוד ביטן: עובד חדש, יחול סעיף 52 שאומר שזה יהיה במכרז, אלא אם כן - - -

<ענת אסולין: אבל מה עשינו בזה?

<ענת אסולין: אם רוצים להביא מנהל, עורך תוכן מבחוץ, למה?

דוד ביטן: למה את מפריעה לי?

<קריאה: מה את מתערבת בזה בכלל?

<קריאה: מה זה עניין שלך?

דוד ביטן: הסעיף אומר דבר פשוט מאוד, הוא אומר - - -

<קריאות: - - -

<ענת אסולין: אסור לדבר על העובדים?

<קריאות: זה לא קשור אליך, למה את מתעסקת בעובדים?

דוד ביטן: הסעיף אומר דבר פשוט מאוד, הוא אומר שהכול יהיה במכרז, ומתי לא.

דוד ביטן: זה יחול על העובדים החדשים.

דוד ביטן: אבל מי שצריך לעבור מהקיים לחדש, ברור שבלי מכרז.

דוד ביטן: אני לא מבין למה מחקתם את זה בכלל.

<דנה נויפלד: לא, זה עדיין כתוב.

אורן אסף חזן: לא, אתם הרחבתם.

דוד ביטן: צריך פשוט מאוד לא על אף האמור ולא - - -

<דנה נויפלד: לא, לא, לא, זה עדיין כתוב.

אורן אסף חזן: למה הרחבתם?

אורן אסף חזן: זו השאלה.

אורן אסף חזן: למה הרחבתם?

<דנה נויפלד: זה כתוב.

<דנה נויפלד: זה כתוב.

דוד ביטן: דרך אגב, אני רוצה לומר לך, הנושא של שוויוניות וכולי, כשמעבירים ממקום למקום – אני לא יודע איך אפשר להחיל את הנושא של שוויוניות פה.

דוד ביטן: שוויוניות זה מכרז.

דוד ביטן: אני לא מכיר משהו אחר.

<דנה נויפלד: זה לא גורע מסעיף 96.

<אתי בנדלר: הזדמנות שווה לאנשים בעלי כישורים דומים.

דוד ביטן: אני לא רוצה פעמיים את זכות הדיבור, אז אני רוצה לומר שאני חושב שצריך לקבוע שמרבית העובדים יתקבלו ב-400, ואז אין שום בעיה של מכרז, ואז אין שום בעיה של מועצה כי אנחנו מעבירים ממקום קיים למקום חדש.

<אתי בנדלר: מה זה מרבית העובדים?

דוד ביטן: מרבית – אני חושב שצריך להעביר - - - מהעובדים.

אילן גילאון: 380.

דוד ביטן: זה כבר מספר.

אופיר אקוניס: אתה לא יכול מספר.

דוד ביטן: אי-אפשר להשאיר את זה באוויר.

אופיר אקוניס: אנחנו מסוכמים - - -

<שלמה פילבר: סיכמנו עכשיו עם יו"ר ההסתדרות - - -

דוד ביטן: מה זה שייך להסתדרות?

<קריאות: - - -

<שלמה פילבר: הסיכום הוא לא מספרים, הסיכום הוא שכל הנושא הזה יוצא מהוועדה והולך לדיון.

אילן גילאון: לא דיברו אתכם.

אופיר אקוניס: תיכף.

אופיר אקוניס: זה טוב מאוד, סיכום מצוין.

אילן גילאון: - - - כמה עבר מפה לפה - - -

אופיר אקוניס: אילן, אולי תירגע קצת?

אופיר אקוניס: תיכף המנכ"ל יציג את הסיכום, אז תירגע קצת.

אילן גילאון: אני לא יכול להירגע, כי אתם הולכים להרוס.

אופיר אקוניס: אנחנו לא הולכים להרוס כלום.

אילן גילאון: אתם הולכים ליצור נזק בלתי הפיך.

אורן אסף חזן: די עם הפופוליזם, אילן, מספיק כבר.

אורן אסף חזן: מספיק לצעוק, נו.

אופיר אקוניס: אם תצעק יותר חזק, זה לא אומר.

אופיר אקוניס: אתה תיכף תשמע את הסיכום.

אופיר אקוניס: תאמין לי שהוא יניח את דעתך, כפי שהוא הניח את דעתו של יו"ר ההסתדרות.

אילן גילאון: יושבים כאן בגלל כמה אידיוטים – תסלח לי – שהביאו אותנו למציאות הזאת.

אילן גילאון: זאת האמת.

אורן אסף חזן: אילן, תכבד את המקום, תפסיק עם שמות הגנאי.

אורן אסף חזן: תרצה כותרות, נסדר לך כותרות, זו לא הדרך.

אורן אסף חזן: בוא, נשמה.

אורן אסף חזן: בוא, חמוד.

אורן אסף חזן: אני מתחיל לחשוב שאתה מתחיל ללקות באלצהיימר, יש לך זיכרון קצר.

אופיר אקוניס: אתה תיכף תשמע את ההצעות שיחד עם יו"ר הוועדה הגענו אליהן עם יו"ר ההסתדרות.

אופיר אקוניס: אתה רוצה שנציג אותן עכשיו או יותר מאוחר?

אופיר אקוניס: ברשות מורי ורבותי, ויו"ר הוועדה, אני מבקש שתציג כרגע את ההבנות שהגענו אליהן עם יו"ר ההסתדרות.

דוד ביטן: שיציגו באמת, אולי אנחנו סתם מדברים.

אופיר אקוניס: כי זה פשוט ירגיע את כולם.

אופיר אקוניס: אני רואה שהעצבים פה רופפים.

אופיר אקוניס: בבקשה.

<שלמה פילבר: זו הבנה בין יושב-ראש ההסתדרות, הממונה על השכר ואנוכי, שכפוף להשהיה של כל סכסוכי העבודה בנוגע לעובדי רשות השידור שההסתדרות הכריזה עליהם מצד אחד.

<שלמה פילבר: אנחנו, הממשלה, נמחק את סעיף(2)(ב1)(2) בנוגע להתייעלות שכר בהיקף של עשרה מיליון ש"ח, את סעיף הקיצוצים.

<שלמה פילבר: בתוך חודש ימים ייעשה מאמץ לסכם את שני הנושאים הבאים: אחד הוא כמות המועברים, מעבר ל-25% שמופיעים בחוק.

<שלמה פילבר: שתיים, כמות הפורשים מרצון.

<שלמה פילבר: אני מזכיר לכם, הממשלה תבעה ש-500 איש יפוטרו לאלתר, והיקף ההתייעלות הנדרש לצורך כך.

דוד ביטן: זה פותר את הבעיה באמת.

דוד ביטן: אין בעיה.

אופיר אקוניס: תגיד גם לגבי "שרונה" משהו.

<שלמה פילבר: סליחה, סעיף שהוא לא בעייתי, אבל הוא גם בסיכום - - -

באסל גטאס: אבל מה קורה אם לא יוסכם?

אופיר אקוניס: יוסכם, הכול יוסכם.

<שלמה פילבר: בהצעת החוק המקורית מופיע שמתחם "שרונה" יפונה.

<שלמה פילבר: אנחנו מגיעים להבנה שבתוך חודשיים-שלושה – נסכם בדיוק את הזמן הרלוונטי, אבל בהקדם האפשרי – ייחתם חוזה שיגיד מה תאריך הפינוי המוקדם ביותר שאפשר לעשות אותו.

איתן כבל: זו כבר התקדמות גדולה.

צחי הנגבי: אני רוצה לשמוע את יו"ר ההסתדרות בעניין הזה כדי שנדע שזה על דעת כל הצדדים.

צחי הנגבי: בבקשה.

<אבי ניסנקורן: אני אומר שהסיכום הזה הוא על דעתי.

<אבי ניסנקורן: צריך להגיד אותו עוד פעם.

<אבי ניסנקורן: אנחנו אומרים – הנושא הראשון, הסעיף של עשרה מיליון יוצא מהחקיקה.

<אבי ניסנקורן: אנחנו מקפיאים את סכסוכי העבודה שהוכרזו בנושא רשות השידור, כולל מה שנעשה ביומיים האחרונים, בשעות האחרונות.

<אבי ניסנקורן: בנושא "שרונה" – אנחנו הרי הסכמנו למעבר.

<אבי ניסנקורן: אנחנו רוצים שהחוק יהיה ישים.

<אבי ניסנקורן: בתוך שלושה חודשים ייחתמו חוזים לפינוי.

<אבי ניסנקורן: דרך אגב, זה לא בידי ההסתדרות, זה בידי הכנ"ר ביחד עם החשב הכללי.

<אבי ניסנקורן: צריך לתת להם מספיק זמן לעבוד בצורה נכונה.

<אבי ניסנקורן: צריך לתת להם דד-ליין נכון.

<אבי ניסנקורן: אנחנו ניכנס למשא ומתן לגבי ההיקף שייקלטו – מעל 25% ולגבי היקף הפרישה מרצון או נושא הפרישה מרצון.

<אבי ניסנקורן: השלמות, אם נצטרף, לצורך יישום התייעלות.

דוד ביטן: בסדר גמור.

דוד ביטן: זה פותר את הבעיה שדיברתי עליה.

אופיר אקוניס: זה פותר את כל הבעיות.

אילן גילאון: מה עם המימון לגבי ההמשך עד לכניסה?

אופיר אקוניס: בעוד חודש נגיע להבנות.

אופיר אקוניס: יהיה בסדר, עם אבי.

צחי הנגבי: רבותי, אופיר, יו"ר ההסתדרות, כל הכבוד.

רועי פולקמן: ויש הליך מכרזי לעובדים שנקלטים מבחוץ.

צחי הנגבי: רועי, רועי, תן לי שנייה, בואו נתקדם.

<שלמה פילבר: זה לא קשור.

אופיר אקוניס: זה עניין אחר, רועי.

<שלמה פילבר: זה לא קשור, זה עניין אחר.

רועי פולקמן: זה הסעיף.

אופיר אקוניס: הסיכום לא קשור לסעיף הזה.

קארין אלהרר: אבל זה לא קשור לסעיף.

אופיר אקוניס: נכון, לא אמרנו שזה קשור.

אופיר אקוניס: רק כדי להרגיע את הרוחות, כולם היו מאוד טעונים.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, התנאי הוא שעובד שאיננו מרשות השידור יעבור הליך מכרזי.

רועי פולקמן: זה לא הדיון של הסיכום פה.

אורן אסף חזן: זה חייב להיות ככה.

אורן אסף חזן: זה חייב להיות ככה.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: אדוני, יו"ר ההסתדרות, רק להבין, 25% זה סך הכול שיא כוח אדם.

רועי פולקמן: אנחנו מדברים על ה-400 הזמניים.

צחי הנגבי: הוא לא מתעסק בזה עכשיו.

<אבי ניסנקורן: אני לא דיברתי על הסעיף זה.

רועי פולקמן: אז אני מדבר על הסעיף הזה.

צחי הנגבי: עזוב, לא צריך להכשיל את מה שהושג.

צחי הנגבי: רבותי, אני רוצה - - -

אורן אסף חזן: יש פה גם בעיה טכנית בסעיף.

צחי הנגבי: שנייה, אנחנו לא עוסקים כרגע בסעיף.

צחי הנגבי: בואו נעשה הבחנה – הסיכום שסוכם, הרלוונטיות שלו לחקיקה היא בזה שהממשלה מוחקת את הסעיף שייצר את עיקר הלחץ.

צחי הנגבי: כי הוא כפה קיצוץ של עשרה מיליון מדי חודש, בפועל, קיצוץ של מאות עובדים.

צחי הנגבי: לכן הלחץ בהקשר הזה כרגע צריך לרדת.

צחי הנגבי: אבל, למרות שזה לא חלק מהחקיקה, אנחנו נצטרך להכניס את הסיכום הזה כחלק מהחלטת הוועדה כדי שיהיה לה תוקף ויהיה לה משקל.

דב חנין: הדברים האלה שהובאו כאן בפנינו ייכנסו לנוסח החוק?

אופיר אקוניס: לא, זה מה שהוא אומר.

צחי הנגבי: לא, זה מה שאני הסברתי.

<אבי ניסנקורן: הבנות בין הממשלה להסתדרות.

<שלמה פילבר: כמו שאין פיטורים מרצון, אין כפייה על העובדים מרצון.

<שלמה פילבר: הכול יהיה במשא ומתן.

צחי הנגבי: זה משפיע מאוד על החוק במובן הזה שזה מוריד את - - -

אופיר אקוניס: חוזרים למשא ומתן.

אופיר אקוניס: חוזרים לשיחות.

<קריאה: שלא היו בימים האחרונים.

נחמן שי: זה מוריד את הפיטורים המידיים מעל סדר-היום.

צחי הנגבי: זה מוריד את הגרזן מעל החוק.

<שלמה פילבר: בלי הסעיף האחרון.

אילן גילאון: בלי עשרה מיליון.

אופיר אקוניס: בוודאי, זה מה שאמרנו.

צחי הנגבי: אבל עדיין זה לא פוטר אותנו, רבותי - - -

באסל גטאס: בלי סעיף "שרונה".

באסל גטאס: צריך לשנות אותו.

<שלמה פילבר: "שרונה" ישונה.

צחי הנגבי: סליחה, חברי הכנסת.

באסל גטאס: צריך לשנות אותו.

<שלמה פילבר: בעוד רגע נגיע לזה.

צחי הנגבי: רבותי, אני מבקש קצת שקט.

צחי הנגבי: זה לא פוטר אותנו מלהוציא מתחת ידנו את החקיקה הכי טובה במובן של הניסוחים, פחות לקונות ופחות סימני שאלה.

צחי הנגבי: אנחנו צריכים להמשיך.

צחי הנגבי: באווירה רגועה יותר, כל הסיפור של העובדים הוא לא בלחץ שהיה, אבל עדיין, אנחנו כמחוקקים צריכים להוציא את החוק הכי מובן, איכותי ומשופר שאפשר.

צחי הנגבי: צריכים להמשיך בתהליך.

צחי הנגבי: בהקשר הזה כרגע יש פחות לחץ.

צחי הנגבי: דוד, אתה מושך את הסיפור של - - -

דוד ביטן: לגבי המכרז?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: לגבי השני, כן.

אילן גילאון: יש רק עוד בעיה אחת - - -

רועי פולקמן: רק לדייק את זה, יש לנו הסתייגות אחת שנאמרה.

רועי פולקמן: דוד ואני מדברים עליה ביחד, זה הסיפור שבו חייב להיות הליך מכרזי למי - - -

אורן אסף חזן: למי שלא בא מהרשות.

רועי פולקמן: יחול 52 על עובדים חדשים שאינם עובדי רשות השידור.

צחי הנגבי: השאלה אם זאת עמדת הממשלה.

דוד ביטן: למה לא?

רועי פולקמן: זה התנאי, אחרת לא יכול להיות שיהיה פה חוק ג'ובים למנות עובדים לתאגיד חדש.

<שלמה פילבר: שום ג'ובים.

אורן אסף חזן: שלמה, זו בדיוק המשמעות של הסעיף הזה.

אורן אסף חזן: המנהל הזמני יכול למנות את מי שהוא רוצה בלי שום מכרז.

רועי פולקמן: לא יכול שימונו עובדים בלי מכרז מבחוץ.

רועי פולקמן: חברים, זה לא יכול להיות.

רועי פולקמן: זה לא יכול להיות.

רועי פולקמן: אמרנו את זה, זו הסתייגות לסעיף הזה.

צחי הנגבי: אם הממשלה לא מתנגדת, אז אני אבקש מאתי - - -

רועי פולקמן: אנחנו נעשה פה תיקון.

רועי פולקמן: הייתה פה טעות בניסוח הממשלתי.

אורן אסף חזן: יש לכם התנגדות לזה?

דוד ביטן: אני אנסח משהו ואני אראה את זה ליועצת המשפטית.

דוד ביטן: יחול על עובדים סעיף 52.

<אתי בנדלר: לא, אי-אפשר להחיל עליהם את סעיף 52 כמו שהוא.

<אתי בנדלר: אני אגיד לך מדוע.

רועי פולקמן: אבי, שאלה, לגבי ה-400 הזמניים, אתה מסוכם?

רועי פולקמן: אתה תגיע למספרים האחרונים?

<אבי ניסנקורן: אנחנו לא דיברנו על זה.

רועי פולקמן: אבל זה חלק מהדיל?

<אבי ניסנקורן: לא דיברנו, משמע אין את זה.

<אבי ניסנקורן: אין את זה.

אורן אסף חזן: פולקמן, אם אתה רוצה לקבוע 90%, תגיד את זה.

אופיר אקוניס: חבר'ה, סליחה, לא קובעים פה מספרים.

<אבי ניסנקורן: למה לא דיברנו?

<שלמה פילבר: כמו שאנחנו לא מפטרים 500 איש בחקיקה, אתם אל תמנו 400 איש בחקיקה.

<שלמה פילבר: תשאירו את זה לצדדים.

אילן גילאון: אנחנו לא ממנים אותם אישית.

רועי פולקמן: אם זה מספר שיהיה עליו דיון, בסדר.

אופיר אקוניס: יהיה דיון על הכול.

רועי פולקמן: לגבי המכרז, איך פותרים את זה?

רועי פולקמן: לא יהיה חוק שלא יהיה מכרז.

<דנה נויפלד: המשמעות המעשית היא - - - עובדים.

<דנה נויפלד: אני רוצה להסביר.

<דנה נויפלד: הליכי מכרז כאלה, באופן רגיל, הם הליכים שאורכים זמן.

<דנה נויפלד: ולכן, למעשה, אם קובעים פה חובת מכרז, חוסמים את הדרך – במהירות שבה צריכים להקים את התאגיד.

אורן אסף חזן: או שהוא ייקח אנשים מהרשות הקיימת.

דוד ביטן: אבל יש לו פטור ממכרז מספיק.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אני מציע לך לבדוק איך עשינו את הרפורמה של המדען הראשי.

באסל גטאס: המדען הראשי של משרד הכלכלה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני מבין שיש פה בעיה שהעלו חברי הכנסת לגבי אופן הקבלה.

אופיר אקוניס: לכן חבר הכנסת קיש התחיל להציע הצעה, שאני חושב שהיא טובה ותהווה בלם מסוים לפחות לקביעה הבלעדית שאתם מדברים עליה – בצדק, אני מוכרח להגיד.

אופיר אקוניס: אני מוכרח להגיד שבצדק.

יואב קיש: דיברתי על זה גם עם עובדי הרשות וגם עם השר, והכוונה היא לבנות איזושהי סדרה ניהולית של מספר אנשים שילוו את המנהל הזמני ושלא יהיה לבד בעניין הזה.

<דנה נויפלד: זה בסעיף הבא.

<דנה נויפלד: הסעיף הבא מדבר על הסדרה מינהלית - - - וההליך הוא מהיר יותר והוא שוויוני בפני כולם, שכל מי שרוצה – שייבחרו המנהלים הטובים ביותר לגוף החדש.

אופיר אקוניס: לא, לא, לא, לא.

<דנה נויפלד: וצריך לתת את האפשרות למנהל הזמני, כמו לכל מנהל, לבחור - - -

ינון מגל: חבר'ה, תנו להקים מפעל.

אורן אסף חזן: זה לא מתקבל.

אורן אסף חזן: זה לא מתקבל על הדעת הדבר הזה.

<קריאות: - - -

ינון מגל: אי-אפשר להקים ככה עסק.

ינון מגל: צריך חמישה אנשים?

ינון מגל: זה ייקח פי ארבע זמן.

יואב קיש: לפני רגע דיברנו על כך שהוא צריך בתוך שבעה חודשים להקים תאגיד שישדר.

יואב קיש: בן אדם לבד לא עושה את זה.

יואב קיש: הוא צריך אתו אנשים.

יואב קיש: יש לו 400 אנשים - - -

<דנה נויפלד: הסעיף הבא מדבר על - - -

אורן אסף חזן: זה הסעיף הבא, יואב.

אורן אסף חזן: זה הסעיף הבא, אחד מתחת.

רועי פולקמן: אז תכניסו את זה לסעיף הבא.

רועי פולקמן: אין בעיה עם זה.

אופיר אקוניס: הסעיף הבא לא נותן לזה תשובה מספקת.

ינון מגל: אני לא רוצה עכשיו מכרזים.

<דנה נויפלד: אני רוצה לומר עוד משהו.

אילן גילאון: אני לא מבין, אתם צריכים לדבר כל כך פשוט שאפילו חברי כנסת יוכלו להבין אתכם.

אילן גילאון: מה כוונתכם?

אילן גילאון: כמה מתוך ה-staff הבא הולך להיות אנשים מתוך הרשות?

<קריאה: לא יודעים.

<שלמה פילבר: כרגע רק 25% לפי החוק.

<קריאה: רוצים לא לדעת.

<קריאה: הם רוצים לא לדעת.

<שלמה פילבר: לא עשינו כלום.

<שלמה פילבר: לא עשינו כלום.

<שלמה פילבר: אנחנו לא פיטרנו בכוח, ואנחנו לא מגייסים בחוק.

אורן אסף חזן: סליחה, בנוסף לבעיה עם המכרז, יש פה עוד בעיה בסעיף.

אורן אסף חזן: אם המנהל הכללי הזמני ייקח את כל ה-400 מתוך הרשות הקיימת, איך הרשות תתפקד בפועל?

אורן אסף חזן: זה חייב להיות בתיאום עם המפרק.

<קריאות: מה הבעיה?

<קריאות: לא, זה אפשרי.

<קריאות: אפשר להוציא - - - - - -

אורן אסף חזן: בואו נשמע ממנו.

אורן אסף חזן: הוא אומר שזה לא אפשרי.

נחמן שי: - - - ביום בהיר אחד - - -

אורן אסף חזן: אבל הוא אומר שזה לא אפשרי.

<אריאל יעקובי: חבר הכנסת חזן, כל הזמן אתם אומרים שאנחנו לא עובדים, עכשיו אנחנו רוצים לעבוד, אתם אומרים לנו לא טוב?

<אריאל יעקובי: אני לא מבין אתכם, תאמינו לי.

<אריאל יעקובי: זר לא יבין מה אתם רוצים.

אורן אסף חזן: התפקיד של הכנ"ר - - -

<שלמה פילבר: אורן, זה הדבר הכי קל בעולם.

<שלמה פילבר: אם אתה לוקח עובד רשות השידור היום – מפיק, עורך, מגיש, כתב – הוא ממשיך לעבוד עד היום האחרון ברשות.

<שלמה פילבר: אתה בסך הכול בא אליו יום אחד באמצע, ברווח בין ההפסקות, ואומר לו: הנה, יש לך פה חוזה על התאגיד החדש, תחתום עליו.

<שלמה פילבר: הוא ממשיך לעבוד.

<שלמה פילבר: זה הכי קל.

<שלמה פילבר: זה הכי קל.

<אתי בנדלר: זה לגבי חלק מהעובדים, אדוני המנכ"ל, זה לא לגבי כל העובדים.

<אתי בנדלר: חלק מהעובדים זה סוג של מנהלת הקמה, שיש להם תפקידים אופרטיביים כבר בתהליך ההרשמה של הוועדים.

<שלמה פילבר: היו דברים מעולם, שאנשים עשו שני תפקידים ביחד.

<שלמה פילבר: יש היום מגישה מכובדת ומוערכת שעושה גם תפקיד של מנהל.

<שלמה פילבר: היא עושה שני תפקידים שם וזה מסתדר.

<שלמה פילבר: אני מאמין שבמאמץ, עובדי רשות השידור יוכלו לעשות שני תפקידים.

<ברוך אסקרוב: אדוני היושב-ראש – תודה רבה.

<ברוך אסקרוב: אני רוצה להגיד שאני משגיח כאן בחמיקה עקבית מהנושא שנשאל פה, ושערכית כולם מסכימים עליו, על ה-400 שהם כולם מעובדי רשות השידור.

<ברוך אסקרוב: אולי אפשר לחשוב על איך - - -

<שלמה פילבר: לא, לא, לא.

<שלמה פילבר: אנחנו משאירים את כל הגמישות - - -

<ברוך אסקרוב: אתה, אתה, אתה, אני שמתי לב.

<ברוך אסקרוב: אני שמתי לב.

<ברוך אסקרוב: זה בדיוק העניין.

אופיר אקוניס: מה זה אתה?

אופיר אקוניס: סליחה.

אופיר אקוניס: רק רגע, המנכ"ל - - -

<ברוך אסקרוב: גם אתה, אדוני השר?

אופיר אקוניס: זה לא אתה, המנכ"ל מייצג את עמדת הממשלה.

<ברוך אסקרוב: אז אני מדבר אליך, אדוני השר.

אופיר אקוניס: זה הכול, דבר אלי, מאה אחוז.

<ברוך אסקרוב: אני חושב שיש כאן מסך - - -

אופיר אקוניס: אין מסך.

<ברוך אסקרוב: סליחה, אדוני השר - - -

אופיר אקוניס: אנחנו לא מתחייבים.

<ברוך אסקרוב: אבל הוא השיב, אז אמרתי.

אופיר אקוניס: אז אני משיב, אנחנו לא מתחייבים.

אופיר אקוניס: יש רצון טוב, יכול להיות הרבה כן, אבל אתה לא יכול לכבול אותנו.

<ברוך אסקרוב: אבל אדוני השר אקוניס, הרי אנחנו לא נמצאים במשטר פרלמנטרי, אנחנו ב"אוצרקרטיה", או משהו כזה.

<ברוך אסקרוב: האוצר משתלט על התהליכים ועושה בית ספר לחברי הכנסת שאמורים לפקח עליו.

<ברוך אסקרוב: אני אומר לך, הייתה פה עכשיו התניה בוטה, אדוני היושב-ראש, שוב, סחטנית, של עשרה מיליון תמורת לא לגעת בעניין הזה של מיהם ה-400 כדי שיהיה חמצן לחיות לנוכחים.

<שלמה פילבר: זו לא סחטנות.

<שלמה פילבר: זו לא סחטנות.

<ברוך אסקרוב: זו סחטנות אוצרית מבנית וקבועה.

<שלמה פילבר: זה עיקרון שאנחנו - - -

<ברוך אסקרוב: הרי הכסף היה צריך להינתן ללא תנאי לפי הוראות הכנ"ר, לא לפי ועד העובדים.

<שלמה פילבר: זה לא קשור לכסף.

<ברוך אסקרוב: תשמע, אני בתחום הזה יותר מאשר אתה.

<ברוך אסקרוב: אני שנים, יותר מאשר אתה, שבועות.

<שלמה פילבר: סליחה, יש פה שני דברים.

<שלמה פילבר: את ההתניה על הכסף הורדנו.

<ברוך אסקרוב: גם המילים שוויוני ושקוף זו הטעייה רבתי, כי זה לא הוגן כלפי הציבור.

<ברוך אסקרוב: בכל המקומות האחרים שעושים רפורמה יש עדיפות לעובדים שהיו.

<ברוך אסקרוב: תראו מישהו שחטא, אז לא.

<ברוך אסקרוב: אבל האחרים נקיים, תמימים, מקצועיים.

<ברוך אסקרוב: השוויוני הוא אנטי-שוויוני, וכמו שאתי בנדלר אומרת, הוא הלא הוגן.

<ברוך אסקרוב: במע"צ, שהאוצר ציטט, הייתה עדיפות לקיימים.

<שלמה פילבר: אבל החוק הזה שנקבע לפני שנה קבע – לא אני קבעתי אותו, אני לא הייתי פה – שכולם ילכו הביתה, ולמעט 25%, יהיו עובדים חדשים.

<ברוך אסקרוב: אתה פה בשם התיקונים.

<ברוך אסקרוב: אתה בשם התיקונים.

<שלמה פילבר: אז בשם התיקונים, העמדה שלנו היא שכמו שראש הממשלה לא מתערב מי העובדים, גם ועד העובדים לא מתערב מי העובדים.

אילן גילאון: לא נכון.

<ברוך אסקרוב: מה הקשר?

<ברוך אסקרוב: מה הקשר?

<ברוך אסקרוב: מה הקשר?

<ברוך אסקרוב: מה אתם - - -

צחי הנגבי: ברוך, אתה סיימת את רשות הדיבור.

<שלמה פילבר: הם משאירים את זה לגורמים המקצועיים שיבחרו את האנשים המתאימים.

<ברוך אסקרוב: - - -

צחי הנגבי: אני לא רוצה להוציא אותך.

צחי הנגבי: אמרתי שאין לך יותר רשות דיבור.

צחי הנגבי: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף 6.

צחי הנגבי: בבקשה.

קארין אלהרר: רגע.

קארין אלהרר: סליחה.

<קריאה: רגע, רגע.

<קריאה: לא, לא, לא.

<דובר: אדוני היושב-ראש, אנחנו חייבים הבהרה.

<דובר: אדוני היושב-ראש, אנחנו חייבים איזו הבהרה.

קארין אלהרר: לא, זה לא בסדר.

קארין אלהרר: ביקשתי רשות דיבור.

איתן כבל: ביקשנו רשות דיבור על הסעיף.

<דובר: שלמה, אנחנו חייבים איזו הבהרה לגבי העניין של קליטת 400 העובדים הראשונים.

צחי הנגבי: אדוני, את לא ברשות דיבור.

<דובר: ביקשתי.

צחי הנגבי: ביקשת, אבל לא קיבלת.

צחי הנגבי: יוסי, בבקשה.

יוסי יונה: תודה.

יוסי יונה: אני לא רוצה לדבר שוב על המועצה, אבל אני אזכיר אותה כרגע.

יוסי יונה: ברגע שאתם הולכים בלי המועצה הזאת – אז לפחות השר אקוניס דיבר על איזונים.

יוסי יונה: הוא רוצה לבנות רשות שידור ציבורי חדשה עם איזונים ועוד כהנה וכהנה.

יוסי יונה: עכשיו אתם אומרים אז בואו תנו את תשומת לבכם לכך שאולי האיזונים יופרו.

יוסי יונה: אם יש לנו מצב שבו יש לנו מנכ"ל, שהוא הולך להעסיק 400 איש ואישה לתפקידים בכירים מאוד, השר אקוניס, איפה לדעתך בתוך ההסדר הזה תיכנס הדאגה האמתית לאיזונים ולפלורליזם פוליטי תרבותי בתוך רשות השידור החדשה?

אופיר אקוניס: חכה לסעיף הבא ותמתין.

אופיר אקוניס: אתה מיד תקבל תשובה ברורה מאוד, עם רעיון יצירתי יפה מאוד שאתה תאהב אותו מאוד.

יוסי יונה: השר אקוניס, שים לב – לכן אני לא מזכיר את העניין של המועצה, כי אני אומר נניח, בהנחה שוויתרנו עליה, אז מה יש לנו?

יוסי יונה: אז תן לנו בבקשה מנגנון אחר - -

אופיר אקוניס: הנה המנגנון שהוצע - - -

יוסי יונה: - - שיבטיח לך - - -

אופיר אקוניס: אנחנו לא ויתרנו לא על המועצה ולא על המנגנון, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: - - - הראשון של המנכ"ל הזמני.

יוסי יונה: דנה אומרת שהמנכ"ל הזמני - -

אופיר אקוניס: יוסי, יהיה מנגנון.

יוסי יונה: יש לו פררוגטיבה להשיג את ה-400 ללא מכרז.

יוסי יונה: לכן אנחנו אומרים שלדעתנו זו בעיה אקוטית מאוד.

יוסי יונה: מהיעדרה של מועצה, לפחות בשלב הקודם לכניסתו של מנכ"ל זמני חדש, עם סמכויות כל כך גדולות – אני לא רואה בעיני רוחי כיצד אנחנו יכולים להבטיח את האיזונים ואת השקיפות ודברים כאלה.

צחי הנגבי: אתה תציע נוסח שנראה.

צחי הנגבי: אי-אפשר לדבר רק באופן תיאורטי.

צחי הנגבי: יש טקסט, תגיד מה הטקסט שאתה מציע.

צחי הנגבי: תציע טקסט.

יוסי יונה: צחי, עוד משפט אחד.

יוסי יונה: אני מאמין שאתה ואני אכן רוצים את האיזונים.

יוסי יונה: יש לנו פרויקט משותף.

צחי הנגבי: תציע טקסט.

צחי הנגבי: יש טקסט, תציע טקסט.

צחי הנגבי: לא מספיק טוב – תציע.

יוסי יונה: בוא אתה ואנחנו ניקח את האתגר הזה ונגיד איך אנחנו רוצים את זה.

צחי הנגבי: בבקשה, קארין.

צחי הנגבי: אנחנו צריכים לצאת עם חוק.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, יש לי הצעה.

קארין אלהרר: הרי אמר המנכ"ל שמיד אחרי שיאושר החוק בקריאה שנייה, התיקונים האלה יאושרו בקריאה שנייה ושלישית, המועצה תמונה והחתימה בוא תבוא.

קארין אלהרר: אז אני לא כל כך מבינה, אם תהיה מועצה, למה צריכים את כל העקום הזה, כל מה שבדרך?

קארין אלהרר: רוצים להעסיק 400 עובדים כדי להקים תשתית, זה לא קשור - - -

צחי הנגבי: כי המועצה רלוונטית רק לתאגיד החדש.

צחי הנגבי: אם אין את התאגיד החדש - - -

קארין אלהרר: רגע, אבל זה עובדים לתאגיד החדש.

קארין אלהרר: אבל זה עובדים לתאגיד החדש.

<דנה נויפלד: חברת הכנסת אלהרר, העובדה שתהיה מועצה או לא תהיה מועצה לא באה במקום הצורך להבטיח גיוס מהיר של אנשים.

קארין אלהרר: אין ויכוח.

<דנה נויפלד: גם אם הייתה מועצה, עדיין, המנגנון הזה היה נדרש בשביל לפתור את הבעיה של הזמן בגלל שמכרזים אורכים זמן.

יוסי יונה: אבל הזמן זה לא הערך הבלעדי, דנה.

קארין אלהרר: לא נכון.

קארין אלהרר: אני מבקשת חוות דעת מהיועצת המשפטית של הוועדה.

<דנה נויפלד: אם רוצים לצמצם את תקופת חוסר הוודאות, זמן זה חשוב.

קארין אלהרר: אני מבקשת מהיועצת המשפטית של הוועדה, עורכת הדין אתי בנדלר, אם אפשר בבקשה – יכול להיות שאני לא הבנתי נכון.

קארין אלהרר: יש פה התחייבות של מנכ"ל משרד התקשורת שתמונה המועצה מיד אחרי החקיקה לקריאה שנייה ושלישית - - -

<אתי בנדלר: לא שתמונה מיד.

<אתי בנדלר: אם אני שמעתי היטב את התחייבותו – ראש הממשלה יחתום על השמות כדי להעביר אותם לבדיקה של ועדת ברנר.

<אתי בנדלר: הבדיקה הזאת אורכת זמן.

איתן כבל: חודש.

קארין אלהרר: אוקיי, חודש.

<דנה נויפלד: גם אם תהיה מועצה, המועצה יכולה רק לקבוע שהפטור הזה ממשיך לחול.

<דנה נויפלד: היא לא תגיד עכשיו לעצור הכול - - -

קארין אלהרר: רגע.

קארין אלהרר: רגע.

קארין אלהרר: צריך להעסיק 400 עובדים, נכון?

קארין אלהרר: זו הקביעה, צריך להעסיק עד 400 עובדים.

קארין אלהרר: עכשיו אנחנו רוצים לשאול איך ימונו 400 העובדים האלה.

קארין אלהרר: בלי קשר לשאלה שהעלה חבר הכנסת פולקמן - - -

צחי הנגבי: על זה דיברנו שעה שלמה.

קארין אלהרר: שנייה.

קארין אלהרר: בלי קשר לשאלה שחבר הכנסת פולקמן העלה, שצריך שזה יהיה במכרז אלא אם אלו עובדים שעברו מרשות השידור, אלא אם מדובר בעיתונאים, כל היתר מכרז.

<דנה נויפלד: אבל זה גם לוקח זמן.

צחי הנגבי: העמדה של פולקמן, עם כל הכבוד, היא לא עמדת הממשלה.

<שלמה פילבר: זה מקלות בגלגלים.

קארין אלהרר: הבנתי.

קארין אלהרר: אני מדברת על ההצעה של פולקמן שאני מצטרפת אליה.

צחי הנגבי: בסדר, אז כשתהיה הצבעה, תצטרפי.

קארין אלהרר: בסדר, שנייה.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין, אלה שלא צריכים במכרז, צריך מישהו שיהיה עין בוחנת?

צחי הנגבי: כן, המנכ"ל הזמני, בתהליך הוגן, שוויוני.

<שלמה פילבר: יהיה סוג של ועדות איתור.

<שלמה פילבר: לא יהיה פה מישהו שיקום בבוקר ויגיד אני רוצה את זה ולא את זה.

קארין אלהרר: רגע, ולהקים ועדות איתור לא לוקח זמן?

<שלמה פילבר: אבל ההליכים הם הרבה יותר קצרים.

קארין אלהרר: רגע, אבל זה לא לוקח זמן?

<שלמה פילבר: סליחה, זה הרבה יותר קצר.

<שלמה פילבר: להיכנס כעובד במכרז דרך מכרזים של נציבות שירות המדינה במדינת ישראל זה שנה, ולחפש מנכ"ל לתאגיד לוועדת איתור, זה חודש.

<שלמה פילבר: זה הכול.

קארין אלהרר: אבל אני לא מדברת על המנכ"ל, המנכ"ל הזמני כבר - - - אני מדברת על העובדים.

<שלמה פילבר: אז אני אומר לך, גם העובדים האחרים יצטרכו להיבחר באיזשהו הליך פתוח, שקוף, שוויוני, שהוא דומה לוועדת איתור.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: מי יקבע את הנהלים שהמנכ"ל יפרסם?

צחי הנגבי: המנכ"ל הזמני יפרסם אותם באינטרנט.

<שלמה פילבר: מנכ"ל כפוף לתקשי"ר.

קארין אלהרר: הוא קובע את הנהלים?

צחי הנגבי: המנכ"ל הזמני.

קארין אלהרר: הוא קובע?

צחי הנגבי: הוא קובע את מה שהוא קובע.

קארין אלהרר: מי מפקח על הקביעה הזאת?

<שלמה פילבר: מבקר המדינה, נציב שירות המדינה, כולם.

<שלמה פילבר: ואת בבג"ץ.

קארין אלהרר: נו, באמת.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אני מנסה להבין, יש מנכ"ל, על פיו יישק דבר.

קארין אלהרר: הוא גם קובע את הנהלים?

צחי הנגבי: הוא מציע את הנהלים.

קארין אלהרר: מי מאשר אותם?

צחי הנגבי: הוא קובע את הנהלים.

צחי הנגבי: הנהלים הם על בסיס החוק.

קארין אלהרר: מי מפקח?

צחי הנגבי: אין מפקח.

קארין אלהרר: אין?

צחי הנגבי: אין.

צחי הנגבי: אין.

צחי הנגבי: יש נציב שירות המדינה, יש מבקר המדינה.

קארין אלהרר: אז מבקר המדינה יכתוב עוד דוח.

צחי הנגבי: בואו נתקדם.

צחי הנגבי: חבר הכנסת גטאס, בבקשה.

צחי הנגבי: יש לך הצעה אחרת?

צחי הנגבי: תציעי.

צחי הנגבי: אולי כמו שיש מפקח אצל לפיד.

צחי הנגבי: מי המפקח אצלכם על מינוי חברי הכנסת?

צחי הנגבי: מי המפקח?

צחי הנגבי: אדם אחד קובע, אז מנכ"ל לא יכול לקבוע?

צחי הנגבי: תפסיקו עם החוצפה הזאת והשחצנות הזאת.

איתן כבל: פה הציבור קובע.

קארין אלהרר: - - -

אילן גילאון: זה בכל זאת הבדל בין מפלגה לא דמוקרטית - - - אדוני.

קארין אלהרר: מה קרה?

קארין אלהרר: פגעתי בנקודה רגישה?

אילן גילאון: אתה משווה פסנתר לגמל?

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להפנות את תשומת לבך ואת תשובת לבם של היועצים המשפטיים שלנו ושל חברי הכנסת לרפורמה שאושרה לפני רק פחות מחודש, ובה מועברת רשות גדולה שנקראת המדען הראשי ממשרד הכלכלה להיות תאגיד ממש.

באסל גטאס: ההבדל היחידי הוא שכאן זו תקשורת, וכאן העניין רגיש בגלל התערבות ראש הממשלה וכו'.

באסל גטאס: אני חושב שעשינו שם בוועדת הכספים עבודה ראויה לחיקוי, במיוחד בממשק בין העובדים הישנים.

צחי הנגבי: באסל, יש לך הצעה לתת?

באסל גטאס: כן, קודם כל, אני חוזר להצעה המקורית העקרונית שצריכים לשאוף לא לפטר אף אחד.

באסל גטאס: כי זה עובד שקיבל משכורת.

באסל גטאס: אפילו אם הוא מונה בפרוטקציה, אפילו אם הוא לא עושה את עבודתו נאמנה.

ינון מגל: ואם יש טובים בחוץ?

באסל גטאס: שנייה.

באסל גטאס: אם הוא לא עושה את עבודתו, דרך הפיטורים שלו היא לא דרך החוק ולא דרך הקמת התאגיד.

באסל גטאס: שיעריכו אותו, שיעשו לו ועדת שימוע - - -

צחי הנגבי: חבר הכנסת גטאס, סליחה, אנחנו לא בנאומים כלליים.

צחי הנגבי: לסעיף 6 יש לך הצעה?

באסל גטאס: קודם כל, אני מציע לקבוע שכל ה-400, או 90% - - -

<קריאה: אבל זה במשא ומתן עם ההסתדרות.

באסל גטאס: שנייה.

באסל גטאס: המשרות האלה יוצעו קודם כל לעובדים הקיימים.

צחי הנגבי: אנחנו לא קובעים את זה בחוק.

צחי הנגבי: לא קובעים את זה בחוק.

צחי הנגבי: אתה יכול להציע את זה כהסתייגות.

צחי הנגבי: עמדת הממשלה היא לא לקבוע את זה בחוק.

צחי הנגבי: חבל לבזבז זמן.

באסל גטאס: אבל זה קבוע שה-400 - - -

ינון מגל: לא, זה עובר למשא ומתן.

ינון מגל: זה לא קשור, די.

באסל גטאס: אבל המספר 400 נשאר, נכון?

צחי הנגבי: המספר 400 נשאר.

דוד ביטן: נשאר, אבל במשא ומתן יקבעו כמה.

צחי הנגבי: ההרכב יהיה במשא ומתן.

באסל גטאס: אבל הוא נקבע על-ידי המנכ"ל.

צחי הנגבי: הוא נקבע על-ידי המנכ"ל הזמני, נכון.

באסל גטאס: הוא זה שממנה את כל ה-400.

צחי הנגבי: נכון.

באסל גטאס: בלי כל מנגנון, נכון?

צחי הנגבי: נכון.

צחי הנגבי: אז תציע הצעה חלופית.

דב חנין: חבר הכנסת הנגבי, למען הסדר, אני רוצה להקריא את ההצעה החלופית שאתה מבקש.

צחי הנגבי: כרגע חבר הכנסת שי ברשות דיבור.

נחמן שי: אני אומר שלא הגיוני בשום אופן שהמנהל הזמני יוכל גם לקבוע את הכללים וגם אחר-כך לקבל את העובדים לפיהם.

נחמן שי: זה כמו ההוא שבעט קרן ורץ לנגוח.

נחמן שי: לכן אני מציע שאת הכללים שהוא קובע יאשר נציב שירות המדינה.

נחמן שי: זה לא יוצא דופן.

נחמן שי: גם היום, בחוק רשות השידור היה מוזכר נציב שירות המדינה.

איתן כבל: יש התקדמות.

איתן כבל: רעיון יפה.

צחי הנגבי: ההצעה מקובלת.

צחי הנגבי: תתקדם.

צחי הנגבי: התייעצות עם נציב שירות המדינה.

<אתי בנדלר: התייעצות ואישור.

<אתי בנדלר: התייעצות?

איתן כבל: מה זה התייעצות?

איתן כבל: באישור.

ינון מגל: אישור.

ינון מגל: אישור.

ינון מגל: אישור.

<שלמה פילבר: אישור ייקח חצי שנה.

<שלמה פילבר: התייעצות זה לשלוח לו את זה, שיראה, שיגיד.

נחמן שי: אבל מה המעמד שלו?

צחי הנגבי: זה כמו מתווה הגז.

רועי פולקמן: הוא יגיד זה לא מקובל עלי - - -

נחמן שי: אז מה מעמד ההתייעצות?

נחמן שי: אז מה המעמד של ההתייעצות?

יואב קיש: אתה רוצה להרוג את זה?

יואב קיש: אתה רוצה שכולם יפוטרו?

נחמן שי: שלמה, אז בוא נכניס שבתוך חודש או חודשיים – נגביל.

נחמן שי: בוא נכניס בתוך חודש ימים.

<שלמה פילבר: זה בסדר.

<אתי בנדלר: באישור בתוך - - -

<קריאות: - - -

נחמן שי: בתוך חודש.

נחמן שי: הוא מוכן חודש.

<דנה נויפלד: עדיף התייעצות.

<דנה נויפלד: התייעצות.

נחמן שי: דנה, מה זה התייעצות?

<דנה נויפלד: התייעצות זה אומר - - -

יוסי יונה: אני רוצה לשמוע את רועי.

יוסי יונה: רועי, מה אתה אומר?

רועי פולקמן: ברור שלא.

יוסי יונה: לא התייעצות, יותר מזה, נכון?

<אתי בנדלר: ההתייעצות תהיה פורמלית.

<קריאה: התייעצות, לא אישור.

<דנה נויפלד: לא, אישור זה לא טוב.

<דנה נויפלד: אנחנו מנסים לנתק את זה מהממשלה, אז אתה מכניס לי אישור של נציב שירות המדינה?

יוסי יונה: אומר לנו המומחה למדיניות ציבורית שלהתייעצות אין שום משמעות.

<דנה נויפלד: ודאי שיש לה משמעות.

רועי פולקמן: מה, שילכו לבג"ץ?

רועי פולקמן: צחי, זה לא יעבור משפטית.

צחי הנגבי: אני לא מבין, אתם לא רוצים תאגיד?

רועי פולקמן: ברור שרוצים.

צחי הנגבי: אז זהו, אנחנו הולכים לקראת.

רועי פולקמן: ברגע שיהיה מכרז או באישור הנציבות - - -

צחי הנגבי: אתה רצת ברשימה עצמאית?

רועי פולקמן: מה זה קשור?

צחי הנגבי: סליחה.

רועי פולקמן: פוליטיקה זה לא מינוי של מערכת ציבורית.

רועי פולקמן: עובדי ציבור הם לא פוליטיקאים.

רועי פולקמן: פוליטיקאים אפשר למנות - - - מועצת גדולי התורה.

צחי הנגבי: זה לא קשור להערה שלי.

צחי הנגבי: ההערה שלי - - -

רועי פולקמן: עובדי ציבור הם דרג מקצועי.

רועי פולקמן: דרג מקצועי - - -

צחי הנגבי: חבר הכנסת פולקמן, אנחנו הכנסנו את העניין של התייעצות, זהו.

רועי פולקמן: אין לזה שום משמעות.

צחי הנגבי: אם אין משמעות, אז תצביע נגד.

רועי פולקמן: - - - וילכו לבית משפט.

צחי הנגבי: אז שילכו לבית משפט.

צחי הנגבי: אז מה אתה מציע?

רועי פולקמן: שיהיה או באישור, או - - -

צחי הנגבי: אין אישור.

צחי הנגבי: כל המשפטנים אומרים לא, רק אתה כן?

צחי הנגבי: סליחה.

<אתי בנדלר: ההתייעצות היא לגבי קביעת הכללים.

<אתי בנדלר: ההתייעצות היא לא לגבי המינוי, ההתייעצות היא לגבי קביעת הכללים.

רועי פולקמן: - - - ככה לא יהיה בכלל, זה יהיה רשום עליך.

צחי הנגבי: בואו נתקדם.

צחי הנגבי: התייעצות.

<אתי בנדלר: חבר הכנסת פולקמן, מדובר בהתייעצות לצורך קביעת הכללים לקבלת עובדים, לא לצורך מינוי.

<אתי בנדלר: מינוי עדיין יישאר בידיו של המנכ"ל.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: אבל שכללים – אם זה מכרז כזה, ועדת איתור – ייקבעו באישור נציב - - -

צחי הנגבי: לא באישור.

צחי הנגבי: לא באישור.

צחי הנגבי: תצביע נגד.

צחי הנגבי: בהתייעצות.

<קריאה: למה אתה מתנגד?

צחי הנגבי: ככה.

צחי הנגבי: ככה.

צחי הנגבי: אני מתנגד.

רועי פולקמן: אם זה יעבור, יעבור, אני מתנגד לזה.

<אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, שאלה נוספת, לגבי פסקה (2): קבלת עובדים למשרות מהסוגים המנויים בסעיף 52(ב)(2) – אלה עיתונאים – לאחר מינויו של מנהל חטיבת החדשות, תיעשה בידי מנהל חטיבת החדשות באישור המנכ"ל.

<אתי בנדלר: אבל גם כאן, אני מניחה שהכוונה היא לפי הכללים שפרסם המנכ"ל בהתאם להוראות פסקה(1)?

<קריאה: בהתייעצות.

<אתי בנדלר: כי כאן נאמר על אף האמור בפסקה (1).

<אתי בנדלר: יוצא מכאן שהכללים לא יחולו.

דוד ביטן: לא, עיתונאים לא.

דוד ביטן: לעיתונאים יש פטור, סליחה.

<אריאל יעקובי: אדוני היושב-ראש, אני מבין שלא תיתן לנו להתייחס.

<אריאל יעקובי: לא, מה פטור?

דוד ביטן: לעיתונאים יש פטור.

דוד ביטן: למה אני צריך להתייעץ?

דוד ביטן: עם מי אני צריך להתייעץ?

צחי הנגבי: אנחנו רוצים להתקדם עכשיו.

<אריאל יעקובי: מה פטור?

<אריאל יעקובי: למה פטור?

<אריאל יעקובי: תעשו מה שאתם רוצים, ואני אדאג שלא יהיה לכם פטור.

דוד ביטן: על עיתונאים לא צריך להתייעץ.

<אריאל יעקובי: אם הכנסת לא מגוננת על העובדים, תגידו את זה בריש גלי.

צחי הנגבי: הכנסת לא עובדת אצל העובדים.

צחי הנגבי: די.

<אריאל יעקובי: הכנסת לא מגוננת על העובדים.

צחי הנגבי: מגוננת כל הזמן.

צחי הנגבי: אתי.

<אריאל יעקובי: לא מגוננת.

<אריאל יעקובי: אני - - -

<יצחק יושע: צחי, אם הכנסת מגוננת, אז אנחנו מבקשים ש-400 העובדים שיקלטו על-ידי המנכ"ל הזמני – לעובדי רשות השידור הקיימת, לפחות תהיה זכות סירוב ראשונית על-פני כל עובד שבא מבחוץ כדי להתקבל לתוך מכסת ה-400 האלה.

<יצחק יושע: אני חושב שזאת הצעה הוגנת ומוסרית כלפי כל העובדים וכלפי הציבור.

<קריאה: זה יהיה בדיונים עם ההסתדרות, לא פה.

<קריאה: אתה לא סומך על ההסתדרות?

יואב קיש: זה יהיה מול אבי ניסנקורן, למה אתה מעלה את זה עוד פעם?

יואב קיש: תתחילו להתקדם.

צחי הנגבי: זה יהיה בדיונים עם ההסתדרות.

<דובר: אנחנו יודעים מה קורה בדיונים האלה.

<דובר: אנחנו מבקשים שהמקום הזה ייתן את דעתו על זה.

<יצחק יושע: המקום הזה גם רוצה לפטר בחקיקה רק 300 עובדים.

אילן גילאון: נציגי ההסתדרות נמצאים, ואתם נמצאים כאן, והכנסת נמצאת כאן, וכולם נמצאים פה.

אילן גילאון: למה לא לסדר את זה פה?

אילן גילאון: מהי כוונת המכוון שלכם?

<שלמה פילבר: אנחנו מכוונים רק לדבר אחד, שבעלי המקצוע יבחרו באופן עצמאי, כשאף אחד לא מכתיב להם, לא מפה ולא משם.

אילן גילאון: אני מאמין ש- - - האוצר, וזה לא יהיה הליך מסודר.

<שלמה פילבר: אז הדברים האחרים ייסגרו בהסכם עם ההסתדרות, לא בחקיקה.

<אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, בשיחה שקטה עם דנה היא הסכימה להצעתי להוסיף בסיפה של פסקה (2): לפי הכללים שפרסם המנכ"ל בהתאם להוראות פסקה (1).

<אתי בנדלר: אם אין לזה התנגדות.

אופיר אקוניס: אני מבקש לפרט את זה.

אופיר אקוניס: מה זה הסכימה או לא הסכימה?

אופיר אקוניס: מה הפירוש?

אופיר אקוניס: מה המשמעות?

<אתי בנדלר: הכללים שהמנכ"ל הזמני אמור לקבוע לגבי קבלת כל סוגי העובדים, בין עיתונאים ובין עובדים אחרים.

<אתי בנדלר: פסקה (2) אומרת: "על אף האמור בפסקה (1), לאחר מינויו של מנהל חטיבת החדשות הראשון, קבלת עובדים למשרות מהסוגים המנויים בסעיף 52(ב)(2)" – אלה העיתונאים – "תיעשה בידי מנהל חטיבת החדשות באישור המנכ"ל הזמני".

דוד ביטן: אבל למה באישור ולא בהתייעצות?

<אתי בנדלר: רק שנייה.

דוד ביטן: לגבי הדבר הזה, שהוא לא יקבע מי העיתונאי.

<אתי בנדלר: זה כבר נושא אחר.

<אתי בנדלר: עוד שנייה אחת.

צחי הנגבי: אבל לא נכנס אישור.

צחי הנגבי: אמרנו שאין אישור.

אופיר אקוניס: זה בסדר.

<אתי בנדלר: רגע.

<אתי בנדלר: את זה אני קוראת מהנוסח שהם הציעו, לגבי דרך קבלת עיתונאים לאחר מינוי מנהל חטיבת חדשות.

<אתי בנדלר: ההצעה של הממשלה היא שקבלת עיתונאים לאחר שיהיה מנהל חטיבת חדשות תיעשה על ידו, באישור המנכ"ל.

<אתי בנדלר: הפסקה הזאת מתחילה במילים: על אף האמור בפסקה (1), כשהכוונה הייתה לגורם הממנה של העיתונאים.

<אתי בנדלר: אבל כתוצאה מכך יצא שגם הכללים שהמנכ"ל יפרסם לא יחולו לגבי קבלת עיתונאים.

<אתי בנדלר: לכן הערתי שצריך להוסיף כאן בסיפה: לפי הכללים שפרסם המנכ"ל הזמני בהתאם להוראות פסקה (1).

דוד ביטן: אבל אנחנו אמרנו שלא יכול להיות שהמנהל יקבע גם את הכללים וגם יקבל את העובדים.

דוד ביטן: זה לא כולל את העיתונאים.

יוסי יונה: למה לא, דוד?

<קריאה: זה כולל את כולם.

דוד ביטן: לעיתונאים יש פטור בסעיף 52.

<שלמה פילבר: לא, לא, הפטור הוא ממכרז.

<שלמה פילבר: גם אם יהיה הליך מהיר - - -

<אתי בנדלר: פטור ממכרז.

דוד ביטן: אז איזה כללים צריכים לקבוע לעיתונאים?

דוד ביטן: אם הוא צריך עיתונאי, אז הוא לוקח - - -

<שלמה פילבר: אני אסביר לך.

<שלמה פילבר: אתה יודע שמאפרת זה עיתונאי?

דוד ביטן: לא.

<שלמה פילבר: אז תדע שמאפרת זה עיתונאי ברשות השידור.

<אתי בנדלר: זה בדיוק מה שרציתי - - -

<שלמה פילבר: וצלם זה עיתונאי ברשות השידור.

ינון מגל: אז את זה צריך לשנות.

ינון מגל: אז את זה צריך לשנות.

דוד ביטן: אני מדבר על עיתונאים, לא על - - -

<אתי בנדלר: בהגדרה הם הוגדרו עיתונאים לצורך התפקידים האלה.

<שלמה פילבר: לכן הכוונה היא שיהיו הגדרות תפקיד.

<שלמה פילבר: הגדרות התפקיד האלה, כל אחד יצטרך להתאים להם, ויהיה גוף שיבדוק אם הוא מתאים לתפקיד, אבל הוא לא יצטרך לעשות מכרז במובן של מה שהמדינה קוראת מכרז בנציבות שירות המדינה.

רועי פולקמן: - - - יש כלים מצוינים בנציבות היום.

רועי פולקמן: הקימו מינהל סגל בכיר חדש - - -

<שלמה פילבר: הנציבות היא בדיוק הגוף שתוקע חודשים ארוכים כל מכרז.

רועי פולקמן: יש רפורמה משמעותית, יש מינהל סגל בכיר.

רועי פולקמן: בתוך שלושה חודשים אפשר למנות עובד.

אורן אסף חזן: כמה זמן לוקח להוציא מכרז לקבלת עובדים?

רועי פולקמן: אפשר בתוך שלושה חודשים.

<שלמה פילבר: שנה לקבל עובדים בשירות המדינה.

רועי פולקמן: יש עכשיו מינהל סגל בכיר, זה עובד מהר.

<שלמה פילבר: שולחים אותם לבדיקות ואחר כך יש ועדת - - - ועדה שבודקת ראשונה, ואחר כך ועדה שנייה, ואחר כך - - -

אורן אסף חזן: הדבר היחיד שאני יכול להגיד הוא שהמשמעות אם אנחנו הופכים את זה למי שהוא לא עובד מהרשות הקיימת אלא שעובד חדש צריך מכרז, שיהיה יותר קל לממונה הכללי הזמני לקבל עובדים מהרשות הקיימת כדי לזרז את התהליך.

צחי הנגבי: אבל לא קבענו שצריך מכרז.

צחי הנגבי: קבענו שלא צריך מכרז.

אורן אסף חזן: זה מה שאני אומר.

אורן אסף חזן: אם נקבע, כמו שרובנו מבקשים – חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת פולקמן, אני – שצריך מכרז, לא צריך לעשות - - -

צחי הנגבי: לא.

אורן אסף חזן: שנייה.

אורן אסף חזן: שנייה.

אורן אסף חזן: רק שנייה בבקשה.

דוד ביטן: שכנעו אותי.

צחי הנגבי: ירדנו מזה.

דוד ביטן: לגבי עובדים חדשים – אם אתה רוצה להקים את הרשות בתוך שבעה חודשים - - -

<קריאה: אחרת זה לא יעמוד בזמן.

אורן אסף חזן: אלא אם כן אתה לוקח עובדים מהרשות הקיימת.

<שלמה פילבר: אנחנו רוצים להשאיר את הגמישות להנהלה.

<שלמה פילבר: אתה לא רוצה לקבוע את זה.

אופיר אקוניס: גם וגם, אורן.

אופיר אקוניס: גם וגם.

אופיר אקוניס: גם מהחדשים וגם מהלא חדשים.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: פה צריכה להיכנס השאלה של לימור – אתם רוצים ג'ובים?

<שלמה פילבר: הכול יהיה בהליכים מעין מכרזים.

<שלמה פילבר: מעין מכרזים - - - פתוחים.

<אתי בנדלר: הערה אחרונה לפסקה הזאת, לפסקת משנה (5), שאומרת שמספר העובדים שיתקבלו לעבודה לפי פסקה (1) טעון אישור הממונה על אגף התקציבים במשרד האוצר.

<אתי בנדלר: אני מבקשת לומר כך, בהתאם לחוק העיקרי, קביעת שיא כוח אדם טעונה אישור הממונה על התקציבים.

<אתי בנדלר: אין מחלוקת לגבי החשיבות של הסעיף הזה.

<אתי בנדלר: אני שואלת את עצמי – אני מפנה את השאלה לחברי הוועדה ולאדוני השר בראש ובראשונה – האומנם, אם יחליט המנכ"ל הזמני לקבל 50 עובדים לעבודה, חמישה עובדים לעבודה, 100 עובדים לעבודה, האם לצורך זה הוא צריך לקבל את אישור הממונה על אגף התקציבים?

<אתי בנדלר: ואם כן, מדוע?

<אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב שמדובר כאן על כל סוגי העובדים.

<אתי בנדלר: אם הממונה על אגף התקציבים יוכל לומר אני מוכן שתשכור רק שני עיתונאים, חמישה עובדי מחלקת משכורת ושלושה צלמים, אני חושבת שיש לו סיי ענק בצורה כזאת בקשר לניהול.

<קריאה: באילו תנאים?

<קריאה: באיזה שכר?

<שלמה פילבר: את צודקת.

<שלמה פילבר: את צודקת.

<שלמה פילבר: צריך להוסיף רק מעל 400 עובדים.

<אתי בנדלר: אבל את זה צריך למחוק כאן.

<אתי בנדלר: כל הסעיף הזה מדבר על - - -

איתן כבל: זו טעות שנעשתה גם בחוק הקודם.

איתן כבל: המשמעות היא שלא צריך שבעה חודשים כדי להקים, אלא צריך שבע שנים עד שהעסק יקום.

<אתי בנדלר: צריך למחוק את הפסקה הזאת להבנתי.

יואב קיש: או להוסיף מעל 400.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: כל הסעיף הזה מדבר על עד 400.

<אתי בנדלר: כל הסעיף הזה דן בקבלת עד 400 עובדים.

נחמן שי: עד ה-400 הראשונים.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אם אפשר, ברשותך, לזה רציתי להתייחס גם קודם.

איתן כבל: בסוף סחטנו את עצמנו עד דק, והגענו לסעיף החשוב ביותר.

איתן כבל: מבלי להמעיט מערכם של הדברים שנאמרו קודם, ברגע שאתה עובר את קובי אמסלם, ואמרתי את זה גם קודם, גם אם אתה רוצה 400, המשמעות היא – ואנחנו מדברים על שבעה חודשים שאנחנו רוצים שיהיה התהליך הזה של המעבר – אין סיכוי לזה.

איתן כבל: זאת אומרת, כל מה שאנחנו ביקשנו לאורך כל הדרך – אנחנו לא בוויכוח מולכם.

נחמן שי: אין סיכוי למה?

איתן כבל: אין סיכוי להגיד למצב שאתה מצליח לקלוט ומתחיל לעבור משלב א' לשלב ב'.

איתן כבל: דהיינו, כל העניין הוא שכל מה שאנחנו מתחננים כאן, שלא נעשה את הטעות שאנחנו עשינו בסיבוב הקודם כשחשבנו שבא שר, שיהיה חשוב ככל שיהיה, ואומר אני אומר לכם אני פה.

איתן כבל: כמו שקארין אמרה, כולנו ביחד נעשה את זה.

איתן כבל: המציאות היא יותר חזקה.

איתן כבל: זה לא רק בחירות, זה אלף ואחת דברים, ולא רק משבר תקציבי.

איתן כבל: משבר תקציב מדינה, לא קשור בכלל לשום מהלך שנוגע לא לבחירות ולא לרשות השידור באופן ישיר, ויש בעיה בלהעביר תקציבים.

איתן כבל: לכן אני אומר לכם את זה, אם הדברים לא ייכתבו בצורה ברורה - -

אופיר אקוניס: או שלא ייכתבו או להוריד את הסעיף.

איתן כבל: - - או להוריד את הסעיף הזה, אני אומר לכם, לא נתקדם.

<אתי בנדלר: אדוני השר, אתה מציע להוריד את הסעיף?

איתן כבל: המשמעות היא להרוג את העניין.

<קריאה: להוריד את הסעיף.

<אתי בנדלר: פסקה (5), שמקנה לממונה על התקציבים סמכות לאשר או לא לאשר, להוריד.

צחי הנגבי: כדאי להוריד.

<אתי בנדלר: להוריד.

<אתי בנדלר: אוקיי.

נחמן שי: זאת הייתה עז?

<גלילה הורנשטיין: אפשר לקבל הבהרה על נושא המכרזים?

<גלילה הורנשטיין: אתי, על נושא המכרזים.

<גלילה הורנשטיין: הבהרה סופית – ושלא יהיו צעקות, כדי שנוכל לשמוע ולהבין גם – מה הסיכום – לפני שאנחנו אמרנו הערה בעניין – בקשר לקליטה מעבר ל-400.

<גלילה הורנשטיין: איך תיעשה?

<גלילה הורנשטיין: בקשר ל-400, אנחנו מבינים – כללים, נציבות, התייעצות.

<גלילה הורנשטיין: בסדר.

<גלילה הורנשטיין: מה קורה מעבר ל-400?

<אתי בנדלר: החוק העיקרי חל.

צחי הנגבי: מעבר ל-400, על-פי החוק המקורי, המועצה אמורה לגבש כללים, מה שנקרא דרך המלך.

<שלמה פילבר: שיא כוח אדם.

איתן כבל: כל השאלה היא מה יספיקו עד שתקום המועצה.

<גלילה הורנשטיין: זאת אומרת שאין מכרז מעבר ל-400.

צחי הנגבי: המועצה תקבע כללים למכרז.

צחי הנגבי: המועצה תקבע את הכללים למכרזים.

<גלילה הורנשטיין: יהיה מכרז מעבר ל-400?

<אתי בנדלר: - - - פטור ממכרז .

צחי הנגבי: או פטור.

צחי הנגבי: יש שתי אפשרויות.

<דנה נויפלד: אחרי 400 זה חוזר למסלול לפי סעיף 52.

<גלילה הורנשטיין: ו-400 זה לפי הכללים של הנציבות, מה שאמרתם.

<אתי בנדלר: לא של הנציבות, של המנכ"ל הזמני בהתייעצות עם הנציבות.

<קריאות: - - -

צחי הנגבי: תיקון סעיף 96.

צחי הנגבי: אנחנו חוזרים הנה בעוד רבע שעה.

צחי הנגבי: יש הפסקה של רבע שעה.

צחי הנגבי: רבותי, הישיבה פתוחה.

צחי הנגבי: אנחנו ממשיכים בהקראת החוק.

צחי הנגבי: בבקשה, היועצת המשפטית של משרד התקשרות, סעיף 96.

צחי הנגבי: סליחה, לפני סעיף 96, הערות דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך.

דב חנין: אני רוצה להציע את הקשר הגורדי הזה שאנחנו מסתבכים אתו בסעיף קטן (4) לחתוך.

דב חנין: מכיוון שכל התסבוכת הזאת שכרגע מסומנת כאן היא תסבוכת שלא יכולה לעבוד ולא תעבוד בפועל, ותייצר מנגנון מאוד מאוד עקום ומאוד בעייתי.

דב חנין: אני אומר את הדברים בהמשך ישיר לכל מה שאמרתי לגבי החוק כולו ולגבי המנגנון שלו.

דב חנין: אני מציע שבמקום כל הסעיפים הקטנים בסעיף קטן (4), שבהם עסקנו בדיון הזה, ייכתב כך: על אף האמור בחוק זה, ימשיכו עובדי רשות השידור ועובדי הטלוויזיה הלימודית בעבודתם בתאגיד השידור הציבורי, גם אם נקבעה מגבלת שיא כוח אדם.

דב חנין: הפסקת עבודה של עובדים כאמור תיעשה בהסכמה ועד העובדים בהליך שוויוני ושקוף.

דב חנין: עם זאת, אני רוצה להדגיש פה שני דברים, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: דבר ראשון, העיקרון שצריך להגיד – עובדים שעובדים לפי הסכמי שכר, לפי תנאים, אי-אפשר לפטר אותם בחקיקה.

דב חנין: הם צריכים להמשיך ולעבוד.

דב חנין: אי-אפשר לסגור רשויות ציבוריות בהליך כוחני.

דב חנין: צריך להבטיח את זכויותיהם של העובדים האלה.

דב חנין: אם יש טענות כלפי עובד, אם יש ביקורת כלפי עובד – זו חלופה לסעיף קטן (4) - - -

<אתי בנדלר: זה לא בפסקה (4), אני חושבת שאתה טועה, חבר הכנסת חנין.

<אתי בנדלר: אני חושבת שאתה מתייחס לסעיף הבא, שעדיין לא הוקרא, שמדבר על הפסקת עבודתם, פיטוריהם של העובדים.

<אתי בנדלר: זה ממש לא מתקשר לפסקה (4) מה שאתה אומר.

דב חנין: פסקה (4) אומרת קליטה של 400.

דב חנין: אני אומר, לא צריך.

דב חנין: אני אומר, מה שקורה, במקום זה, אנחנו משאירים - -

דוד ביטן: זאת אומרת, מתחילים מאפס לפי מה שאתה אומר.

דב חנין: - - את המערכת הקיימת, את העובדים הקיימים.

דב חנין: אנחנו אומרים, אם יש טענה כלפי עובד, תעמידו אותו בפני בירור, תנהלו הידברות עם ועד העובדים.

דב חנין: רוצים להפסיק את עבודתם - - -

דוד ביטן: לא צריכים רשות שידור חדשה.

דוד ביטן: למה צריך?

<שלמה פילבר: אתה מבקש לבטל את החוק שנחקק בשנה שעברה ולחזור לרפורמה מלפני שלוש שנים.

דב חנין: אני, אגב, הייתי שמח לעשות את זה.

דב חנין: הייתי מאוד שמח לעשות את זה.

<שלמה פילבר: אם הממשלה לא הגישה חוק כזה, היא לא מתכוונת - - -

דב חנין: אם הממשלה מסכימה - - -

דוד ביטן: מה עם האגרה, נמשיך לשלם?

צחי הנגבי: חבר הכנסת חנין, עלינו עליך.

צחי הנגבי: אתה לא אוהב את החוק.

דב חנין: לא עליתם עלי, אני אומר את זה בגלוי.

דב חנין: אם אפשר היה לבטל את החוק שחוקק בשנה שעברה, הייתי עושה את זה ברצון.

דב חנין: אני הצבעתי נגדו, התנגדתי לו לאורך כל הדיונים.

דב חנין: כרגע אני מציע מנגנון תיקון.

דב חנין: כי אחרת אתם נמצאים בטייס אוטומטי בדרך להתנגשות עם הר.

צחי הנגבי: אין בעיה.

צחי הנגבי: תזכור את הטקסט כי אתה תעלה אותו אחר כך להצבעה כהסתייגות.

אילן גילאון: לא, רק בהיבט הזה של העובדים, אדוני, אנחנו הנחנו הצעת חוק לתיקון הצעת החוק הקודמת, חד וחלק.

צחי הנגבי: אני יודע.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, לא הבנתי מה היה הסיכום.

אילן גילאון: מה שהוא אומר זה שאין יוצא ואין בא.

אילן גילאון: זה מה שהוא אומר.

צחי הנגבי: עוד לא היה סיכום.

צחי הנגבי: היו דעות.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין, מה הפתרון - - -

<שלמה פילבר: פה שינינו שיש יוצא, ואנחנו - - -

אילן גילאון: הוא אומר לך אין יוצא ואין בא כל עוד אתה לא מקים את הדבר החדש.

צחי הנגבי: אנחנו נותרנו במחלוקת לגבי מה שאת אמרת, שאין מפקח.

<שלמה פילבר: אמרתי בתחילת דברי שהכנ"ר שמנהל את רשות השידור כבר שנה אומר שמספיקים לו 870 עובדים כדי לנהל את הרשות כמו שהיא היום, והוא משלם 1,420 משכורות.

אילן גילאון: לידיעתי, 800 איש כבר פנו וטופלו – פרישה מוקדמת.

צחי הנגבי: אני מבקש להפסיק את הדיאלוג.

צחי הנגבי: שאלה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

<שלמה פילבר: נטפל בזה, לא במסגרת חוק, אלא במסגרת הסכמות.

<איילה חסון: אילן - - -

אילן גילאון: לא נכון.

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: לא פנו 800?

צחי הנגבי: רבותי, אני מבקש להקשיב לשאלה.

קארין אלהרר: לגבי העסקת 400 עובדים, מה בסופו של דבר ההצעה?

קארין אלהרר: הרי ברור שבלי מכרז לאף אחד זה לא יעבור.

קארין אלהרר: וברור שעובדים שבאו מהרשות לא יצטרכו מכרז.

צחי הנגבי: נכון.

צחי הנגבי: למה שזה לא יעבור?

קארין אלהרר: ההצעה מתכתבת ואומרת - - -

צחי הנגבי: מה שקבענו זה כך: לגבי ה-400 האלה, המנכ"ל הזמני יציע כללים שוויוניים ושקופים והוא יפרסם, כפי שנאמר.

צחי הנגבי: כל זה ייעשה בהתייעצות עם נציב שירות המדינה.

צחי הנגבי: זה הכלל שתקף לגבי ה-400 האלה.

דוד ביטן: אבל לגבי העובדים הקיימים, הם יוכלו בלי מכרז.

צחי הנגבי: כולם בלי מכרז.

דוד ביטן: כן.

<שלמה פילבר: יהיו הליכים מעין מכרזיים, לא יהיה מכרז פורמלי חוקי כמו שזה מופיע - - -

צחי הנגבי: הוא יקבע כללים.

<אתי בנדלר: סליחה, לא נאמר דבר בעניין הזה.

<אתי בנדלר: בכללים ייקבע מי כן במכרז, מי לא במכרז או בדרך אחרת.

צחי הנגבי: התיקון הוא נכון.

צחי הנגבי: אנחנו לא קובעים.

דוד ביטן: למעט לגבי העובדים שעובדים היום.

<אתי בנדלר: גם לגביהם.

<אתי בנדלר: לגבי הכול בכללי.

<קריאה: לא, לגביהם מה פתאום?

דוד ביטן: אמרנו את זה במפורש, מה זאת אומרת?

דוד ביטן: עובדים שעובדים היום ברשות לא יצטרכו מכרז.

צחי הנגבי: אתה צודק.

צחי הנגבי: יש סעיף שגובר על זה.

צחי הנגבי: נכון.

דוד ביטן: אנחנו נשנה בכל פעם?

דוד ביטן: לא מעניין אותי, שיהיה כתוב במפורש.

צחי הנגבי: רבותי, נבהיר את הדברים.

צחי הנגבי: לגבי עובדי רשות השידור, הסעיף מדבר מפורשות על הפטור ממכרז.

צחי הנגבי: לגבי מי שאינם, המנכ"ל הזמני יקבע כללים בהתייעצות עם נציב שירות המדינה.

צחי הנגבי: אנחנו לא מכתיבים לו אם זה יהיה במכרז או לא במכרז.

קארין אלהרר: לגבי עיתונאים, בזמנו דיברנו ואמרנו שעיתונאים לא יעברו מכרז.

<דנה נויפלד: נכון.

<דנה נויפלד: גם עכשיו לא.

קארין אלהרר: גם כאן?

צחי הנגבי: נותר בעינו.

צחי הנגבי: סעיף 96, בבקשה.

<דנה נויפלד: "בסעיף 96 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א), במקום "המנהל הכללי שמינתה המועצה" יבוא "המנהל הכללי הזמני"; (2) בסעיף קטן (ב), אחרי "המנהל הכללי" יבוא "הזמני"; (3) בסעיף קטן (ד), אחרי "שהמנהל הכללי" יבוא "הזמני"; (4) בסעיף קטן (ה), במקום "על מי שהיה עובד רשות השידור או עובד הטלוויזיה הלימודית שנתיים רצופות ערב יום הפרסום" יבוא "על עובד של רשות השידור או עובד של הטלוויזיה הלימודית שהועסק ברשות השידור או בטלוויזיה הלימודית במשך שנתיים רצופות לפחות ערב יום הפרסום"; (5) אחרי סעיף קטן (ה) יבוא: "(ו) לעניין סעיף זה עובד של רשות השידור או עובד של הטלוויזיה הלימודית אשר התקבל כעובד בתאגיד השידור הישראלי לפי סעיף 95(ח1), יראו אותו כמי שהוצע לו, לפי הוראות סעיפים קטנים (א) או (ב), להתקבל כעובד בתאגיד השידור הישראלי.

<דנה נויפלד: (ז) לעניין סעיף זה יראו כעובד של רשות השידור או כעובד של הטלוויזיה הלימודית גם מי שהיה עובד כאמור ערב יום הפרסום והעסקתו ברשות השידור או בטלוויזיה הלימודית, לפי העניין, הסתיימה אחרי יום הפרסום"".

<איילה חסון: שאלה, בבקשה, דנה, נקבל בברכה – אם יקבלו אותנו לתאגיד החדש – את עובדי החינוכית, אבל המכסה של אותם 25% – או שהיא תעלה אולי, בתקווה שהיא תעלה – האם החינוכית גם כלולים בה?

<דנה נויפלד: כן.

<דנה נויפלד: התשובה היא כן.

<קריאה: כן, הם כלולים ב-400.

<איילה חסון: למרות שזה מפחית את המכסה של עובדי רשות השידור.

<קריאה: ברור.

קארין אלהרר: זה מינימום 25%.

<דנה נויפלד: זה תמיד היה ככה.

<דנה נויפלד: זה היה ככה גם בנוסח הקיים היום.

<קריאה: זה לא השתנה.

נחמן שי: כרגע זה 25% מעובדי הרשות.

<קריאה: מעובדי הרשות או מהעובדים של התאגיד החדש?

<דנה נויפלד: 25% מעובדי התאגיד החדש.

<איילה חסון: אז שאלה.

<איילה חסון: שאלה.

<איילה חסון: למדינת ישראל – לחיסכון של מדינת ישראל – יש ברמת אביב מקום פנוי.

<איילה חסון: מתחם גדול של החינוכית, למה לא עוברים לשם?

<איילה חסון: למה לא עוברים לשם?

קארין אלהרר: שאלה טובה.

<איילה חסון: למה צריך לחפש כל מיני מזמורים ומזמורות?

<דנה נויפלד: את מדברת על רשות השידור או על התאגיד החדש?

<איילה חסון: עכשיו.

<איילה חסון: עכשיו.

<איילה חסון: מפנים את "שרונה" ועוברים לשם.

<שלמה פילבר: בדקנו את העניין הזה.

<שלמה פילבר: יש איזושהי בעיה טכנית.

<שלמה פילבר: המנכ"ל הזמני בדק את זה.

<שלמה פילבר: היינו מעדיפים לעשות את זה, זה בניינים בין האוצר לבין הכנ"ר לבין - - -

<איילה חסון: אין שום בעיות טכניות.

<שלמה פילבר: אם אין, אז בשמחה מבחינתנו.

נחמן שי: יש לך אתר אידאלי.

<שלמה פילבר: אני מכיר את זה, זה נידון.

<שלמה פילבר: אני יודע שהייתה איזושהי בעיה.

צחי הנגבי: הוועדה מסמיכה אותך לבדוק את זה ולראות אם זה אפשרי.

<שלמה פילבר: אין בעיה.

<שלמה פילבר: במידה וזה יסתדר, בשמחה.

<אריאל יעקובי: זה רק כי לא שחררו את תנאי הפרישה של טח"י.

<אריאל יעקובי: זה שתדעו.

<אריאל יעקובי: זה כל הסיפור.

<דנה נויפלד: "החלפת סעיף 7 – "נושאי משרה ראשונים – (א) על אף האמור בסעיפים 52(ב)(1) ו-47(ב), ועדת איתור מיוחדת לבחירת נושאי משרה, בה יכהנו המנהל הכללי הזמני כיושב-ראש הוועדה, יושב-ראש ועדת האיתור, ונושא משרה נוסף שקבע המנהל הכללי תבחר את נושאי המשרה הראשונים של התאגיד (בסעיף זה – ועדת האיתור המיוחדת), ובכלל כך את מנהל חטיבת החדשות, וימנו אותם.

<דנה נויפלד: (ב) עד לבחירתו של נושא משרה נוסף לפי סעיף קטן (א), יכהן בוועדת האיתור המיוחדת סמנכ"ל הכספים הראשון כחבר הוועדה.

<דנה נויפלד: (ג) נושאי המשרה שימונו לפי סעיף קטן (א), יועסקו בתאגיד השידור הציבורי לתקופה שלא תעלה על שנתיים מיום תחילת עבודתם, אולם אין באמור כדי למנוע את קבלתם לעבודה בתאגיד השידור הישראלי לפי הוראות סעיף 52.

<דנה נויפלד: (ד) סעיף זה יחול עד למינוי של המועצה; ואולם, החל הליך איתור לפי סעיף זה תסיים ועדת האיתור המיוחדת את הליך האיתור כאמור בסעיף זה, ואם טרם מונה נושא המשרה, מינויו יהיה טעון את אישור המועצה"".

צחי הנגבי: הסבר.

<דנה נויפלד: אנחנו מציעים פה הליך שהוא מהיר יותר לגיוסם של נושאי המשרה הראשונים.

<דנה נויפלד: כמו שנאמר כאן, צריך את נושאי המשרה בשביל לסייע למנכ"ל הזמני לגייס את כלל העובדים.

<דנה נויפלד: ולכן נקבע פה הליך מיוחד של ועדת איתור מיוחדת.

<דנה נויפלד: ההרכב שלה הוא המנהל הכללי הזמני, נושא משרה נוסף שהוא יבחר, ועד שיהיה עוד אחד כזה, סמנכ"ל הכספים הוא הראשון, שהוא כבר נבחר, ויושב-ראש ועדת האיתור, הוא השופט עזרא קמא.

<דנה נויפלד: זה אמור להכניס לתוך הוועדה – דיברנו על איזונים – גם הליך בקרה של גורם חיצוני בלתי תלוי שיישב בתוך ועדת האיתור לאתר את אותם נושאי משרה.

<דנה נויפלד: דבר נוסף, ברגע שתמונה המועצה, אז הסעיף הזה כבר לא יחול, אלא אם כן יחול הסעיף הרגיל של גיוס נושאי משרה בתאגיד.

<דנה נויפלד: מה שכן, אם התחיל הליך איתור, אז הוא יסתיים, גם אם מונתה המועצה.

<דנה נויפלד: אבל המינוי יהיה טעון אישור של המועצה.

<דנה נויפלד: המינוי זמני לשנתיים.

קארין אלהרר: פרקטית, ואם יהיה מינוי כזה ועוד לא יושלם תהליך המינוי, בלאו הכי כל הסיפור הזה מתעכב.

קארין אלהרר: אם אני שמעתי נכון, המועצה אמורה להתמנות אוטוטו, אז מה - - -

<דנה נויפלד: עדיין ייקח זמן כיוון שאנחנו עובדים על זמן.

<דנה נויפלד: זה אומר שמרגע שהחוק מתפרסם בשבוע הבא, כבר ועדת האיתור המיוחדת הזאת יכולה להתחיל לפעול.

<דנה נויפלד: היא לא צריכה להמתין לשום דבר, לא לאישור ולא – הליכי האישור של מועצה של 12 חברים לוקחים זמן.

<דנה נויפלד: זה הליך שלוקח זמן.

<דנה נויפלד: האישורים האלה לוקחים זמן.

<דנה נויפלד: ברגע שהחוק יתפרסם, משבוע הבא, המנכ"ל הזמני - - -

<אתי בנדלר: הוא יתפרסם בשבוע הבא?

<דנה נויפלד: אני אופטימית.

<אתי בנדלר: זה תלוי בכם.

<אתי בנדלר: בפעם הקודמת עיכבתם את הפרסום, אז אני לא יודעת.

<שלמה פילבר: ברגע שהוא יתפרסם.

<דנה נויפלד: ברגע שהוא יתפרסם ניתן יהיה להרכיב את ועדת האיתור.

<דנה נויפלד: עניתי?

<דנה נויפלד: בסדר?

<דנה נויפלד: חברת הכנסת אלהרר, קיבלת מענה?

קארין אלהרר: קיבלתי תשובה.

<ארז אנצויג: המינוי הוא גם לשנתיים, שזו בדיוק תקופת המינוי שנקבעה לגבי סמנכ"ל הכספים בחוק המקורי.

<ארז אנצויג: זה שומר על האיזון כאשר הבחירה היא ללא מועצה, הבחירה היא מוגבלת בזמן.

קארין אלהרר: אחרי זה יפטרו אותו?

קארין אלהרר: זה מה שאני מנסה להבין.

<דנה נויפלד: לא, יהיו הליכי מינוי חדשים.

<דנה נויפלד: או שהוא ייבחר, או שלא.

קארין אלהרר: מה אתם אומרים, שהמועצה אמורה להיות חותמת גומי?

<דנה נויפלד: לא.

קארין אלהרר: אז מה?

<דנה נויפלד: הפוך.

<דנה נויפלד: הפוך.

קארין אלהרר: אבל אם היא לא תרצה את המינוי הזה, מה היא תעשה?

<שלמה פילבר: היא תפרסם מכרז חדש ותחליף, זה הכול.

קארין אלהרר: היא תיאלץ לפטר אותו.

<שלמה פילבר: לא צריך לפטר, הוא נבחר מול המנכ"ל החדש.

<דנה נויפלד: לא, יש לו מינוי מוגבל בזמן.

קארין אלהרר: אני לא מדברת בעברית.

איתן כבל: את לא הבנת אותם.

איתן כבל: הכוונה היא שהוא יתמנה לשנתיים - - -

קארין אלהרר: בסדר.

איתן כבל: אין לך מה לעשות.

איתן כבל: ברגע שההליך יצא לדרך, מהבחינה הזאת נגמר הסיפור.

איתן כבל: הם יכולים להגיד אוקיי, הרסת בשנתיים הראשונות, לא נורא – זה בפועל, זה הסיפור.

<אתי בנדלר: השאלה היא אם הרסת בשנתיים הראשונות, דהיינו, אם לפני תום אותן שנתיים ניתן יהיה להעביר אותו מכהונתו.

<דנה נויפלד: לא.

<דנה נויפלד: התשובה היא לא.

<דנה נויפלד: אדם צריך לדעת שהוא בא לתקופה של שנתיים.

<אתי בנדלר: לא ניתן יהיה להעביר אותו?

<דנה נויפלד: אם יש עילה להעביר מתפקיד, כמו שיש עילה בכל גוף.

צחי הנגבי: כמו כל עילה.

צחי הנגבי: לא בוחרים מישהו חדש לתפקיד הזה בהיעדר עילה מיוחדת.

<דנה נויפלד: עילה רגילה, לא בגלל זה שהוא לא מסתדר.

<אתי בנדלר: לא עילה, זה שהוא לא נבחר, אם הוא לא מתפקד כראוי.

<דנה נויפלד: אתי, כמו יועץ משפטי של ועדה.

<דנה נויפלד: אם הוא לא מתפקד, אפשר להעביר אותו.

<דנה נויפלד: כמו כל עובד בכל גוף.

<אתי בנדלר: יפה מאוד.

<אתי בנדלר: השאלה היא אם העברה מכהונה טעונה אישור אותו פורום שמינה אותו.

<דנה נויפלד: לא.

<אתי בנדלר: למה?

צחי הנגבי: כמו כל העברה.

<אתי בנדלר: לא, לגבי נושאי משרה יש הוראה מפורשת בחוק, אדוני.

קארין אלהרר: צודקת היועצת המשפטית.

<אתי בנדלר: בסעיף 47(ב).

<דנה נויפלד: ועדות איתור לא מפטרות עובדים גם כשיש הליך מינוי בבחירה.

קארין אלהרר: למה, ועדת האיתור לא יכולה לפטר את המנכ"ל?

<אתי בנדלר: 47(ב) – "הוראות 52(ב)(1) יחולו לעניין מנהל חטיבת החדשות ואולם מינויו והעברתו מכהונה טעונים אישור של רוב חברי המועצה המכהנים".

<דנה נויפלד: זה יחול על הראשון ברגע שהוא יהיה.

<ארז אנצויג: זה יחול על הזמני, זה גם על הראשון.

<ארז אנצויג: זה יחול על הראשון.

<ארז אנצויג: אם ירצו לסיים את העסקתו - - -

צחי הנגבי: המצב הזה נוצר מכיוון שיש פער בין התקופה הזאת והמועצה – חודש, חודשיים, שלושה, אנחנו לא יודעים.

צחי הנגבי: שבוע, שבועיים, שלושה, אנחנו לא יודעים.

צחי הנגבי: חגים וכולי.

צחי הנגבי: המטרה היא שלא יהיה עיכוב בכינון התאגיד החדש, זה הכול.

צחי הנגבי: זאת המטרה.

צחי הנגבי: וחזקה על ועדת האיתור, שבה יש שופט שהוא ראש הוועדה, ששם לא יהיו - - -

אורן אסף חזן: אולי נקבע מועד שבו תהיה חייבת להיות מכוננת מועצה?

צחי הנגבי: אנחנו קבענו.

<שלמה פילבר: זה לא תלוי בנו.

<שלמה פילבר: מהרגע שהשר חותם, זה לא תלוי בנו.

אורן אסף חזן: במי זה תלוי?

<שלמה פילבר: זה תלוי בוועדה.

צחי הנגבי: אלו תהליכים.

צחי הנגבי: ישנה ועדה בראשות שופט.

אורן אסף חזן: יכול להיווצר מצב בפועל שוועדה לא תקום עד מרץ?

צחי הנגבי: לא, היא קיימת כבר.

איתן כבל: היא לא תקום עד מרץ.

צחי הנגבי: המועצה?

<שלמה פילבר: אתה לא יכול להתערב בוועדה ברשות שופט שבודקת את המועמדים ולהכתיב להם.

אורן אסף חזן: המועצה, כן.

צחי הנגבי: יש שופט, השופט ברנר, שעומד בראש - - -

<דנה נויפלד: ועדת המינויים.

צחי הנגבי: שהיא זאת שצריכה לאשר.

צחי הנגבי: אנחנו לא יכולים להכתיב לה כמה זמן.

<שלמה פילבר: זה עובר לוועדת המינויים ואפשר - - -

אורן אסף חזן: יש פה הליך מעוות.

אורן אסף חזן: אם החלטתם שיש מועצה שצריכה לעזור בהקמה, לא יכול להיות שהיא לא תקום עד - - -

<שלמה פילבר: זאת בדיוק הסיבה שבגללה הפרדנו.

קארין אלהרר: בוקר טוב.

<קריאות: גאון.

<שלמה פילבר: זאת בדיוק הסיבה שבגללה הפרדנו.

דוד ביטן: בוקר טוב.

דוד ביטן: היא מדברת על זה כבר יומיים.

נחמן שי: אני מבין שמדובר פה על מינוי מאוד בכיר בין הבכירים ברשות או בתאגיד החדש.

נחמן שי: מה יהיו הקריטריונים לבחירה הזו?

נחמן שי: בהיעדר – אני לא אגיד את המילה הזאת כי אתה כבר אלרגי אליה.

נחמן שי: אבל בהיעדר הגוף ההוא, ההיא, על סמך מה תיעשה הבחירה?

נחמן שי: פה אנחנו חייבים להוסיף ציבורית - - -

ינון מגל: בחירה של מה?

נחמן שי: של מנהל חדשות.

ינון מגל: מנהל החדשות?

ינון מגל: התאמה לתפקיד של עורך חדשות.

ינון מגל: נחמן, ממך זה מפתיע לשמוע.

ינון מגל: אם אתה היית צריך לקבוע היום מי עורך חדשות, היית מראיין אנשים עם ניסיון.

נחמן שי: אבל לא סיימתי את דברי.

נחמן שי: לא סיימתי את דברי.

ינון מגל: אתה שאלת איזה קריטריונים.

נחמן שי: אני שואל איך ייבחר בעל התפקיד?

נחמן שי: קבעו פורום.

צחי הנגבי: בוועדת איתור, שהרגע הקריאו את שלושת - - -

נחמן שי: לפי מה?

נחמן שי: לפי אילו אמות מידה?

נחמן שי: כן אני שואל.

צחי הנגבי: לפי אמות המידה שלך בוועדות איתור אחרות.

נחמן שי: האם זה ייעשה בשקיפות?

נחמן שי: האם זה ייעשה בצורה חוקית?

<שלמה פילבר: כל המינויים ייעשו בשקיפות, דיברנו על זה.

<שלמה פילבר: יצטרכו להיות מפורסמים ההגדרות של כל תפקיד.

אורן אסף חזן: ומי מפקח אם יש איזה מינוי שהוא לא במקום?

צחי הנגבי: נראה לי שיש פה איזו חשדנות.

איתן כבל: מעניין למה.

יואב קיש: יש ועדת איתור.

אורן אסף חזן: אין הוא אומר.

<שלמה פילבר: זה בראשות שופט, הוועדה הזאת.

אורן אסף חזן: היא מפקחת על המנהל הכללי הזמני?

<שלמה פילבר: היא בוחרת את האדם הזה.

<שלמה פילבר: ועדת האיתור בשותפות של שופט.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אנחנו אומרים שופט, שופט, זה כאילו מרפא כל פצע.

צחי הנגבי: זה אמור להנמיך את החשדנות.

איתן כבל: אני לא אומר את זה בציניות.

איתן כבל: אלא שיש הבדל גדול בין שמינו שופט להיות זה שבוחר את המועצה הציבורית על-פי קריטריונים, לבין העובדה שהוא צריך גם להיות האחד הזה – אפרופו מה שאתה אומר, שהבחירה היא באמת מקצועית.

איתן כבל: הוא, עם כל הכבוד לו - - -

<שלמה פילבר: הוא בחר את סמנכ"ל הכספים גם.

צחי הנגבי: סליחה, איתן, תן לי לעזור לך להיות פחות חשדן.

צחי הנגבי: על מה מדובר?

איתן כבל: זו לא חשדנות.

איתן כבל: זה ממקום ענייני.

יואב קיש: יש שבעה חודשים שיהיה תאגיד, איך אתם רוצים שהם יוכלו לעבוד?

יואב קיש: ממה?

צחי הנגבי: אנחנו רוצים מקצועיות?

איתן כבל: איך אתה היית רוצה שההרכב של מכבי יהיה?

צחי הנגבי: מקצועי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: זה הכול.

צחי הנגבי: איתן, צריכים להיזכר איפה התחלנו.

צחי הנגבי: איפה התחילה קארין אלהרר.

צחי הנגבי: היא התחילה ברשות שידור עם מינויים פוליטיים – עם מנכ"ל פוליטי ויושב-ראש פוליטי.

צחי הנגבי: עברה לרשות שידור שבה אין לראש הממשלה, לשר התקשורת, לאף אחד מהח"כים פה שום נגישות לתהליכים.

צחי הנגבי: רק שופטים בשתי הוועדות שהיו – גם למועצה וגם אלדד קובלנץ, שמונה על-ידי ועדת איתור בראשות שופט.

צחי הנגבי: אותו מנכ"ל זמני, שהוא שמונה על-ידי ועדת איתור מקצועית, הוא עכשיו הולך להיות בוועדת האיתור המקצועית יחד עם עוד שופט.

צחי הנגבי: בקיצור, אין מה לדאוג, אפשר להתקדם.

צחי הנגבי: חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להוסיף הסתייגות למשפט הזה שכתוב פה, שוועדת איתור לנושא משרה נוסף תבחר את נושאי המשרה הראשונים של התאגיד, ובכלל כך את מנהל חטיבת החדשות וימנו אותם.

ישראל אייכלר: אני רוצה שתהיה פה הסתייגות שתעבור לכל אורך החוק, ובלבד שהוא יחתום על מסמך נקדי ויתחייב לגילוי נאות של דעתו על כל עניין שעליו הוא מדבר בשידור.

ישראל אייכלר: אני מתכוון בשיא הרצינות.

צחי הנגבי: אוקיי, תגיש את ההסתייגות.

ינון מגל: כפי שנעשה בתקשורת החרדית.

ישראל אייכלר: כן, נכון.

ישראל אייכלר: כשאני הופעתי, כולם ידעו מה דעתי.

ינון מגל: לא, אני אומר בכלל, התקשורת החרדית היא מופת ואות לתקשורת עם אינטגריטי ועם יושרה.

ישראל אייכלר: בהרבה דברים, אתה יכול ללמוד משהו.

ישראל אייכלר: כן, אכן, תודה על האישור.

ישראל אייכלר: וזה אכן כך.

ישראל אייכלר: אני שידרתי ב"קול חי" שש שנים ושידרתי בעוד הרבה מקומות.

ישראל אייכלר: - - - ל"קול ישראל" הרבה, ושמישהו יגיד שאין לנו אינטגריטי.

ישראל אייכלר: אחד שיגיד את זה.

ישראל אייכלר: מאתנו ילמדו וכן יעשו.

קארין אלהרר: איילה, נכתב כבר הקוד האתי ברשות השידור?

ישראל אייכלר: לא, עד לכתיבת הקוד האתי החדש.

קארין אלהרר: אבל הוא כבר נכתב.

ישראל אייכלר: לא, הוא עוד לא נכתב.

דוד ביטן: מה הבעיה עם הקוד האתי?

דוד ביטן: נגד ביבי, נגד ביבי, נגד ביבי.

<איילה חסון: - - -

קארין אלהרר: אני בעד.

קארין אלהרר: מי כתב?

<שלמה פילבר: הרב אייכלר, יש את תפקידי המועצה.

<שלמה פילבר: בתפקידי המועצה כתוב לקבוע כללי אתיקה לשידור הציבורי.

<שלמה פילבר: אפשר להוסיף שם שעד לקביעת כללים חדשים, יחולו הכללים הקיימים היום.

ישראל אייכלר: לא הכללים הקיימים היום.

ישראל אייכלר: היום אין כללים.

ישראל אייכלר: אני רוצה שיהיה כתוב מסמך נקדי וגילוי נאות.

ישראל אייכלר: כששדרן עולה ואומר דעה, שיגיד דעתי היא כך, ועכשיו אני משכנע למה דעתי.

ישראל אייכלר: זה בסדר גמור, אני בעד חופש הביטוי.

ישראל אייכלר: אבל שלא יבוא כמומחה לענייני משפט, ויגיד דברים שהם אג'נדה פוליטית.

<ענת אסולין: אין לחופש הביטוי סייגים.

<ענת אסולין: חופש ביטוי זה חופש ביטוי.

<ברוך אסקרוב: אדוני היושב-ראש, יש – הייתי קורא לזה – לקונה מבנית שנגררת מאז החקיקה בקיץ הקודם, מנהל החדשות.

<ברוך אסקרוב: בלי שבחוק יש חטיבת חדשות.

<ברוך אסקרוב: הצעתי, כדי להשאיר את הכול פתוח, כי יש אידיאולוגיות מקצועיות שונות בנושא, ודוח לנדס לא אומץ כמו שהיא על חטיבה אחודה, להגיד מנהלי חטיבות חדשות – חטיבת או חטיבות חדשות - - -

<דנה נויפלד: יחיד זה גם רבים.

<ברוך אסקרוב: אולי כדאי להדגיש את זה כי אחרת זה כבר עיצוב דרך הניסוח.

<קריאה: זה מופיע בחוק כבר ככה.

צחי הנגבי: הוועדה שמעה את הניתוח הפרשני שיחיד זה גם רבים.

צחי הנגבי: זה בפרוטוקול.

<אתי בנדלר: לחוק, הפרשנות קובעת.

<ברוך אסקרוב: אוקיי, תודה.

<דנה נויפלד: "תיקון סעיף 101 – בסעיף 101 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א), במקום הסיפה החל במילים "האגרה בעד החזקת מקלט טלוויזיה" יבוא "בעד שנת 2015 ואילך לא תיגבה אגרה בעד החזקת מקלט טלוויזיה"; (2) בסעיף קטן (ב), המילים "וחובות האגרה לפי סעיף קטן (א)" – יימחקו".

<דנה נויפלד: זה הסעיף שקובע תשלום חובת האגרה עד יום התחילה.

<דנה נויפלד: אנחנו כרגע מציעים לתקן את זה כך שהמימון לא יהיה על-ידי אגרת טלוויזיה, אלא על-ידי תקציב המדינה.

<ענת אסולין: אין תגובה, כולם מסכימים.

אורן אסף חזן: חובות עבר יימחקו?

<דנה נויפלד: לא, לא, לא.

<דנה נויפלד: רק ב-2015 לא נגבתה אגרה ולא תיגבה אגרה.

אורן אסף חזן: מי גובה את חובות האגרה בשלב הבא?

אורן אסף חזן: חברה חיצונית?

קארין אלהרר: אין אגרה, אורן.

קארין אלהרר: אין.

אורן אסף חזן: את החובות.

אורן אסף חזן: חובות עבר.

אורן אסף חזן: נו, לא צריך להעיר על כל דבר.

אורן אסף חזן: חובות עבר, זו שאלה מעניינת.

אורן אסף חזן: יש 90 גובים ברשות.

אורן אסף חזן: אני שואל שאלה עניינית, למה להעסיק חברה חיצונית ולא להמשיך להעסיק אותם עד שישלמו חובות עבר או את חלקם?

<שלמה פילבר: איפה נציגי הכנ"ר?

אורן אסף חזן: אני שואל שאלה עניינית.

אורן אסף חזן: כל אחד קופץ בשביל להוציא כותרת.

<דנה נויפלד: השאלה הייתה לגבי הגבייה של האגרה.

<קריאה: שאלת לגבי חוב עבר?

אורן אסף חזן: אני שואל, חובות עבר לא נמחקים.

אורן אסף חזן: מה קורה עם הגבייה של החובות?

יואב קיש: גבייה של חובות עבר – מדוע מעסיקים חברה חיצונית ולא משתמשים בגובים?

<דנה נויפלד: רשות האכיפה והגבייה גובה - - -

יואב קיש: לא, זה לא הם.

אורן אסף חזן: לא, זו חברה חיצונית, זה לא הם.

אורן אסף חזן: כדי שזה יהיה ברור, אני רוצה תשובה על זה.

יואב קיש: אם באמת אכפת לנו מהעובדים ואנחנו לא רוצים להתעמר בהם סתם - -

אורן אסף חזן: או שמדברים על העובדים או שמדברים בכאילו.

יואב קיש: - - אם אנחנו צריכים גבייה לחובות עבר, שיגדירו כמה עובדי גבייה רוצים להשאיר לטובת העניין הזה, זה הכול.

<דנה נויפלד: ענו על זה.

<בן ציון פיגלסון: חובות העבר ימשיכו להיגבות - - -

אורן אסף חזן: מה זה ימשיכו להיגבות, על-ידי מי?

<קריאה: יש אגף גבייה.

אורן אסף חזן: שנייה.

אורן אסף חזן: על-ידי מי?

<בן ציון פיגלסון: הדרכים - - - קבועות בחוק - - -

אורן אסף חזן: מה זה הדרכים?

אורן אסף חזן: רשות הגבייה?

אורן אסף חזן: ההוצאה לפועל?

אורן אסף חזן: מי?

יואב קיש: מי כבודו?

יואב קיש: אתה מהכנ"ר?

<בן ציון פיגלסון: כן.

<בן ציון פיגלסון: הכללים לגביית האגרה קבועים בחוק, בזה אין שינוי.

אורן אסף חזן: מה זה קבועים בחוק?

דוד ביטן: זה לא אומר כלום.

קארין אלהרר: לא בחוק מהשנה שעברה, בחוק הקודם.

אורן אסף חזן: היום יש 90 גובים שמתעסקים בגבייה.

אורן אסף חזן: 90 עובדים שמתעסקים בגבייה של חובות העבר.

אורן אסף חזן: מה קורה אתם?

אורן אסף חזן: הם ממשיכים להיות הגובים?

אורן אסף חזן: לא כולם, חצי מהם, כמה?

<קריאה: איך אתה גובה את חובות העבר?

<בן ציון פיגלסון: החובות נגבים, כפי שאישר בית המשפט.

<בן ציון פיגלסון: אנחנו פנינו בבקשה מסודרת לבית המשפט.

<בן ציון פיגלסון: חלק מהעובדים הקיימים מסייעים בזה.

אורן אסף חזן: כמה?

<בן ציון פיגלסון: כמה עובדים?

<בן ציון פיגלסון: אני לא יודע להגיד כרגע כמה עובדים.

יואב קיש: השאלה היא כזו, מה התכנית שלך - - -

<בן ציון פיגלסון: התכנית שלנו – אני אשיב.

יואב קיש: אני אסיים את השאלה.

<אריאל יעקובי: התשובה היא שאין להם תכנית.

<אריאל יעקובי: אני יכול לעזור פה?

<בן ציון פיגלסון: אני אשיב.

יואב קיש: הבנו שמעסיקים חברה חיצונית בעניין הזה, וזו בטח לא הכוונה.

<איילה חסון: סליחה, סליחה, אני מבקשת, אתם פוליטיקאים, אתם לא יכולים להתערב ברזולוציות כאלה.

יואב קיש: בהחלט כן.

יואב קיש: איילה, אני אגיד לך - - -

אורן אסף חזן: רגע, איילה, כשזה לא הכיסא שלך, אז אין חשיבות לעובדים?

<איילה חסון: אדוני, אני יודעת מה הולך מאחורי - - -

אורן אסף חזן: סליחה, הם עובדים בדיוק כמוך.

<איילה חסון: אני יודעת מה הולך מאחורי הקלעים.

<אבי חיים: זה לא עניין שלך בכלל.

<אבי חיים: תתעסקי בעניינים שלך, איילה.

אורן אסף חזן: מה הולך מאחורי הקלעים?

<אבי חיים: איילה, תתעסקי בעניינים שלך, לא בגבייה.

<איילה חסון: אדוני, הכיסא שלי לא מעניין אותי.

אורן אסף חזן: אז אני שואל, אין בעיה, אז בואו נקום, נצא מהדיון, ולא נתעסק בעובדים.

אורן אסף חזן: אני בעד החל מרגע זה להצביע על החוק כמו שהוא.

אורן אסף חזן: לא מתעסקים בזה יותר.

<איילה חסון: זה פשוט דבר שהוא לא - - -

<קריאות: - - -

<ענת אסולין: עד עכשיו לא היה זמן לדבר על זה שאי-אפשר למלא את החוק בשבעה חודשים.

<ענת אסולין: אז על העובדים יש לכם - - -

<איילה חסון: - - -

אורן אסף חזן: מצחיקה את.

אורן אסף חזן: אני מתפלא עליך.

אורן אסף חזן: אני באמת מתפלא.

<איילה חסון: - - - על חשבון עובדים - - - הכיסא שלי לא מעניין אותי.

אורן אסף חזן: לא, זה לא בא על חשבון.

<אבי חיים: - - - זו חברה פרטית.

<אבי חיים: זו חברה פרטית, על עובדים שקיימים של רשות השידור 30 שנה, ואת אחת מהם.

<אבי חיים: את אחת מהם, מהגבייה הזאת.

אורן אסף חזן: איילה, אני לא ראיתי איך אני התעלמתי מעובדים אחרים.

אורן אסף חזן: כל הדיון הזה אני בצד שלכם.

<אבי חיים: 90 עובדים - - - את לא תזרקי.

<איילה חסון: - - -

<אבי חיים: רוצים לזרוק אותם - - -

יואב קיש: איילה, צריך להפריד פה.

יואב קיש: אף אחד לא מחפש שום דבר יוצא דופן, אבל לא הגיוני שמעסיקים חברה חיצונית במקום להעסיק את העובדים הקיימים, נקודה.

יואב קיש: על זה אנחנו מדברים.

<איילה חסון: - - -

אורן אסף חזן: זו התודה רבה?

אורן אסף חזן: אז על זה אנחנו מדברים.

יואב קיש: בשביל זה אנחנו רוצים את התשובה של הכנ"ר.

יואב קיש: בבקשה.

<איילה חסון: - - -

אורן אסף חזן: לא אמרנו על חשבון, תקשיבי.

<בן ציון פיגלסון: החוק קובע, גם בתיקון הנוכחי שחובות העבר כלפי רשות השידור ישולמו.

<בן ציון פיגלסון: היינו, אזרחים ששילמו, שילמו.

<בן ציון פיגלסון: אזרחים שלא שילמו, יש להם חובה, כמו אחרים, לשלם.

<בן ציון פיגלסון: כרגע כל עובדי רשות השידור שעוסקים בגבייה, ממשיכים להיות מועסקים על-ידי רשות השידור.

אילן גילאון: אתה יודע מה היקף הדבר הזה?

<בן ציון פיגלסון: סליחה רגע חברים, שאלתם שאלה, תנו לי להשיב.

<בן ציון פיגלסון: כדי לתת שירות לציבור, למשל כדי לשלם, פנינו לבית המשפט הוספנו התקשרות שתאפשר מענה אנושי עם יותר שעות.

<בן ציון פיגלסון: לא שעתיים ביום, ולא שעתיים בשבוע, כמו שהיה בעבר – ואני לא רוצה להיכנס לדקויות האלה, מה היה.

<בן ציון פיגלסון: כדי לבצע את הגבייה בצורה יעילה ואפקטיבית, הוספנו גם חברה שמסייעת לזה.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: למה להביא חברה חיצונית?

<קריאות: - - -

<בן ציון פיגלסון: אני רוצה להבהיר, כרגע אף עובד לא נפגע מהעניין הזה.

אורן אסף חזן: ככה יהיה עד סוף התהליך?

<אריאל יעקובי: חברים, מר חזן, יש עובדים מצוינים באגף הגבייה ברשות השידור שהיו אחראיים על גביית האגרה.

<אריאל יעקובי: משבוטלה האגרה, ברור מאליו שבתאגיד החדש לא יהיה להם מקום.

<אריאל יעקובי: עד כאן אנחנו סיכמנו.

<אריאל יעקובי: הצענו – ואני חושב שזה על דעת כל הצדדים – שהעובדים האלה ימשיכו לגבות אקסטרה, על האנשים האלה, את אותם החובות בעבר.

<אריאל יעקובי: רצינו לעשות חיבור ביניהם לבין אגף ההוצאה לפועל בשירות המדינה, זה לא צלח.

<אריאל יעקובי: מה שאני חושב שצריך לעשות, אם הוועדה יכולה לקבל כזאת החלטה, שקבוצת העובדים של אגף הגבייה תמשיך לגבות את החובות האלה עד שהם ייגמרו ועבודתם תסתיים.

אורן אסף חזן: למה שזה לא יהיה ככה?

<בן ציון פיגלסון: לא אמרנו שאנחנו מתנגדים.

<בן ציון פיגלסון: זה לפתחכם, מה שתחליטו, תחליטו.

<בן ציון פיגלסון: תורו לנו לפטר, נפטר.

<בן ציון פיגלסון: תורו לנו להמשיך, נמשיך.

נחמן שי: אף אחד לא ישלם את הכסף.

נחמן שי: איזה אדם ישלם כסף עכשיו?

<קריאה: העבודה לא תסתיים אף פעם.

<אבי חיים: אריאל, אני אתקן אותך, עובדי אגף הגבייה הם כמו - - -

צחי הנגבי: אדוני, תציג את עצמך.

<אבי חיים: שמי אבי חיים, אני בוועד אגף הגבייה.

נחמן שי: מה היקף החובות?

<אבי חיים: עובדי אגף הגבייה הם כמו כל עובד ברשות השידור.

<אבי חיים: הם לא שונים מאף עובד ברשות השידור.

<אבי חיים: החלוקה – אם וכאשר יחליטו להוריד את מספר העובדים – ככה זה אמור להיות גם באגף הגבייה.

<אבי חיים: עובדי אגף הגבייה יכולים לעבוד.

<אבי חיים: פקידה באגף הגבייה יכולה לעבוד גם ברשות החדשה.

<אבי חיים: לא צריך להיות שום הבדל בין עובדת הגבייה לבין עובדת רגילה.

<אבי חיים: זה דבר ראשון.

<אבי חיים: דבר שני, נכון לרגע זה, המפרק שכר את חברת מגע"ר.

<אבי חיים: הוא אומר שהם נותנים שירות.

<אבי חיים: אני טוען שזה השירות הכי גרוע שיכול להיות, רק תלונות מהבוקר עד הלילה על חברת מגע"ר.

<אבי חיים: הם לא נותנים שירותים.

<אבי חיים: עובדי רשות השידור הם עובדים נאמנים, עובדי הגבייה.

<אבי חיים: מעל 30 שנה אנשים נותנים את הנשמה ואת הדם שלהם, ולהגיד להם לכו הביתה ונשכור חברה פרטית, לא יהיה.

<אבי חיים: אסור לתת לזה יד.

<אבי חיים: אתם חייבים לתת לעובדים האלה להמשיך לעבוד, ולחברה הפרטית להגיד ביי-ביי, להתראות.

נחמן שי: מה היקף החובות היום?

<אבי חיים: כ-800-700 מיליון שקל.

אורן אסף חזן: אני חושב שזה יכול להעסיק אותם לעוד הרבה שנה.

נחמן שי: אני מציע מחילת חובות, צחי.

נחמן שי: צחי, אני מציע מחילת חובות בגלל שהכסף הזה לא ייגבה לעולם.

נחמן שי: אם רוצים לפתוח דף חדש, שיוותרו גם על זה.

<אריאל יעקובי: למה לוותר על החובות?

<ענת אסולין: זה גם על-פי חוק, זה במסגרת רשות השידור.

נחמן שי: הם לעולם לא ייגבו.

אורן אסף חזן: נציג הכנ"ר, יש לכם התנגדות להמשיך להפעיל את מערך הגבייה עם העובדים הקיימים, במקום להשתמש בחברת מגע"ר?

<בן ציון פיגלסון: זה לא במקום.

<בן ציון פיגלסון: אין לנו התנגדות לגבי העסקת העובדים הקיימים, ואנחנו נמשיך להסתייע בחברה חיצונית.

אורן אסף חזן: למה?

<בן ציון פיגלסון: השירות, כשאנשים רוצים לשלם והליכי גבייה של חובות קשים.

<בן ציון פיגלסון: אנחנו צריכים להמשיך אותם בהסתייעות חברה אחרת.

אורן אסף חזן: אתה לא יכול לעשות את זה עם העובדים הקיימים?

<בן ציון פיגלסון: אי-אפשר עם כוח האדם הנוכחי.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, זה טיפה מקומם.

רועי פולקמן: אולי גם עובדי השכר הם עובדים מצוינים?

רועי פולקמן: עובדי תחזוקה?

רועי פולקמן: אנחנו לא ניכנס עכשיו לכל אגף ברשות.

אילן גילאון: יש שאלה יותר מהותית, כמה עולה - - -

אורן אסף חזן: אתה מוכן להתחייב ש-100% מהעבודה הם ייתנו, ומה שתצטרך מעבר, תוסיף?

רועי פולקמן: אני בטוח שהם עובדים מצוינים, אבל זה לא הדיון.

צחי הנגבי: זה לא חלק מהחוק.

אורן אסף חזן: למה לא?

צחי הנגבי: חברי הכנסת העירו על הנושא הזה.

<אלעד מן: אדוני, הערה קצרה בעניין הזה שוב.

<אלעד מן: אלעד מן, היועץ המשפטי של "הצלחה".

<אלעד מן: אנחנו התעסקנו בנושא אגף הגבייה במשך שנים בצורה הדוקה ביותר.

<אלעד מן: אני חייב להגיד ששביעות הרצון גם של הציבור וגם של בעלי תפקידים בתוך הרשות ממה שקרה באגף הגבייה לאורך השנים והכשלים שהתגלו שם, כולל מה שהוביל לשכירת החברה החיצונית, מדבר בעד עצמו.

<אלעד מן: זאת אומרת, זה אגף שהיו בו כשלים חוזרים ונשנים.

אורן אסף חזן: מה התפקיד שלך?

<אלעד מן: היועץ המשפטי של עמותת "הצלחה".

<אריאל יעקובי: תגיד לי, איך אתה יודע?

<אריאל יעקובי: היית שם יום אחד.

<אריאל יעקובי: איך אתה אומר כאלה דברים?

<אריאל יעקובי: זה לשון הרע.

<אלעד מן: יש דוחות.

<אלעד מן: יש דוחות גם של - - -

<אריאל יעקובי: תאמין לי, אני לא מבין.

נחמן שי: מה זה עמותת "הצלחה"?

<אריאל יעקובי: מאיפה אתה מביא את הנתונים האלה?

<אבי חיים: למה אתה מתערב בכלל?

<אלעד מן: החלטה אופרטיבית שהתקבלה בבית משפט בהמלצת הכנ"ר - - -

<אריאל יעקובי: בשם מי אתה מדבר?

<אלעד מן: אני הסברתי, אמרתי, בשם עמותת "הצלחה".

<אריאל יעקובי: נו, באמת.

נחמן שי: מה זה עמותת "הצלחה"?

<אבי חיים: אז לך תצליח, אדוני.

<אבי חיים: שיהיה לך בהצלחה.

<אלעד מן: עמותת "הצלחה" היא זאת שעתרה הבוקר למען מינוי המועצה עם אראל מרגלית.

נחמן שי: את זה הבנו, אבל מה - - -

<אבי חיים: שיהיה בהצלחה אדוני, תודה.

<אלעד מן: הנושא של 800 מיליון שקל שנמצאים כחוב, ואותו ציין הכנ"ר גם בישיבה הקודמת – עולה החשש שמהנוסח הקיים יכולה להיות פרשנות שהחוב הזה נמחל.

<אלעד מן: ולכן צריך להדגיש, לדעתי, בנוסח שהחוב הישן – לא של 2015, אלא חובות האגרה הישנים, לא של 2015, לא יצא צו בגינם – עדיין עומד לגבייה.

<אלעד מן: עדיין עומד לגבייה.

<אבי חיים: הם עומדים לגבייה, והם צריכים לעבוד עם עובדי הגבייה ולא עם - - -

<אריאל יעקובי: יש פה מישהו שאין לו במה אחרת והוא משתמש בכם.

<אריאל יעקובי: נו, באמת, הוא לא רלוונטי.

צחי הנגבי: זה בסדר.

צחי הנגבי: רק סבלנות.

צחי הנגבי: ניתן מענה למה שאמרת.

<שגב משה: סליחה, אדוני היושב-ראש, יש פה בעיה מאוד מאוד רצינית.

<שגב משה: עובדי הגבייה הם אנשים מסורים ונאמנים, הכול בסדר.

<שגב משה: אבל הרשות החדשה שתקום – אין בה אגף גבייה.

<שגב משה: אין גבייה, נכון?

<שגב משה: אין יותר גבייה מהציבור.

<שגב משה: לכן, מה שאני מציע, שהמספר של העובדים שנקבע, הוא של עובדים של הרשות החדשה בלבד.

<שגב משה: עובדי אגף הגבייה ימשיכו לגבות את חובות העבר בשמחה רבה.

<שגב משה: הם לא ייספרו בתוך עובדי רשות השידור בשום פנים ואופן.

<שגב משה: שלא יספרו.

<אבי חיים: מר שגב היקר, בוא נעשה סדר רגע.

<אבי חיים: עובדי אגף הגבייה הם בדיוק כמוך לכל דבר ועניין.

<אבי חיים: פקידה אצלנו היא פקידה כמו שלכם.

<שגב משה: אבל אתה לא מבין.

<שגב משה: אבל אני אתך.

<קריאה: לא הבנת.

<שגב משה: אני אתך, מה יש לך? אני אתך.

<שגב משה: מה, אתה בא נגדי עכשיו?

<אבי חיים: אוקיי, דבר.

<אבי חיים: סליחה, אני מתנצל.

<שגב משה: אם ברשות החדשה צריכים להיות 800 עובדים, ולצורך המשך גביות עבר צריכים להיות עוד 80 עובדים, אז יהיה 880.

<שגב משה: זה הכול, שזה לא יבוא על חשבון זה, אחרת אוי ואבוי לנו.

<שגב משה: שלמה, אתה צריך לתת על זה את הדעת.

צחי הנגבי: תודה.

<שלמה פילבר: אין בעיה פה.

<שלמה פילבר: אין בעיה פה.

צחי הנגבי: אין ויכוח.

<שלמה פילבר: אין בעיה כי עובדי אגף הגבייה – אם יצטרכו אותם, וכמה שיצטרכו, יישארו עובדי כונס הנכסים הרשמי של הרשות בפירוק.

<שלמה פילבר: זה לא קשור לרשות החדשה.

אורן אסף חזן: אנחנו התחמקנו מהעיקר.

אורן אסף חזן: אפשר שהכונס יקבל החלטה שהוא לא משתמש בחברה חיצונית והוא משתמש בעובדים הקיימים?

צחי הנגבי: לא, אנחנו לא נכנסים לזה.

צחי הנגבי: הוא הסביר את עמדתו.

צחי הנגבי: עמדתו היא שהוא ממשיך גם וגם.

<קריאה: אבל זה לא נכון.

צחי הנגבי: אנחנו רוצים להסביר את החוק.

צחי הנגבי: החוק אומר שחובות העבר ימשיכו להיגבות.

<אבי חיים: תן לנו את זה, אנחנו נעשה את זה.

<אבי חיים: אנחנו נעשה את זה.

<אבי חיים: מה שהם עושים, נעשה יותר טוב.

צחי הנגבי: חובות העבר, אותם 800 מיליון, לא מוותרים עליהם ולא מוחלים עליהם.

צחי הנגבי: יצטרכו החבר'ה של אגף הגבייה והחברה החדשה למצוא את המכניזם איך להמשיך ולגבות.

צחי הנגבי: זה לא על חשבון אף אחד.

אורן אסף חזן: רק שלא יהיה מצב שיפטרו אנשים בשביל לתת עבודה לחברה חדשה.

צחי הנגבי: בואו נתקדם.

אילן גילאון: הגבייה בחברה החיצונית תהיה יקרה יותר.

<אבי חיים: היא הרבה יותר יקרה בטח, מן הסתם.

צחי הנגבי: בכל מקרה מפטרים אנשים.

צחי הנגבי: גם באגף הגבייה יפטרו אנשים וגם ברשות השידור יפטרו אנשים.

אורן אסף חזן: הוא מפטר בשביל להכניס אנשים חדשים.

<גלילה הורנשטיין: אדוני, בכל הליך של פירוק במדינה יש קביעת לקוחות, יש חובות.

<גלילה הורנשטיין: אין הליך אחד שאין.

<גלילה הורנשטיין: ותמיד גובים את החובות, תחת הפיקוח של כונס הנכסים.

<גלילה הורנשטיין: לא קשור בכלל לשום דבר.

צחי הנגבי: זה בדיוק מה שאמרנו.

צחי הנגבי: גברתי מתפרצת לדלת פתוחה.

<גלילה הורנשטיין: מכיוון שהייתה פה אי-הבנה.

צחי הנגבי: ברור.

צחי הנגבי: זה מה שהבהרנו.

צחי הנגבי: בואו נתקדם לסעיף הבא.

<דנה נויפלד: "תיקון סעיף 102 – בסעיף 102(ב) לחוק העיקרי- (1) אחרי "המשך קיום השידורים בידה" יבוא "ככל שניתן"; (2) בסוף הסיפה יבוא "ובשים לב לסיום העסקת עובדי הרשות לפי סעיף 106(ב) או בשל פעולה אחרת שנעשתה לצורך התייעלות הרשות".

<אתי בנדלר: יש לי הרבה הערות לסעיף הזה, אדוני.

<אתי בנדלר: הוצהר כאן יותר מאשר פעם אחת שהכנ"ר הגיע למסקנה שהוא יכול לפעול - - - גם השר, ובוודאי המנכ"ל.

<אתי בנדלר: הוא יכול להפעיל את הרשות בהיקף שידורים שהיה עד עכשיו עם 700 ומשהו עובדים, אם אינני טועה, או עם 700 ומשהו עובדים פחות.

<שלמה פילבר: 870 עובדים.

<אתי בנדלר: עם 870.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שאין בצמצום מצבת העובדים כדי לפגוע בהיקף השידורים ובתוכנם.

<אתי בנדלר: מה מוצע כאן?

<גלילה הורנשטיין: ובאיכות של השידורים גם.

<אתי בנדלר: חשוב לקרוא את נוסח הסעיף כפי שהיה לפני - - -

<דנה נויפלד: יש לזה הסבר נורא קל.

<אתי בנדלר: אז תסבירי.

<אתי בנדלר: אני רק אומר.

<אתי בנדלר: סעיף 102(ב) כנוסחו הנוכחי אומר כך: "המפרק יפעל בהתאם להוראות פרק זה להמשך פעילותה וניהולה השוטף של הרשות, לרבות המשך קיום השידורים בידיה, בהיקף שהיה נהוג ערב יום הפרסום עד ערב יום התחילה ולהסדרת פירוקה של הרשות".

<אתי בנדלר: דהיינו, הוטל על המפרק להמשיך ולהפעיל את הרשות בהיקף שהיה נהוג ערב יום הפרסום.

<אתי בנדלר: מה מוצע כאן?

<אתי בנדלר: מוצע לסייג את התחולה של הסעיף הזה ולומר ככל שהוא ימשיך לפעול להמשך "פעילותה וניהולה השוטף של הרשות לרבות המשך קיום השידורים בידה ככל שניתן".

קארין אלהרר: כן, זה מאוד מסוים.

<אתי בנדלר: ניתן – ניתן.

<אתי בנדלר: לא ניתן – גם טוב.

אופיר אקוניס: אין לנו מניעה.

אופיר אקוניס: לממשלה אין מניעה שתורידי את ככל שניתן.

אופיר אקוניס: לא צריך את זה.

<דנה נויפלד: אבל יש הסבר, אפשר להוריד - - -

קארין אלהרר: דנה, אבל למה כמו - - -

<דנה נויפלד: אם פורשים עכשיו והפורשים - - -

קארין אלהרר: למה כמו הנוסח הקודם?

<קריאות: - - -

קארין אלהרר: למה לצמצם את הנוסח הקודם?

<שלמה פילבר: אני אסביר לך מאיפה זה נולד.

<אתי בנדלר: - - - לסיום העסקתם של עובדי הרשות - - -

<דנה נויפלד: אולי נסביר למה - - -

<שלמה פילבר: זה נולד, להיפך, מחוסר שיתוף הפעולה, מחוסר הסנכרון עם העובדים הקיימים.

<שלמה פילבר: יש כללי עבודה מסוימים.

<שלמה פילבר: אם פתאום יפרשו במכה אחת כמות גדולה של טכנאים למשל, תהיה בעיה של שידורים ברשתות מסוימות לשעות מסוימות.

<שלמה פילבר: שהוא לא יהיה מפר חוק.

אופיר אקוניס: אבל זה בזמן הביניים.

אופיר אקוניס: זה לא בתאגיד.

אופיר אקוניס: מה ההסבר?

<דנה נויפלד: תנו לי שנייה, אי-אפשר כולם ביחד.

<דנה נויפלד: זה שאת אומרת שזה עם פתוס, זה לא הופך את זה לקונספירטיבי.

<דנה נויפלד: הסיבה הייתה, בין היתר, שאם מעודדים עכשיו פרישה מרצון של מאות עובדים, לא ברור מי יפרוש.

<דנה נויפלד: זה יכול להוביל לצמצום בכל מיני מקומות בתוך פעילות הרשות.

<דנה נויפלד: ולכן, הוספנו ככל שניתן כי לא ידוע מראש – כרגע יש שתי דרכים שבהן הפעילות יכולה להצטמצם.

<דנה נויפלד: הפעילות יכולה להצטמצם או מפיטורי עובדים, או מפרישה מרצון.

<דנה נויפלד: אם זה מפרישה מרצון, הרי העובד בוחר מאיפה הוא פורש וכמה עובדים פורשים.

<דנה נויפלד: ולכן לא ברור מראש מאילו אגפים יפרשו, וזה יכול לפגוע גם בפעילות של הרשות.

<קריאה: אם מחר פורשים כל העורכים המוזיקליים.

אופיר אקוניס: זה לא משנה את העובדה שתחת אחריותנו, כפי שאני התחייבתי בפומבי, וגם ראש הממשלה, שהשידורים, גם בתקופת הביניים, יימשכו בטלוויזיה וברדיו.

<דנה נויפלד: ואם יפרשו כל "קול המוזיקה"?

אופיר אקוניס: יפרשו.

אופיר אקוניס: אני לא מעריך שכל עובדי "רשת ג'" כאבחת חרב יפרשו, ויצטרכו לסגור.

אופיר אקוניס: יפרשו 20, יפרשו - - -

קארין אלהרר: וגם הכנ"ר אומר שיש עודף.

קארין אלהרר: מה העניין?

אילן גילאון: שום דבר לא יצטמצם כתוצאה מזה.

אילן גילאון: הרי זאת תמצית הרפורמה שהוא מדבר עליה.

אורן אסף חזן: אפשר להסיר.

אורן אסף חזן: אפשר להסיר.

אילן גילאון: שימו לב, אתם מדברים על רפורמה שמצמצמת ל-180 ונותנת שירותים יותר טובים, ועכשיו את אומרת להיפך מזה.

אילן גילאון: ככל שניתן, אז בואי נשמע.

אופיר אקוניס: אנחנו הבטחנו לאזרחים שידור - - -

אורן אסף חזן: הוא יקום מחר בבוקר ויחליט שלא ניתן, ויפסיק - - -

<קריאה: אם לא ניתן, מה יהיה?

קארין אלהרר: זה חייב להיות במתכונת הקודמת.

<אתי בנדלר: אתם כותבים בשים לב לסיום העסקת עובדי הרשות לפי סעיף 106(ב).

<אתי בנדלר: סעיף 106(ב) הוא הסעיף שמדבר על פיטורי העובדים, לא על פרישה מרצון, אלא זה הסעיף שמקנה למפרק – נגיע מיד לסעיף הזה – את הסמכות לפטר עובדים, פיטורי התייעלות.

<אתי בנדלר: האם אתם אומרים שניתן לפגוע בהיקף השידורים בשל הפיטורים?

קארין אלהרר: כן, זה מה שהם אומרים.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: התשובה היא לא.

<אתי בנדלר: אבל זה מה שכתוב.

אופיר אקוניס: אז זה לא יהיה.

אופיר אקוניס: אז זה לא יהיה.

<קריאות: - - - אז תמחק את - - -

אופיר אקוניס: האחריות על המשך השידור התקין, גם בתקופת הביניים, היא – לא הייתי אומר על הממשלה כדי שלא יגידו שזה הממשלה.

אופיר אקוניס: אני לא רואה מצב שהשידור – לא ברדיו ולא בטלוויזיה – נפגע.

אופיר אקוניס: אני מסכים עם היועצת המשפטית שמשרד התקשורת – זה נכון שמספר עובדים מצומצם יותר יכול להיות בעייתי יותר, להקשות.

אופיר אקוניס: אנחנו בסוף מדברים לשמונה מיליון אזרחים, שנגיד חצי מיליון מהם בוחרים לראות את "ערוץ-11", או להקשיב ל"רשת ב'".

אופיר אקוניס: אסור שאחד מהם אפילו יפגע.

אופיר אקוניס: ולכן אנחנו לא ניתן לדבר הזה - - -

<קריאה: אבל הם יפגעו.

קארין אלהרר: אז אתם חוזרים בכם?

אופיר אקוניס: נשנה את הסעיף הזה.

<איילה חסון: סליחה, נניח שיתפטרו עשרה כתבים בחדשות, איך הצופה לא יפגע?

אופיר אקוניס: כיוון שאני יודע שבחדשות יש עכשיו מספר כזה של אנשים שיכול למלא את מקומם - - -

<איילה חסון: יש מעט מאוד ביחס לחטיבת חדשות - - -

<שלמה פילבר: איילה, הצד השני – כנראה שהכנ"ר יצטרך לשכור עובדים זמניים לתקופת הביניים.

איתן כבל: זה מה שאמרתי לכם.

צחי הנגבי: איילה, הפתרון הוא שאז ישדרו רק חדשות טובות, בשביל זה לא צריך יותר משני אנשים.

<ענת אסולין: אבל הטלוויזיה זה לא רק חדשות, מה עם המסך?

<ענת אסולין: למה לא מתייחסים פה למסך, לצופה?

<ענת אסולין: זה לא רק חדשות, זו טלוויזיה.

<אתי בנדלר: העולה מדבריך שהסעיף הזה מיותר.

נחמן שי: נכון, אז בואו נוריד אותו.

נחמן שי: אני אומר ככה - - -

<שלמה פילבר: אין בעיה, רק צריך להיות ברור שבמידה ואכן יהיה חוסר, לכנ"ר תהיה סמכות לשכור עובדים זמניים.

<גלילה הורנשטיין: ברור שיש לו סמכות לשכור, אז למה ככל שניתן?

קארין אלהרר: לא, זה לא יהיה ככל שניתן.

אילן גילאון: למה לשכור אם הוא יכול לא לפטר?

אילן גילאון: אני לא מבין.

אילן גילאון: אתם רוצים לתת שירות אותו הדבר עם פחות אנשים, זה לא בעיה - - -

נחמן שי: רשות השידור ממשיכה לגבות אגרה, למי ששכח.

נחמן שי: רק לא מזכירים את זה כי זה נכלל בתוך אגרת הרכב, אבל היא מקבלת.

נחמן שי: לכן הציבור רשאי לקבל את השירות במלואו, ללא פגם.

נחמן שי: זה שנבוא מאחורי הקלעים - - - תוריד את זה.

נחמן שי: תוריד את זה.

אופיר אקוניס: הורדנו את זה.

קארין אלהרר: השר אקוניס, אתם מורידים ככל שניתן?

<אתי בנדלר: לא, את כל הסעיף.

אופיר אקוניס: את כל הסעיף.

<אתי בנדלר: את כל סעיף 9.

נחמן שי: אתם מקבלים את האמון שלנו.

אילן גילאון: מי כרגע חותם על חשבוניות במקום ויזנטל?

אילן גילאון: שאלה שמעיקה על האנשים, מי עושה את זה בפועל?

אילן גילאון: מי חותם במקום ויזנטל על חשבוניות?

אילן גילאון: פשוט שואלים, זה לא קשור לחוק.

<גלילה הורנשטיין: אדוני, ברגע שמורידים את הסעיף – הכותרת של הסעיף היא - - -

אורן אסף חזן: לא מורידים את הסעיף, רק את התיקון מורידים.

<גלילה הורנשטיין: מישהו אמר את כל הסעיף.

אורן אסף חזן: את התיקון.

אורן אסף חזן: את התיקון.

אורן אסף חזן: רק את ככל שניתן מורידים.

<אתי בנדלר: לא, את כל הסעיף.

<אתי בנדלר: את כל סעיף 9 המוצע.

<קריאה: זו ההגדרה של התפקיד שלו כאן.

צחי הנגבי: את כל התיקון.

צחי הנגבי: את כל התיקון.

אורן אסף חזן: את כל 102(ב)?

צחי הנגבי: את כל התיקון החדש.

<דנה נויפלד: לא את 102.

אורן אסף חזן: את התיקון לסעיף.

<דנה נויפלד: גלילה, את סעיף 9.

<אתי בנדלר: כל סעיף 9 מתקן את סעיף 102(ב).

אורן אסף חזן: את 9(1) מורידים.

<אתי בנדלר: לא, גם את (2).

<ברוך אסקרוב: אם התוספת הזו ירדה, התוספת, תודה רבה.

אילן גילאון: עכשיו ויזנטל התפטר, הבוקר, מי במקומו חותם על חשבוניות?

אילן גילאון: זה הכול.

<שלמה פילבר: הכנ"ר יבחר בן אדם, לא אנחנו.

<שלמה פילבר: הוא בחר אותו, הכנ"ר יבחר, זה תפקידו, הוא מנהל את זה.

נחמן שי: הוא יבחר מנהל זמני זמני עכשיו?

אופיר אקוניס: גם ויזנטל נבחר על-ידי הכנ"ר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת גילאון, אני לא קיבלתי מכתב התפטרות.

<שלמה פילבר: אני יכול להגיד באופן לא רשמי שזה יהיה מישהו מעובדי הרשות, ככה הוא אמר, אבל אני לא יודע.

אילן גילאון: המכתב פחות מטריד אותי, החשבוניות יותר.

צחי הנגבי: גברתי, תציגי את עצמך.

<מלי פולישוק: שמי מלי פולישוק, אני מדברת בשם אקו"ם, אותם אלה שמייצרים תוכן.

<מלי פולישוק: תוכן ישראלי, אדוני השר, תרבות ישראלית, מוזיקה ישראלית, שכל כך חשובה לך, ובצדק.

<מלי פולישוק: עם כל הכבוד לאנשי רשות השידור, שאני מאוד מעריכה, יש גם תכנים ברשות השידור, בשידור הציבורי.

<מלי פולישוק: הכנ"ר, שאתם מדברים עליו שהוא ינהל והוא יחליט, החליט בהינף יד לצמצם בחצי את התמלוגים שכבר הוחלט עליהם, שהרשות חתמה עליהם, וההתחייבות קיימת בהסכמים.

<מלי פולישוק: הוא החליט לקצץ בחצי.

<מלי פולישוק: תמלוגים תקבלו חצי.

<מלי פולישוק: מה זה תמלוגים?

<מלי פולישוק: זה אנשים חיים שמתפרנסים מזה ויוצרים את היצירה הישראלית בתחום המוזיקה והספרות.

<מלי פולישוק: אז אם אתם סומכים על הכנ"ר – והוא לא מומחה לתרבות ישראלית וגם לא לתקשורת – הוא מחליט.

<מלי פולישוק: למה?

<מלי פולישוק: כי אין לו כסף?

<מלי פולישוק: למה?

<מלי פולישוק: כי משרד האוצר לא העביר את הכסף.

<מלי פולישוק: אגב, בתשובה לעתירה של "בזק", הוא כותב מה שאנחנו טוענים נגדו, שהאוצר לא מעביר לו כסף ואין לו כסף.

<מלי פולישוק: זה אחד הדברים שהוא מחליט, אותו כנ"ר שאתם מדברים עליו.

<מלי פולישוק: אני לא מדברת על האיש, אני מדברת על איך העסק עובד.

<מלי פולישוק: ומחר הוא יחליט שלא יהיו תכנים של יצירות אחרות ולא יהיה תוכן, יהיה קצת חדשות, והכי גרוע, שיקנו מחו"ל.

<מלי פולישוק: יקנו בחו"ל סדרות זולות, מוזיקה זולה.

<מלי פולישוק: לא תהיה יצירה ישראלית.

<מלי פולישוק: זה כי הכנ"ר החליט.

<מלי פולישוק: אז כשאתם מדברים על רשות ציבורית ישראלית, כדאי שתתייחסו גם לתכנים, ליצירה במוזיקה ולאנשים שמייצרים אותה, כי זו פרנסתם.

<מלי פולישוק: ואתם היום לא שמים לב, ובכל מקום כאן לא מתייחסים בכלל לאלה שמייצרים לנו – במקרה שלנו – את המוזיקה הישראלית.

<מלי פולישוק: כאילו זה יהיה.

<מלי פולישוק: הוא יעבוד במוסך, והוא ייצר מוזיקה.

<מלי פולישוק: זה לא עובד ככה.

<מלי פולישוק: אז נא לתת על זה את הדעת.

<מלי פולישוק: גם בסעיף 10 – אני לא אדבר פעמיים, אז אני כבר קופצת לסעיף האחרון – אתם כותבים התניה מתי משרד האוצר יואיל להעביר כספים, ויש כאן רמזים בכל – אני כבר מסיימת.

<מלי פולישוק: אז נכון שביטלתם התניה אחת, אבל ההתניה לא מתייחסת רק לעובדים או לנדל"ן.

<מלי פולישוק: היא מתייחסת לזה שהאוצר מסרב להעביר כספים, והכנ"ר, שבינתיים מנהל את העניינים, אומר אין לי כסף, אז אתם לא תקבלו כסף על מה שכבר יצרתם, על מה שרשות השידור כבר השתמשה בו – אני מדברת על 2014, על 2015, וזה כנראה יהיה גם בעתיד.

<מלי פולישוק: תודה.

צחי הנגבי: כל החוק הזה נועד למנוע את המצב שאת מדברת עליו.

<מלי פולישוק: אבל בפועל אנחנו חיים את זה.

<מלי פולישוק: אנחנו חיים את זה.

<מלי פולישוק: למעלה מעשרה מיליון שקלים שאנחנו צריכים להעביר ליוצרים במוזיקה לא מועברים ליוצרים במוזיקה, וזו הפרנסה שלהם.

צחי הנגבי: אני מבין את זה ומזדהה עם זה, אבל זה לא קשור לחוק.

<מלי פולישוק: זה מאוד קשור לחוק.

צחי הנגבי: זה עם הרשות המבצעת.

<מלי פולישוק: זה מאוד קשור לחוק, כי אתם נותנים לכנ"ר לעשות מה שהוא רוצה.

<מלי פולישוק: אני לא יודעת אם הוא לא מבין או לא רוצה להבין, ולאוצר לקבוע כמה כסף יעבור.

<מלי פולישוק: זה בדיוק קשור לחוק הזה.

רועי פולקמן: אדוני, אני מסכים שזה לא בנוסח של החוק.

רועי פולקמן: אני מציע שבהחלטת הוועדה כן ייאמר שאנחנו קוראים לכנ"ר ולתאגיד לטפל בחובות האלה.

רועי פולקמן: הרי ממילא יהיה דיון - - -

<שלמה פילבר: הם יודעים, זו סוגיה משפטית.

<מלי פולישוק: זו לא סוגיה משפטית.

<מלי פולישוק: כל החוק הזה הוא סוגיה משפטית, ואנחנו דנים עליו לא יודעת כמה פעמים.

<אתי בנדלר: הכנ"ר הגיש תביעה לבית המשפט - - - כי פשוט האוצר מסרב להעביר לו כספים שהוא חייב.

<שלמה פילבר: זה לא רק זה, סליחה.

<אתי בנדלר: האוצר מסרב להעביר לו כספים שהוא חייב להעביר על-פי החוק.

<אתי בנדלר: כתוצאה מכך אין לכנ"ר כסף לשלם לכל המטרות.

<עופרה אייבר: ואחת מהן היא ההפקות.

<עופרה אייבר: אין כסף להפקות.

<מלי פולישוק: אני רוצה להגיד עוד משפט.

<מלי פולישוק: עוד משפט אחד מאוד מאוד חשוב.

<מלי פולישוק: עוד משפט אחד מאוד חשוב.

<מלי פולישוק: אם מדינת ישראל לא עומדת בהתחייבויות שלה על הסכמים שהיא כבר חתומה עליהם והיא מבטלת אותם באופן חד-צדדי, מה יגידו כל האנשים במדינה הזאת?

<מלי פולישוק: ויותר מזה, אם ליוצרים שלה היא לא משלמת תמלוגים, למה שמישהו אחר ישלם תמלוגים ליוצרים?

צחי הנגבי: נציג הכנ"ר, בבקשה.

<דרור ויגדור: כבודו, אני נציג של הכנ"ר במינוי של בית משפט.

<דרור ויגדור: באשר לעניין של אקו"ם, הוא נמצא בבית משפט.

<מלי פולישוק: אז מה?

<מלי פולישוק: גם בג"ץ הוגש היום.

קארין אלהרר: אבל למה הוא נמצא בבית משפט?

<דרור ויגדור: אי-אפשר למסור אינפורמציה בפורום כל כך מכובד, ואת הדבר הקטן, שזה נמצא בבית משפט, שיש ויכוחים, טיעונים וטענות וזה קבוע לדיון, לא להזכיר פה.

<דרור ויגדור: זה בכלל לא עניין של החוק.

<דרור ויגדור: הפסיקו לשלם עוד לפני שהכנ"ר מונה.

<דרור ויגדור: הפסיקו לשלם תמלוגים כי יש ויכוח על גובהם.

<דרור ויגדור: זה לא עניין של הפורום הזה.

<מלי פולישוק: יש הסכמים.

<מלי פולישוק: אדוני, אתה מטעה פה את האנשים.

<מלי פולישוק: יש הסכמים, והכנ"ר מפר את ההסכמים.

<דרור ויגדור: סליחה, זה לא קשור לחקיקה.

<דרור ויגדור: יש פה הטעייה ברורה.

<מלי פולישוק: ממש לא נכון.

<מלי פולישוק: ממש לא נכון, ואני לא מקבלת את דבריך.

<דרור ויגדור: המקום שיידון – זה לא קשור.

<דרור ויגדור: במקרה הזה, זה לא קשור להסכמה מהאוצר.

אילן גילאון: כמה עולה לנו הכנ"ר הזה?

<מלי פולישוק: זה ממש לא נכון.

<מלי פולישוק: כל מה שאמרת הוא פשוט לא עובדות.

אילן גילאון: כמה זה עולה?

אילן גילאון: כמה אתם עולים?

<אסנת טרבלסי: אני רוצה לחזק ולהמשיך מפה.

<אסנת טרבלסי: בכל התיקונים אתם לא מתייחסים כמעט בכלל להפקות מקור ולדרמות.

<אסנת טרבלסי: לא מתייחסים בכלל, ולא בדיון הזה.

<אסנת טרבלסי: זה חלק ממה שהמסך הזה צריך להעלות, וזה חלק ממה שצריך להיות מוקרן, אם לא ה-דבר.

<אסנת טרבלסי: כי חדשות זה חלק אחד, והצופים לא באים רק בגלל החדשות.

<אסנת טרבלסי: כמו שאתם רואים, רק בפסטיבל טורונטו יש עשרה סרטים ישראליים.

<אסנת טרבלסי: אז אני חושבת שמאוד כדאי לתמוך ביצירה ישראלית.

<אסנת טרבלסי: האנומליה שנוצרה בתקופה הזאת היא שבכל חודשיים אני ואיגוד המפיקים והאיגודים האחרים צריכים ללכת ולהתחנן למשרד האוצר, לכנ"ר, כדי לקבל את הכסף.

<אסנת טרבלסי: קיבלנו עכשיו את הכסף של – לא כולם.

<אסנת טרבלסי: למה?

<אסנת טרבלסי: אז זה בגלל שמי שצריך לחתום על החשבונית לא הגיע כל השבוע, ועכשיו התפטר.

<אסנת טרבלסי: ועכשיו לא ברור.

<אסנת טרבלסי: עכשיו זה חשבוניות שמחכות כבר שלושה חודשים.

<אסנת טרבלסי: זה אנשים ששילמו להם.

<אסנת טרבלסי: שלמה, אני מבינה שהכנ"ר אמור למנות מישהו, אבל זה יכול לקחת גם חודש, אז מה יעשו אנשים בחודש הזה?

<אסנת טרבלסי: אני מבקשת, אני דיברתי עם איתן עבדו, חסרות לו חתימות.

<אסנת טרבלסי: זה דבר טכני.

<אסנת טרבלסי: שמישהו יחתום על החשבוניות.

<אסנת טרבלסי: לא צריך לחכות עכשיו, אם יונה ויזנטל התפטר היום ולא הגיע בימים האחרונים לחתום על חשבוניות, זה צריך לקרות.

<אסנת טרבלסי: אותו דבר עם הגופים האחרים.

<אסנת טרבלסי: דבר שני, דבר נוסף, צריך לדאוג להגדלת התקציב של הדרמות.

<אסנת טרבלסי: אין מספיק כסף לדרמות, אבל זה לא הדיון.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכולנו – מי שליווה גם בדיון הקודם וגם בדיון הזה – שאנחנו מתייחסים למכלול של רשות השידור.

איתן כבל: אף פעם לא התייחסנו רק לעובדים, אלא לכל המערכת הכוללת שנותנת גם את השירותים כמו מהסוג שדובר כאן לפני.

נחמן שי: על-ידי מלי, של אקו"ם.

איתן כבל: אני מבקש בעניין הזה כי זה כמו דומינו.

איתן כבל: בסופו של עניין, הם מוצאים את עצמם נפגעים לא פחות.

איתן כבל: בנקודות מסוימות הם עלולים למצוא את עצמם נפגעים אף יותר כי אין מי שיגן עליהם בכלל.

איתן כבל: אנחנו פה כולנו – כל אחד נלחש לו באוזן את מי הוא משרת ועל מי הוא מגן.

איתן כבל: אבל כאן אין מי שיגן עליהם.

איתן כבל: ואי-אפשר להתייחס אליהם – זה לא בחוק.

איתן כבל: חייבים שנצא מכאן עם תשובות גם להם.

נחמן שי: אם אפשר להמשיך את מה שאומר איתן, קודם כל, אלו אנשים שהם לא פחות נפגעים או לחלופין, נשכרים, מהעניין.

נחמן שי: הם חלק מהקהילה הגדולה הזאת.

נחמן שי: הכנ"ר צריך לפחות לקחת על עצמו התחייבות, אם הוא פה, לבדוק את העניין הזה שהועלה עכשיו לפנינו.

נחמן שי: אפילו אם זה לא כלול בחוק, מדובר במיליונים על מיליונים שהולכים לחבורה שיוצרת את התרבות הישראלית.

נחמן שי: אי-אפשר להשאיר אותם.

נחמן שי: הדיון בבית משפט הוא רלוונטי.

<ענת אסולין: זה לא עניין של אנשים, זה עניין של תוכן ישראלי עברי.

<ענת אסולין: זה לא אנשים.

<ענת אסולין: זה חברות הפקה שאמורות לתת שירותים לאינטרס הציבורי, לצופה בבית.

<ענת אסולין: זו המחויבות של שידור ציבורי.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: לגמרי.

נחמן שי: והשר התחייב שהוא ממשיך באותו היקף, אז הוא גם ימשיך באותו מרכיב של יצירה ישראלית.

<ענת אסולין: אבל זה לא מגיע לידי יישום אף פעם.

<עופרה אייבר: תעביר את החוק הכי מצוין, אבל לא יהיה לך מסך כי - - -

נחמן שי: אז אלה האנשים שיקבלו עכשיו תמיכה ויקבלו את הכסף.

<דרור ויגדור: הנושא של הפקות מקור מאוד קרוב ללבו של הכנ"ר.

<דרור ויגדור: הוא מודע לזה והוא רוצה לקדם את זה.

<דרור ויגדור: אין בכלל שאלה בחשיבות העניין.

<דרור ויגדור: שום שאלה.

<דרור ויגדור: השאלה היא רק כסף שלא מועבר.

<דרור ויגדור: יש לנו בעיות עם האוצר.

<דרור ויגדור: יש שאלה מה זה נקרא הכנסות - - -

צחי הנגבי: יש לנו פה נציג של האוצר, זה מר פולקמן.

צחי הנגבי: הוא אמר שהוא ינסח אמירה של הוועדה - - -

רועי פולקמן: זה לא קשור לאוצר, דיברנו על החלטה.

<שלמה פילבר: אדוני יושב-ראש הוועדה, אם אפשר גם לומר לחברי הכנסת הנכבדים שכל הבוקר נלחמו על העובדים שנמצאים היום, שאם אנחנו נאיץ את הפרישה, סביר להניח שהרבה כסף יתפנה גם לדברים האלה.

<גלילה הורנשטיין: זה לא קשור.

קארין אלהרר: למה להשוות?

קארין אלהרר: למה?

<דנה נויפלד: "תיקון סעיף 103 – בסעיף 103(ב) לחוק העיקרי, במקום הסיפה החל במילים "ומונה יושב ראש המועצה" יבוא "ומונה מנהל כללי זמני – אלא באישור המנהל הכללי הזמני".

<דנה נויפלד: תיקון סעיף 106 – בסעיף 106(ב) לחוק העיקרי, הסיפה החל במילה "ובלבד" – תימחק".

<אתי בנדלר: את סעיף 106 קראת כבר?

<אתי בנדלר: את הסברת את סעיף 106?

צחי הנגבי: לא צריך להסביר, לא היו שאלות.

<אתי בנדלר: הוא סעיף מאוד עקרוני, אדוני.

<דנה נויפלד: טוב, אני אסביר.

<אתי בנדלר: זה אחד הסעיפים העקרוניים כאן.

<דנה נויפלד: סעיף 106 הוא סעיף שמדבר על עובדי הרשות ועל האפשרות לצמצם את מספר עובדי הרשות.

אילן גילאון: אפשר לקרוא לנו את המקור?

<קריאה: - - - את המילה "בלבד"?

<אתי בנדלר: לא, את הסיפה, אחרי המילה "ובלבד".

<דנה נויפלד: כל הסיפה של הסעיף.

אילן גילאון: אפשר לקרוא לנו את הסעיף מתוך המקור?

<דנה נויפלד: סעיף 106 הוא הסעיף שמדבר על עובדי הרשות.

<דנה נויפלד: התיקון של סעיף 106(ב) באופן שמוצע יאפשר לכנ"ר לצמצם את מספר העובדים ברשות השידור.

<שלמה פילבר: אני אסביר.

אילן גילאון: אז יש לנו הסתייגות, למחוק את הסעיף הזה.

<שלמה פילבר: בחוק המקורי כלאו גם את עובדי רשות השידור שרוצים לפרוש בתוך החוק.

<שלמה פילבר: על זה דיברו פה, על זה שאנשים רוצים לפרוש והאוצר לא נותן.

<שלמה פילבר: היה אסור להפריש אף אחד.

<שלמה פילבר: היה איזה מין מצב של אין יוצא ואין בא.

<שלמה פילבר: אני אמרתי בשם הכנ"ר – הוא עשה בדיקה.

<שלמה פילבר: יש היום 1,420 עובדים ויש לו צורך ב-870.

<שלמה פילבר: מבחינתו יש לו את הסמכות – אסרו עליו לפטר עובדים.

<אתי בנדלר: לפטר, לא לאפשר פרישה בהסכמה.

<אתי בנדלר: פרישה בהסכמה, אפשר.

<אתי בנדלר: אסרו עליו לפטר.

קארין אלהרר: יש הבדל בין לפטר לבין פרישה בהסכמה.

אילן גילאון: כמה פנו לפרישה בהסכמה?

אילן גילאון: אולי אתה יודע?

קארין אלהרר: זה היה אמור להיות מהיר יותר, לא התעוררתם.

קארין אלהרר: לא התעוררתם בבוקר.

<אתי בנדלר: אין מניעה שעובדים יפוטרו בהסכמה.

<אתי בנדלר: המניעה היא רק בפיטורים.

קארין אלהרר: לבצע לא התעוררתם.

<שלמה פילבר: זו סמכות שנתונה לכל מנהל בכל ארגון, שהוא יכול לפטר עובדים לצורכי התייעלות, דברים מהסוג הזה.

דוד ביטן: לא, אם מישהו פורש מרצון אפשר.

<שלמה פילבר: גם פורש מרצון וגם התייעלות.

<שלמה פילבר: ההבדל הוא בהסכמה שהייתה.

<שלמה פילבר: הסעיף שאנחנו הורדנו קבע בחקיקה שתהיה סמכות לפטר עובדים, ואין להם את זכות הערעור, אין להם את זכות הטענה.

<שלמה פילבר: פה זה לפי הנהלים הרגילים של פיטורים, זה הכול.

אילן גילאון: זה נכנס או יצא?

אילן גילאון: יש לכם שיטה – אתם מכפילים ברגליים, מחלקים בשתיים, ואני לא מבין למה.

אילן גילאון: אפשר לדבר פה דיבור שאפשר יהיה להבין אותו?

<שלמה פילבר: זה נשאר.

<שלמה פילבר: אתה רוצה דוגמה?

<שלמה פילבר: יש היום עובד רשות השידור שנחשד בפלילים ושעשו לו שימוע, אי-אפשר לפטר אותו.

<ברוך אסקרוב: לא על זה מדובר.

<ברוך אסקרוב: לא על זה.

<שלמה פילבר: זו דוגמה.

<שלמה פילבר: זו דוגמה.

<ברוך אסקרוב: לא, לא, לא, מדובר על פיטורי צמצום.

<ברוך אסקרוב: פיטורי צמצום עשו לו.

<ברוך אסקרוב: שלמה, איך אתה אומר כזה דבר?

<ברוך אסקרוב: אתה עורך דין.

<שלמה פילבר: זכותו של הכנ"ר עכשיו לעשות צמצומי התייעלות.

<שלמה פילבר: הוא לא יוכל – בפועל, העובד לא - - -

<ברוך אסקרוב: לא, אין לו זכות כרגע.

קארין אלהרר: כרגע אין לו זכות אבל.

<דובר: אדוני יושב-ראש הוועדה, אני יכול בבקשה לומר מילה פה?

<דובר: בחוק המקורי נאמר באופן מפורש שהכנ"ר לא יכול לפטר אף אחד.

<דובר: השינוי שמבקשים עכשיו זה פשוט להפוך את זה, לעשות דבר הפוך לגמרי.

<דובר: זה לא נכון שהכנ"ר אומר שאפשר להפעיל את רשות השידור עם 870 אנשים, זה לא פשוט כל כך.

<דובר: הוא אומר שאפשר להפעיל את רשות השידור עם 870 אנשים הפעלה מינימלית, כזאת שכמעט לא עושים שום דבר.

<דובר: הוא אומר את זה באופן מפורש.

<דובר: הוא לא אומר שככה אפשר לנהל רשות שידור כפי שאתם הייתם רוצים לראות את הרשות, או כמו התאגיד החדש.

<דובר: זה מה שהוא אומר.

צחי הנגבי: אבל זה לא משנה מה הוא אומר, אנחנו הולכים לתאגיד חדש.

צחי הנגבי: על זה מדובר.

<דובר: השאלה מה קורה בדרך עד שמגיעים לתאגיד החדש.

<קריאה: צחי, זה בקשר לרשות הקיימת.

<קריאה: סוכם ערב החקיקה - - -

צחי הנגבי: אנחנו רוצים לאפשר עכשיו - - -

אופיר אקוניס: אתה יודע שאפשר להפעיל את - - -

<קריאה: בחוק.

<קריאה: בחוק.

<שגב משה: תשאלו את מנהל הטלוויזיה מה זה אומר לעבוד עם 870 עובדים, במה זה פוגע.

<שלמה פילבר: חברים, תשאירו את זה למנהלים.

<שלמה פילבר: אנחנו לא צריכים לתת לכם תשובות.

צחי הנגבי: מר שגב, נא לשבת בבקשה.

צחי הנגבי: אנחנו בתוך הקראה.

צחי הנגבי: גמרנו את הדיון הזה.

<דנה נויפלד: אני אקריא את הסעיף: " תיקון סעיף 113.

<דנה נויפלד: בסעיף 113 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (ב) – (א) בפסקה (3), בסופה יבוא "לעניין זה לא יראו כפגיעה בשידורים – (א) פגיעה שנגרמה בשל פיטורי עובדים לפי סעיף 106(ב) שנעשו כאמצעי לצמצום מספר העובדים או להתייעלות הרשות; (ב) פגיעה שנגרמה בשל פעולה אחרת שנעשתה לצורך התייעלות הרשות"; (ב) אחרי פסקה (3) יבוא: "(4) אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לאפשר התערבות בתוכן שידוריה של הרשות.

<דנה נויפלד: ";

<קריאה: אז תוסיפי סעיף: כשהמשיח יבוא.

<קריאה: תשמע, זה חצי סגירה כי זה כחוט השני בין כל הסעיפים האלה.

<קריאה: חצי סגירה.

<קריאה: פטנט.

<דנה נויפלד: סעיף 113 זה הסעיף של מימון ההוצאות בידי האוצר.

<דנה נויפלד: כעת, משבוטלה האגרה, זה סעיף המימון העיקרי שמתוכו תמומן "רשות השידור" מ- - המדינה.

<דנה נויפלד: סעיף 113 קובע את הדרך שבה מועבר הכסף מהאוצר אל המפרק.

<דנה נויפלד: - -

<ענת אסולין: מי החליט מה זו פגיעה בשידור ומה זה לא פגיעה?

אורן אסף חזן: ואם הוא פיטר עובדים ונפגעו השידורים, אז מה?

אורן אסף חזן: מי לוקח על זה אחריות?

<אתי בנדלר: שמה?

אורן אסף חזן: אם הוא פיטר עובדים וכתוצאה מכך יש פגיעה בשידורים – מי לוקח על זה אחריות?

<אתי בנדלר: מאפשרים להם.

<אתי בנדלר: החוק קובע עיקרון, ואולי כדאי לקרוא את זה - -

אורן אסף חזן: "לא יראו כפגיעה בשידורים.

אורן אסף חזן: " החליט הכנ"ר מחר בבוקר לפטר...

אורן אסף חזן: אם יהיו רק שידורים חוזרים, מבחינתי זה פגיעה בשידורים.

אורן אסף חזן: למה אנחנו נותנים לו אפשרות כזאת?

דוד ביטן: - - -

<קריאה: בחוק כתוב שהוא מחויב.

<גלילה הורנשטיין: אבל בשביל מה צריך את הסעיף הזה?

<גלילה הורנשטיין: אתי, אני לא מרשה את זה.

<גלילה הורנשטיין: אנחנו מתנגדים, אנחנו רוצים לבטל את הסעיף הזה.

<ענת אסולין: סליחה, אתם לא יכולים לנהל דיון רק חברי הכנסת.

אורן אסף חזן: אני אגלה לך סוד: אנחנו יכולים.

<ענת אסולין: אתה יכול הכל ממי, כולנו יודעים את זה.

אורן אסף חזן: שמענו, תודה.

<אתי בנדלר: אני מבקשת לדבר: בסעיף הקודם שהוקרא, בסעיף 11, הסעיף הקודם דן באפשרות למפרק לפטר עובדים בלי הגבלה.

<קריאה: לא שומעים אותך.

<אתי בנדלר: הסעיף הקודם, בניגוד למצב שקיים היום בחוק, מאפשר למפרק לפטר עובדים פיטורי ייעול.

<אתי בנדלר: צמצום או התייעלות.

<אתי בנדלר: יפה.

<אתי בנדלר: הסעיף הזה בא ואומר שהיום קיימת מגבלה בסעיף הבא, הסעיף שבו אנחנו דנים עכשיו, זה הסעיף שדן במימון של תקופת הפירוק בידי האוצר.

<אתי בנדלר: סעיף קטן (א) שבו קובע את העיקרון שהאוצר יממן, וסעיף קטן (ב) קובע את ההליך, כיצד האוצר יממן.

<אתי בנדלר: אנחנו יודעים, וכאן אני מדברת במאמר מוסגר, שהאוצר לא כל כך פעל לפי הסעיף הזה – לא פעל לפי הסעיף הזה, והמילה "כל כך" מיותרת.

<אתי בנדלר: פשוט לא העביר כספים.

<אתי בנדלר: במסגרת אותו סעיף קטן נאמר בפירוש שנציגי האוצר לא יסרבו לבקשה לפי סעיף קטן זה, בקשה להעביר כספים בהתאם למנגנון שנקבע באותו סעיף קטן – המפרק מגיש בקשה מסודרת, רבעונית, "אם סירובם יגרום פגיעה בשידורים, כפי שהיה נהוג בשנתיים שקדמו ליום הפרסום".

<אתי בנדלר: דהיינו, הכוונה היתה שהמימון האוצר יהיה חייב להעביר למפרק יאפשר את ניהול הרשות.

<אתי בנדלר: בתקופת הפירוק, כולל כל המחויבויות שעל פי חוק חלות על המפרק.

<אתי בנדלר: מה בבא הסעיף הזה ואומר?

<אתי בנדלר: וזה בניגוד להבנתי את עמדתך, השר.

<אתי בנדלר: מה בא הסעיף הזה ואומר?

<אתי בנדלר: אם כתוצאה מהפיטורים, מהצמצום או מפעולות אחרות להתייעלות, תהיה פגיעה בשידורים, אז לא רואים בזה פגיעה בשידורים.

<אתי בנדלר: זה בסדר לפי החוק.

<אתי בנדלר: זה מה - - -

אורן אסף חזן: הסעיף מאד בעייתי.

<קריאה: לכן לא צריך את הסעיף הזה בכלל.

אופיר אקוניס: אתם חושבים שהסעיף הזה הוא לא נכון?

<קריאה: הסעיף מיותר.

אילן גילאון: אנחנו תומכים בדעה שלכם.

<אתי בנדלר: בהורדת הסעיף?

אורן אסף חזן: אנחנו בעד הורדת הסעיף.

דוד ביטן: תקשיבו רגע.

דוד ביטן: תראו, אנחנו בשלב של פירוק.

דוד ביטן: גם בפירוק, המפרק חייב שיהיה לו איזון תקציבי.

דוד ביטן: אם אין לו איזון תקציבי, אז הוא כמובן יכול לפטר עובדים אבל - -

צחי הנגבי: הממשלה ויתרה כבר על הסעיף אז חבל על הזמן.

צחי הנגבי: אני רוצה להמשיך בהקראת הסעיף.

דוד ביטן: זה טריק של האוצר מהסיבה הפשוטה: הרי איפה יכול להיות מצב של חוסר איזון תקציבי?

דוד ביטן: שהאוצר לא העביר כסף שהוא מחויב.

דוד ביטן: ואז הם אומרים: במצב הזה, אם המפרק היה חייב לעשות את זה כי אין לו ברירה, אז יראו את זה כפגיעה.

דוד ביטן: אני מציע להוריד את זה לגמרי.

<קריאות: נכון, צריך לבטל את הסעיף זה לגמרי.

<קריאה: נכון.

<קריאה: חבר'ה, יש לאוצר עמדה אחרת.

דוד ביטן: אין ברירה.

דוד ביטן: זה להכניס אותנו לפינה לא נכונה.

<עפרה סתת מילוא: ומה אם האוצר לא העביר כסף להפקות?

<עפרה סתת מילוא: זו פגיעה או לא פגיעה?

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר: האוצר לא פעל עד היום בהתאם לחוק, ואני חוזרת על ההצהרה הזאת, כפי שאמרתי בישיבות קודמות.

<אתי בנדלר: עכשיו רק רוצים לתת גושפנקה לפעילות בניגוד לחוק.

<אתי בנדלר: זה הכל.

<קריאה: אפשר לשתף פעולה כשרוצים.

<קריאה: הסעיף בוטל?

דוד ביטן: אני מגיש הסתייגות.

אופיר אקוניס: בשביל מה אתה צריך להגיש הסתייגות?

אופיר אקוניס: בוא נשמע את האוצר.

<קריאה: הוא מנסה להגיש הסתייגות על ביטול.

קארין אלהרר: רגע, לא הבנתי.

קארין אלהרר: הוא בוטל?

קארין אלהרר: השר אקוניס, הוא בוטל?

צחי הנגבי: עופר, ממשרד האוצר.

<עופר מרגלית: אתי, לראייתנו קיימנו את החוק במלואו ואנחנו מסתייגים מהאמירה הזאת שלך.

<עופר מרגלית: פעם שניה שאת אומרת את זה, ופעם שנייה - -

<אתי בנדלר: גם פעם שלישית ואם אתה רוצה אחזור על זה גם פעם רביעית.

<אריאל יעקובי: כמה פעמים אפשר - - - על אותו דבר?

<אריאל יעקובי: זה נאמר ארבע פעמים - -

צחי הנגבי: רבותי, ב-20:50 יש משחק עם "הפועל באר-שבע", אנחנו צריכים להתקדם.

צחי הנגבי: בבקשה.

אורן אסף חזן: הייתי מציע להפעיל מנוף על היושב ראש ולהחרים את השידורים של "מכבי".

צחי הנגבי: בבקשה.

אורן אסף חזן: אם לא יבוטל הסעיף, אין משחק.

צחי הנגבי: היחידי שהמנוף הזה לא רלוונטי זה אני, כי אני בכל משחק, אני לא מחכה לשידורים.

<עופר מרגלית: אם הסעיף הזה יבוטל, זה יחזור לפלונטר שמומו ציין פה לפני דקה.

<עופר מרגלית: כל מה שהסעיף הזה אומר הוא שלא יוכל לבוא אדם ויטען שעצם זה שעובדים פרשו, כי הם אפילו פרשו מרצון או כי היו פיטורים - שעצם זה שעובדים פרשו זה פגיעה בשידורים.

<עופר מרגלית: תקראו מה שכתוב פה: פגיעה שנגרמה בשל פיטורי עובדים.

<עופר מרגלית: זה לא יכול להוות טענה – חבר'ה, פעם היה בשידור רדיו 15 טכנאים ומחר יהיו שניים, זה פגיעה בשידורים בלי קשר אם - - -

דוד ביטן: אבל כתוב פה "פיטורים", לא כתוב פה "פרישה מרצון".

<קריאות: - - לא כתוב "פרישה מרצון".

אורן אסף חזן: אנחנו יודעים לקרוא, עופר.

<ברוך אסקרוב: זה על פיטורי הצמצום.

<ברוך אסקרוב: אתי אמרה לך.

<ברוך אסקרוב: זה לא על הפרישה מרצון, זה על פיטורי הצמצום שאתי אמרה לך.

<עופר מרגלית: המסלול שהולכים אליו פה, וגם מומו הצהיר על זה קודם, הוא לדיאלוג עם ההסתדרות ו - - -

אורן אסף חזן: מה זה קשור?

<עופר מרגלית: בסופו של דבר, אם הסעיף הזה לא מופיע בחוק, יכול איזה גורם שהוא, לבוא ולטעון שעכשיו עזבו חמישה עובדים ממחלקה כזאת או אחרת, וזה פגיעה בשידורים.

<קריאה: אז תשיבו לו.

אורן אסף חזן: תתקן.

אורן אסף חזן: אז תכניס את המילה "פרישה מרצון" ולא "פיטורים מהתייעלות".

אורן אסף חזן: תשנה את זה.

<עופר מרגלית: לא.

אורן אסף חזן: מה זה לא?

אורן אסף חזן: זה בדיוק מה שאתה אומר.

צחי הנגבי: אורן, אורן.

<ברוך אסקרוב: זה תרגיל לחצי סגירה.

<קריאה: אין פה תרגילים.

<ברוך אסקרוב: לא, הכל תרגילים.

צחי הנגבי: אדוני, שב בבקשה.

צחי הנגבי: הערה אחרונה כי אני רוצה להתקדם.

<עופר מרגלית: הערה אחרונה: הסעיפים פה, אנחנו יכולים לחיות פה בעולם מופלא שיש אין סוף כסף וכל המשרדים פה - - -

<אתי בנדלר: אנחנו כבר יודעים שזה לא ככה.

<עופר מרגלית: המצב הוא לא ככה.

<קריאה: ועד העובדים תרם לזה שיהיה שרונה ב-800,000,000 שקל, מה שהאוצר ויתר למנהל ב-150.

<קריאה: אז אפילו בזה אנחנו שומרי סף יותר טובים מכם.

צחי הנגבי: תודה, אתה צודק.

אילן גילאון: זה לא בעיה, תאמין לי.

אילן גילאון: אתה בא למערכת שאם היא לא מזיקה היא מועילה.

אילן גילאון: אתה צריך להבין.

<קריאה: מי עצר את זה?

<קריאה: מי עצר את העסקה המלוכלכת?

קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, אפשר?

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: הרי בסוף, אם הסעיף הזה יהיה נתון לפרשנות, כמו שהאוצר המציא חוות דעת שנותנת פרשנות.

קארין אלהרר: .. רגע, מצאתם חוות דעת על הנושא - -

<עופר מרגלית: לא מצאנו.

<עופר מרגלית: היא תואמת את החוק שהעברת כרגע.

קארין אלהרר: לא, היא לא תואמת את החוק שהעברתי, וגם הראנו לכם את זה בפרוטוקול.

קארין אלהרר: עופר, בפרוטוקול זה היה כתוב, היועצת המשפטית הראתה לכם את זה.

צחי הנגבי: מה את מציעה?

קארין אלהרר: אני מציעה להוריד את הסעיף הזה.

צחי הנגבי: אוקי, אז תעלי את זה להצבעה.

צחי הנגבי: עוד מעט נגיע להצבעה.

צחי הנגבי: הבנו.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: מתקדמים.

<אתי בנדלר: יש לי רק שאלה – לאור הפרשנות היצירתית, עופר, אני רוצה לשאול אותך האם בעצם מה שאתה מנסה לומר זה שלא יראו בצמצום מספר העובדים לכשעצמו כפגיעה בשידורים?

<אתי בנדלר: מהטענה הזאת אתה מחפש?

<אתי בנדלר: אז את זה אני מוכנה לכתוב - -

קארין אלהרר: אז תכתבו את זה ככה.

<אתי בנדלר: אני מוכנה לכתוב: לעניין זה לא - - -

<ברוך אסקרוב: אבל אתי, זה נותן הכשר לפיטורי הצמצום.

יואב קיש: הולכים לפטר עובדים, אם לא ברור לך.

יואב קיש: אי אפשר להגיד שברגע שפיטרת פגעת.

<ברוך אסקרוב: הולכים לסגור, כן.

<ברוך אסקרוב: לא, אבל מה זה הולכים לפטר?

<ברוך אסקרוב: אבל הרשות נסגרת.

צחי הנגבי: חברי מהקואליציה, אדוני השר, יש לנו את הסעיף האחרון.

צחי הנגבי: כשאנחנו נקריא את הסעיפים להצבעה אתם תשמעו את כל הנוסחים.

צחי הנגבי: בבקשה.

<דנה נויפלד: אני מקריאה את הסעיף.

<דנה נויפלד: זה סעיף שכבר נאמר פה שישתנה אבל אני צריכה להקריא אותו בשביל ההצבעה: "(2) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב1) על אף האמור בסעיפים קטנים (א) ו-(ב) אחרי יום י"ח בתשרי התשע"ו (1 באוקטובר 2015), לא תעביר המדינה למפרק את הסכום הנדרש למימון יתרת ההוצאות לתשלום, אלא אם כן מתקיימים שניים אלה: (1) פונה מתחם "רשות השידור" בתל אביב; - -

<קריאה: זה בוטל.

<דנה נויפלד: אני צריכה להקריא כדי שיהיה אפשר להצביע.

<אתי בנדלר: להצביע?

<דנה נויפלד: יהיה על זה תיקון, נכון?

<קריאות: לא, זה בוטל.

<קריאות: זה יבוטל.

<אתי בנדלר: המדינה עומדת היום אחרי הצעת הסעיף הזה?

<דנה נויפלד: רגע, משנים אותה אבל.

<דנה נויפלד: את סעיף (1) משנים.

<שלמה פילבר: סעיף (1) נשאר ומתקנים את הנוסח.

<אתי בנדלר: אז מה הצעת הנוסח החדש?

<שלמה פילבר: אני אומר מיד.

<שלמה פילבר: הצעת הנוסח היא ש"החוזים על פינוי מתחם שרונה בתל-אביב יכללו תאריך מוקדם ככל האפשר לפינוי המתחם.

<שלמה פילבר: "

<קריאה: אם אני לא טועה, אבי ניסנקורן אמר שלושה חודשים.

באסל גטאס: גברתי היועצת המשפטית, זה לא ניסוח חוקי.

באסל גטאס: זה לא רציני.

באסל גטאס: אמרת שאתה רוצה שהחוק יהיה מנוסח טוב, זה לא ניסוח חוקי.

<אתי בנדלר: אני אקרא: "סעיף (2) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: (ב1) על אף האמור בסעיפי קטנים (א) ו-(ב), אחרי יום" – אני לא יודעת איזה יום, תכף אנחנו נדבר על זה – "לא תעביר המדינה למפרק את הסכום הנדרש למימון יתרת ההוצאה לתשלום, אלא אם כן נחתמו החוזים לפינוי מתחם "רשות השידור" בתל-אביב.

<אתי בנדלר: "

צחי הנגבי: מעולה.

<אתי בנדלר: עד איזה יום?

<שלמה פילבר: אנחנו דיברנו על בין חודשיים לשלושה.

<שלמה פילבר: אני אמרתי חודשיים, הוא אמר שלושה.

<קריאה: אבל ה-1 באוקטובר צריך להשתנות.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר לך, אדוני המנכ"ל: ככל שהזמן העומד לרשות המדינה לחתימה על החוזים האלה הוא מצומצם יותר, מצבו של הצד השני טוב יותר כי אתה יודע - -

<עופר מרגלית: אתי, עובדים על זה שנה כבר.

<עופר מרגלית: זה לא רלוונטי, יש חוזים מוכנים.

<אתי בנדלר: אז למה לא נתתם אישור?

<עופר מרגלית: נתנו אישור, זו לא הבעיה.

<אתי בנדלר: אז עד איזה יום?

רועי פולקמן: ה-1 בדצמבר.

<אריאל יעקובי: - - אני אומר לך מראש, שלא תגיד שלא אמרתי.

<שלמה פילבר: עופר, הם יכולים להיות רגועים שעד ה-1 בנובמבר אתם תקבלו חוזים חתומים?

<קריאות: מה פתאום?

<קריאות: איפה?

<עופר מרגלית: מוקדם ככל האפשר, כרגע מדובר על עד מרץ אבל זה לא יהיה כתוב בחוק.

אילן גילאון: ודאי, אתם תשלמו את זה במחיר של - - -

באסל גטאס: אבל כל סעיף 2 מתייתר.

רועי פולקמן: לא, רק סעיף קטן (2) דובר עליו.

<דובר: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר דבר שהוא נראה לי חשוב: כאן מדברים על הכונס הרשמי אבל הוא לא נמצא פה ולא שואלים מה דעתו.

<דובר: מצד שני, מפילים עליו כל מיני מעשים - -

דוד ביטן: הוא לא פה?

דוד ביטן: מישהו אמר לו לא לבוא?

<דובר: - מצד שני, לא ניתן לומר בסעיף שמתנים תשלום של הפעלת הרשות באיזה מעשה מסוים של הכונס.

<דובר: אם הוא לא יעשה, אז ישביתו את הרשות?

<דובר: זה פשוט מעשה חלם.

<דובר: אי אפשר להכניס חקיקה מהסוג הזה, שהמימון של האוצר להפעלת הרשות תלוי באיזו גחמה של דוד האן.

צחי הנגבי: למה לא הערתם את זה?

<דובר: הערנו את זה 100 פעמים בכתב.

צחי הנגבי: הממשלה לא קיבלה את עמדתכם?

<דובר: לא יודע.

<דובר: אני לא הופעתי בפני הממשלה.

<דובר: אני דיברתי עם דנה 20 פעם, שלחתי לה מכתבים.

<דובר: - - - שהחוזים תלויים בוועדה.

<דובר: אני מדבר בשם הכנ"ר, מכתב שהונח היום על שולחן כל חברי הוועדה, שנאמר בו שלא ניתן להתנות שום מעשה, כמו שאתה מזמין בית, אתה מדבר עם הקבלן?

<דובר: אתה שואל אותו מתי או שאתה קובע לו מתי?

<דובר: אתה צריך לדבר איתי, אנחנו הקבלן – מתי הדברים ניתנים לביצוע?

<דובר: מתי אני יכול לפטר, מתי אני יכול לסגור, מתי אני יכול לעשות.

<דובר: לא התייעצו אתנו.

<דובר: בסעיף הזה, אני מבין שהגיעו לאיזו הבנה שאין פיטורים עד ה-31 במרץ.

<דובר: זה יפה מאד, זה מקובל, אנחנו לא צד לעניין הזה.

<דובר: עד אותו יום לא יכולה להיות שום התניה שהוא לא יעביר לנו כספים בגלל דבר כזה או דבר כזה.

<דובר: אנחנו, את הנושא של שרונה מקדמים כל הזמן.

<דובר: יש הסכמים ונחתום עליהם כנראה בתוך חודשיים שלושה.

<דובר: אני אומר ישר שאחר כך יצטרכו לעשות התאמות במקומות החדשים, וזה יסחוב אותנו כנראה עד ה-31 במרץ.

<דובר: הדברים הם על השולחן.

<אתי בנדלר: לא מדברים כרגע על תאריך פינוי, מדברים רק על החתימה.

צחי הנגבי: לא מדובר על הפינוי, מדובר רק על החתימה.

<אתי בנדלר: עד איזה תאריך?

רועי פולקמן: עד ה-1 בדצמבר.

<דובר: אז אני אומר לאדוני שהחתימה תהיה באותם חודשיים שלושה, אבל היא לא יכולה להיות מותנית - -

<קריאות: - -

<דובר: קודם כל, האוצר צריך לאשר את זה.

<דובר: ב.

<דובר: זה לא יכול להיות מותנה במימון.

צחי הנגבי: הבנו אבל אנחנו לא מקבלים את זה.

<דובר: לא מקבלים את זה?

צחי הנגבי: לא.

צחי הנגבי: אנחנו עשינו שינוי.

צחי הנגבי: זה לא פינוי כבר אלא החתימה על החוזים אז אין לך בעיה.

<דובר: אז אם הכנ"ר לא יחתום, יסגרו את "רשות השידור".

צחי הנגבי: כדאי שיחתום.

<דובר: זה לא פתרון טוב.

<דובר: הפתרון הוא שנגיד שהוא התרשל ויסגרו את הרשות - -

<קריאות: - -

<דובר: זה לא חכם.

צחי הנגבי: בסדר.

צחי הנגבי: מומו, מה התאריך שכותבים בסעיף האחרון?

אורן אסף חזן: 1 בדצמבר.

אילן גילאון: תרשום "חייב להימכר".

אילן גילאון: זה ישפיע טוב על המחיר.

<עופר מרגלית: החוזים מוכנים, מה יש לחכות עד ה-1 בדצמבר?

<קריאה: אתי, לכל המאוחר עד...

אורן אסף חזן: רק שאלה – מה קורה אם אין קונים?

<קריאה: ובלבד שנקבל את אישור האוצר קודם.

צחי הנגבי: רבותי, קודם כל, אני מבקש לסכם את הדיון.

צחי הנגבי: אני מצטער, הייתי צריך להצביע ב-15:00, עכשיו 15:20 ואנשים צריכים לצאת.

צחי הנגבי: אני רוצה להודות לכל המשתתפים.

צחי הנגבי: התחלנו ברוח הרבה יותר לעומתית - - אני רוצה להודות לכל המשתתפים.

צחי הנגבי: התחלנו ברוח הרבה יותר לעומתית

רוברט אילטוב: רגע צחי, לגבי...

צחי הנגבי: סליחה, מנהל הרדיו פה?

<שמעון אלקבץ: כן.

צחי הנגבי: אני חייב הסבר לאילטוב על נושא רדיו רק"ע.

צחי הנגבי: בבקשה.

<שמעון אלקבץ: ברשותך, אני רוצה להתייחס לא רק לסיפור של רק"ע משום שמדובר בנושאת מטוסים גדולה, שרק"ע הוא חלק מהסיפור.

<שמעון אלקבץ: - -

נחמן שי: רק טייסת אחת.

נחמן שי: ..

<שמעון אלקבץ: רק טייסת אחת.

<שמעון אלקבץ: אני מנהל "קול ישראל".

<שמעון אלקבץ: אנחנו נמצאים היום במצבת כוח אדם של 457 עובדים, שמתפעלים שמונה תחנות רדיו: את "רשת ב'", רשת האקטואליה המואזנת ביותר במדינה, עם למעלה ממיליון מאזינים.

<שמעון אלקבץ: את "רשת א'", שזו רשת של תרבות, של מדע, של פנאי, של ידע, של תסכיתים, שבחלקה גם משלבת גם את שידורי המורשת.

<שמעון אלקבץ: בענין הזה, אנחנו גם אנשי בשורה, ואת הדברים האלה גם אמרנו בוועדת הקליטה של הכנסת, ששידורי "רשת מורשת" יתנתקו מ"רשת א'" ויהפכו לרשת עצמאית לכל דבר וענין.

<שמעון אלקבץ: ובשל כך, השידורים של השפות – אנחנו משדרים בנוסף לשפה הרוסית, ששם כרגע עובדים 26 עובדים ולא כפי שנאמר בהתחלה, לא 24 שעות ביממה, ובכוונתנו לנתק את 12 השפות שמשודרות במסגרת השידורים בשפה הרוסית, ששם עובדים 29 עובדים, ולאפשר לשידורים בשפה הרוסית לשדר בצורה עצמאית ומוחלטת.

<שמעון אלקבץ: עשינו את זה אחרי שבחנו את הדברים גם ברמה הכלכלית – זאת תחנת רדיו שמסוגלת לייצר סדר גודל של 4,500,000 שקלים בשנה עם ידיים קשורות מאחורי הגב.

<שמעון אלקבץ: שידורי "רדיו מורשת" יהפכו לשידורים 24 שעות ביממה עד כניסת השבת ומצאתה, והם יהוו פלטפורמה שתוכל להוות ביטוי לקהל המסורתי, דתי, חרדי, בנוסף לתחנות הרדיו "קול חי" ו"קול ברמה", ו"גלי ישראל", שמשודרות כיום במסגרת הזכיינות של הרשות השנייה.

<שמעון אלקבץ: בנוסף לתחנות האלה, גם "קול המוסיקה" וגם "88FM" שחוגגת - -

באסל גטאס: "קול ישראל בערבית", זה לא שייך אליכם?

<שמעון אלקבץ: אנחנו גם נדבר על "קול ישראל בערבית", אבל למרות שהיא חלק של "רשת ד'", יושב פה גם המנכ"ל יאסר עטילה, היא חלק מהשידורים שלנו.

<שמעון אלקבץ: אני נמצא היום בסיטואציה, חבר הכנסת, שמחודש מאי פרשו אצלי גם מרצון וגם שלא מרצון 43 עובדים.

<שמעון אלקבץ: אני נמצא היום במצוקה גדולה מאד משום שמדובר, כמו שאמרתי, בשמונה תחנות רדיו, שמשדרות 24 שעות ביממה - -

נחמן שי: אתה כולל גם צוותים טכניים?

<שמעון אלקבץ: גם את הצוותים הטכניים, בוודאי.

<שמעון אלקבץ: רק כדי לדבר את האוזן – ב"גלי צה"ל", נחמן, שאתה ניהלת, יש 52 טכנאים על שתי תחנות: על "גלגל"צ" ועל "גלי צה"ל".

<שמעון אלקבץ: אנחנו נמצאים היום במצב שבו מצבת כוח האדם של הטכנאים עומדת על משהו כמו 70, וברור שבכל מקום ובכל תחום - אין תחום שלא נבצע התייעלות אבל אם אנחנו רוצים שהניתוח יצליח והחולה לא ימות, אנחנו צריכים לדאוג שהשידור הציבורי יימשך.

<שמעון אלקבץ: תודה.

צחי הנגבי: תודה רבה.

צחי הנגבי: אז אני חוזר לדברי הסיכום – התחלנו ברוח קצת יותר לעומתית זה לזה.

צחי הנגבי: אני חושב שהמאמצים שעשו גם הממשלה, גם האוצר, גם השר, המנכ"ל, ההסתדרות ואבי וכולם הורידו לפחות חלק מהמתח אבל עדין יש פה בעיה ומועקה, וזה לא דבר שנעלם אבל לפחות אנחנו יכולים לעבור את החודשים הבאים עם יותר ניסיון להגיע להסכמות.

צחי הנגבי: אנחנו נעשה את ההצבעות בצורה מאד טכנית, סעיף סעיף.

אורן אסף חזן: אפשר דבר אחד לפני ההצבעות, שהתעלמנו ממנו לגמרי?

צחי הנגבי: בבקשה.

אורן אסף חזן: בכל השיח, אמנם הגעתם לאיזה שהוא סיכום עם ההסתדרות ולשבת להידברות אבל אנחנו שוכחים פלח נרחב של העובדים שאין לו שום התייחסות בשום מקום, זה אלה שנופלים בתפר שבין 45 ל-50, ש-50 הם בפנסיה ועד 45 הם נמצאים בחוץ ובעצם הולכים בלי כלום.

אורן אסף חזן: לא היתה לזה שום התייחסות פה היום.

ינון מגל: היה, היה, אני דיברתי על זה.

נחמן שי: ינון דיבר על עובד מסוים.

ינון מגל: לא, דיברתי על ועדת חריגים.

צחי הנגבי: אבל זה לא הרזולוציות של החוק אבל זה חשוב שזה יעלה בדיונים עם ההסתדרות.

<קריאה: בנוגע לעובדים, אני חושבת שכדאי לתת פתרון לסוגיית עובדי החינוכית.

<קריאה: יש לנו פה את יעקב - - -

צחי הנגבי: בבקשה, הטלוויזיה החינוכית רוצים לומר משהו?

אורן אסף חזן: אני חושב שלא סיימתי.

אורן אסף חזן: ..

צחי הנגבי: אנחנו כבר קיבלנו את עמדתך.

אורן אסף חזן: אז אני מחליט, וזה ייכנס לפרוטוקול, שמ-45 יוצאים לפנסיה מוקדמת, כמו בצבא.

צחי הנגבי: לפרוטוקול בהחלט אבל לא לחוק.

צחי הנגבי: אפשר להוציא אמירה - -

אורן אסף חזן: זה יכנס במשא ומתן?

צחי הנגבי: כן.

קארין אלהרר: עופר, יש ועדת חריגים?

צחי הנגבי: נציג הוועדה במשא ומתן זה אורן חזן.

<קריאה: השאלה אם הוא מהצד של הממשלה או מהצד של העובדים?

<קריאה: מהצד של ההסתדרות או של העובדים?

<יעקב ברנקין: שמי יעקב ברנקין, אני יושב ראש ועד המהנדסים בטלוויזיה החינוכית.

<יעקב ברנקין: אני רוצה להגיד שעובדי הטלוויזיה החינוכית מצאו את עצמם על לא עוול בכפם בתוך החוק הזה - -

צחי הנגבי: כמה יש?

צחי הנגבי: 500?

<יעקב ברנקין: עובדי הטלוויזיה החינוכית?

<יעקב ברנקין: 180.

<יעקב ברנקין: - - הם מצאו את עצמם בתוך החוק על לא עוול בכפם.

<יעקב ברנקין: אתם יודעים שאין שום קשר בין רשות עצמאית ליחידת סמך של משרד החינוך.

<יעקב ברנקין: אנחנו לא יודעים מה אנחנו עושים בתוך החוק הזה.

<יעקב ברנקין: אף על פי כן, סעיף 120 בחוק אומר שהטלוויזיה החינוכית תפסיק את שידוריה ביום התחילה.

<יעקב ברנקין: יש גם התייחסות לחלק מהעובדים שיקלטו בתאגיד החדש, יש גם התייחסות לחלק מהעובדים שיפרשו לגמלאות.

<יעקב ברנקין: עדין זה לא מכסה את כל ה-180 איש.

<יעקב ברנקין: יש שתי קבוצות שאולי הן מוגדרות, וקבוצה גדולה נוספת שהחוק לא נותן לה פתרון.

<יעקב ברנקין: אנחנו היינו רוצים לדעת מי הגורם במדינה שאחראי על הקבוצה הזאת.

<יעקב ברנקין: מה קורה עם העובדים האלה למחרת יום התחילה?

צחי הנגבי: מומו, יש תשובה?

<שלמה פילבר: אני לא מכיר את הסוגיה.

<שלמה פילבר: לא.

צחי הנגבי: מישהו מכיר את הסוגיה של עובדי הטלוויזיה החינוכית?

צחי הנגבי: קארין זה עלה בחוק?

צחי הנגבי: מי העלה את זה?

קארין אלהרר: זאת היתה הצעת החוק הממשלתית, שהחינוכית - -

<אריאל יעקובי: אדוני היושב ראש, היחידי שיכול לשפוך על זה אור זה אני.

<אריאל יעקובי: הכוונה היתה שבעצם עובדי הטלוויזיה החינוכית ייטמעו בתוך הרשות החדשה.

<אריאל יעקובי: הגענו למצב שצריך היה להחליט מה תכנית הפרישה והניוד כי הם עובדי מדינה, בשונה מעובדי "רשות השידור", שתחול עליהם.

<אריאל יעקובי: ישבנו שתי ישיבות, ומאז אנחנו ממתינים לאוצר.

<אריאל יעקובי: זהו.

<אריאל יעקובי: אין לנו טיוטה להצעה.

<אריאל יעקובי: יושב פה עופר מרגלית, יעשה לך ככה, אבל זה ככה.

צחי הנגבי: עופר, זה קשור לאוצר?

<עופר מרגלית: כרגיל, אנחנו רואים את הדברים מעט אחרת.

<עופר מרגלית: מעט.

<עופר מרגלית: הוחלט גם בהצעת החוק הממשלתית שבעצם ב"רשות השידור" יהיה גם ערוץ ילדים שיוקם, וזה ייתן מענה לתפקיד שאמורה למלא היום הטלוויזיה החינוכית.

<עופר מרגלית: בנוגע לעובדים – חלקם ייטמעו ברשות החדשה וחלקם יאלצו לפרוש, כשהתנאים שהובטחו לעובדי החינוכית הם אותם תנאים של "רשות השידור", שזה תנאים מפליגים לעומת תנאים של עובדי מדינה רגילים - -

<קריאה: סליחה, לא נכון.

<קריאה: לא נכון.

<קריאה: לא הגשתם שום הצעת פרישה אלינו.

<קריאה: אתם לא הגשתם שום הצעה.

<קריאה: אתם הגשתם הצעת פרישה של אפריל 2013.

<קריאה: תדייק בדברים.

<קריאה: תן את זה בכתב - - - אתם לא רואים אותנו ממטר.

<עופר מרגלית: זה לא נכון.

צחי הנגבי: רבותי, אני מצטער.

צחי הנגבי: אנחנו לא יודעים לפתוח עכשיו את הענין הזה.

<קריאה: סליחה, יש כאן בעיה רצינית - - -

אופיר אקוניס: רק רגע, סליחה, אני אענה: לעובדי טח"י – הממשלה הקודמת, ובענין הזה אני תומך תמיכה מלאה בהצעת החוק שהובאה ואושרה בוועדת אלהרר, על הקמת שלושה צ'אנלים.

אופיר אקוניס: בעצם הפעלה של שלושה ערוצי טלוויזיה באמצעות התאגיד הישראלי, כאשר ערוץ הילדים והנוער, שהוא אחד משלושת הערוצים, הערוץ בעברית, הערוץ בערבית שהיה ידוע, אדוני, בשם "ערוץ 33" – ערוץ הילדים והנוער יהיה מבוסס רובו ככולו על פעילותה של טח"י.

אופיר אקוניס: זה רעיון טוב, נכון, ואני מברך על כך.

<קריאה: אז למה לא נשאיר את החינוכית כמו כל השנים?

<קריאה: למה הכנסתם את החינוכית לחוק?

אופיר אקוניס: לא.

<קריאה: למה לא?

<קריאה: מה קורה עם העובדים?

אופיר אקוניס: אמרתי שזה נכנס בחוק הקודם וזה דבר נכון.

אופיר אקוניס: הנה, אתה רואה?

אופיר אקוניס: לא כל מה שעשו בפעם הקודמת - -

<קריאה: בנו על הנדל"ן בלי לבדוק לעומק.

<קריאות: - -

אופיר אקוניס: הנדל"ן שם לא נוגעים בו, הוא לא של המדינה.

אופיר אקוניס: ברוך, הנדל"ן זה של "קרן רוטשילד" בכלל.

<ברוך אסקרוב: בדיוק.

<ברוך אסקרוב: בנו בלי ללמוד.

<ברוך אסקרוב: בנו על הנדל"ן בלי לבדוק אלמנטארית אפילו למי זה שייך.

צחי הנגבי: נא לשבת.

צחי הנגבי: רבותי, אני מסכם עכשיו.

צחי הנגבי: אני מבין שיש אנשים שלא הגיעו למיצוי כלל 3000 הנושאים שהם רצו לדבר עליהם, אז תוותרי על זה.

<ענת אסולין: - -

צחי הנגבי: אני לא מתווכח.

צחי הנגבי: רבותי, אנחנו נפרדים כרגע מכל מי שאיננו חבר כנסת או עובד מדינה.

צחי הנגבי: מודים לכל האורחים.

צחי הנגבי: תרמתם תרומה של ממש לחוק הזה ולשיפור שלו בהרבה נושאים.

צחי הנגבי: תודה רבה בשם כל הוועדה.

<ענת אסולין: זה לא הגיוני שאנחנו הולכים כשאתם הולכים להצביע על חוק שלא יכול לקרות בלוח זמנים הזה.

<ענת אסולין: אתם עושים עוול.

<ענת אסולין: כל מי שהצביע פה, עושה עוול לתרבות הישראלית.

<ענת אסולין: אתם יודעים את זה.

צחי הנגבי: זה נאמר הרבה פעמים.

צחי הנגבי: תודה.

<ענת אסולין: אתם יודעים את זה.

<ענת אסולין: זה לא יכול להיות במרץ 2016.

<ענת אסולין: לא יכול להיות אפילו פרק בסדר, כלום.

<ענת אסולין: תצביעו.

<עפרה סתת מילוא: אתה פשוט לא נותן מענה ליצירה הישראלית.

<עפרה סתת מילוא: שנה שלמה לא יצא כסף.

<עפרה סתת מילוא: אתם לא נותנים כסף לזה.

<ענת אסולין: זה לא דיון.

<ענת אסולין: סתם נתנו לנו לדבר וזהו.

<ענת אסולין: זה לא דיון.

צחי הנגבי: נא לסגור את הדלתות.

צחי הנגבי: נא לשבת.

צחי הנגבי: רבותי, אני אקריא את השמות של אלה שצריכים להשתתף בהצבעה כדי שלא יהיו לנו אחר כך תקלות.

צחי הנגבי: בוועדה יש 15 חברים: צחי, דוד ביטן, מיקי זוהר פה, יואב קיש, אורן חזן - יחזור, רועי פולקמן פה, ינון מגל פה, ישראל אייכלר ויצחק וקנין.

צחי הנגבי: נחמן שי, יוסי יונה, קארין אלהרר, באסל גטאס, רוברט אילטוב פה, ואילן גילאון פה.

צחי הנגבי: בסדר, כולם פה.

צחי הנגבי: יש פה למעשה 15 אנשים בעלי זכות הצבעה, כאשר נגוסה מצביע כל עוד אורן חזן איננו, ואיתן כבל מצביע כל עוד נחמן שי איננו.

צחי הנגבי: אז אנחנו בהרכב מלא.

<אתי בנדלר: סליחה, אתה גם מציג את ההסתייגויות של דב חנין?

צחי הנגבי: רבותי, לא חייבים להציג במובן של להציג אלא הוא אומר: זו ההסתייגות שלי.

צחי הנגבי: לא צריכים להאריך יתר על המידה, אין טעם.

צחי הנגבי: אנחנו בסעיף 1 – תיקון שם החוק.

צחי הנגבי: אנחנו לא נקריא מחדש את כל הסעיפים.

<קריאה: אז רגע, אתה אומר שאתם מצטרפים למחנה הציוני?

אילן גילאון: אנחנו יחד עם הרשימה של - - -

צחי הנגבי: אנחנו עוברים להצבעה בסעיף 1.

צחי הנגבי: אנחנו קודם מצביעים על הסעיף - -

<אתי בנדלר: בואו נגיד - ההסתייגויות שנרשום, אלה ההסתייגויות שיוצגו עכשיו בפני הוועדה, לא על סמך הניירות.

<קריאה: למה?

<קריאה: כבר הגשנו לכם.

<אתי בנדלר: אתה צריך להציג אותם.

אילן גילאון: זה ייקח שעות מה שאת מציעה עכשיו, אתי.

צחי הנגבי: הוא לא חייב להציג.

צחי הנגבי: יש את זה לפני כולם.

קארין אלהרר: זה הדיון, אלה הכללים.

<אתי בנדלר: בסדר, הוא צריך לקרוא אותם לפחות אם לא להסביר.

דוד ביטן: אפשר להקריא את כל ההסתייגויות, מי בעד, מי נגד - -

<אתי בנדלר: לא.

אילן גילאון: אנחנו יכולים לקרוא את זה אבל זה ייקח שעות סתם.

צחי הנגבי: זה חולק לכולם?

<אתי בנדלר: זה לא חולק לכולם.

<אתי בנדלר: הביאו למרב - - -

באסל גטאס: זה קצר, צחי.

באסל גטאס: אנחנו לא בכוונה של פיליבסטר.

איתן כבל: המשט עוד מעט יוצא.

באסל גטאס: זה לא הזנה בכפיה.

צחי הנגבי: נשתדל לעשות את זה.

צחי הנגבי: .. רבותי, הרגע הגורלי מגיע.

<קריאות: - -

צחי הנגבי: על הסעיף הראשון הצבעה - תיקון שם החוק.

צחי הנגבי: מי בעד?

<אתי בנדלר: אי אפשר להגיש הסתייגות על שם חוק.

קארין אלהרר: לא הבנתי, אי אפשר להגיש הסתייגות לסעיף 1?

באסל גטאס: לא מצביעים על ההסתייגויות לפני?

צחי הנגבי: מי בעד?

צחי הנגבי: מי נגד?

צחי הנגבי: רבותי, אני רוצה להבין.

צחי הנגבי: אתי תסביר לנו את הענין של הצבעה על סעיף שם החוק.

<אתי בנדלר: קודם כל, לשם חוק לא ניתן להגיש הסתייגות כשמדובר בתיקון של חוק קיים כי תמיד תיקון לחוק קיים זה שם החוק העיקרי (תיקון).

<אתי בנדלר: יכול להיות תיקון מספר 1, תיקון מספר 2 וכולי.

<אתי בנדלר: אי אפשר לשנות את שם החוק בהסתייגות.

<אתי בנדלר: לגבי סעיפים – מצביעים קודם כל על ההסתייגויות, שמא תתקבל הסתייגות כל שהיא ואז, אם לא התקבלה אף הסתייגות, עוברים על הצעת הממשלה כפי שהממשלה מציעה, עם שינויים או ללא שינויים.

<אתי בנדלר: אם מתקבלת הסתייגות, מצביעים על הסעיף עם ההסתייגות, כפי שעושים במליאה.

צחי הנגבי: אבל על תיקון שם החוק, הממשלה היא זאת שהציעה את התיקון של שם החוק.

צחי הנגבי: אז אפשר לשים הסתייגויות?

<אתי בנדלר: לסעיף 1 כן.

קארין אלהרר: זה מה שאמרתי.

<אתי בנדלר: אוקי, סליחה.

<מרב תורג'מן: לא, אז יש לנו גם את הסעיף הזה, ויש פה בקשה להוסיף סעיף מטרה.

דוד ביטן: אבל סעיף מטרה קיים בחוק העיקרי.

דוד ביטן: למה אני צריך להוסיף אותו גם פה?

<מרב תורג'מן: מבקשים להוסיף סעיף מטרה לתיקון.

<קריאות: - -

<אתי בנדלר: אין סעיף מטרה.

<אתי בנדלר: בסדר, נצביע על זה אחרי סעיף 1.

<אתי בנדלר: סליחה, לא ראיתי שיש - - -

צחי הנגבי: אוקי, אז עכשיו אני חוזר – אנחנו עושים קודם על השם או קודם על ההסתייגויות?

<אתי בנדלר: על סעיף 1 – הסתייגויות לסעיף 1.

צחי הנגבי: הסתייגויות לסעיף 1 – למי יש?

יוסי יונה: אנחנו הצענו להחליף את המילה "ציבורי" במילה "ממשלתי" משום שאנחנו חושבים - -

צחי הנגבי: לא משום, עזוב.

יוסי יונה: "ממשלתי", כי זה של ממשלת ישראל ולא של הציבור הישראלי.

צחי הנגבי: ברור.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגויות?

צחי הנגבי: בעד – 9

צחי הנגבי: נמנעים – 1

צחי הנגבי: צריך להיות תמיד 9-6.

רוברט אילטוב: אני נמנע.

קארין אלהרר: גם אני נמנעת.

צחי הנגבי: לא עברה.

צחי הנגבי: מה זה אומר?

צחי הנגבי: שהוא יכול לנמק אותה.

<אתי בנדלר: ההצעה לא התקבלה - - -

צחי הנגבי: לפי הסדר, בבקשה.

אילן גילאון: אנחנו הצענו שבכל מקום שכתוב המילה "השידור", תבוא המילה "רשות".

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה, לא התקבלה.

צחי הנגבי: כן, קארין.

קארין אלהרר: בסעיף 1, תאגיד השידור הציבורי, במקום "תאגיד השידור הציבורי הישראלי".

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: מי בעד?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה, לא התקבלה.

צחי הנגבי: יש עוד הסתייגויות לשם החוק?

צחי הנגבי: לא.

צחי הנגבי: בעד החוק העיקרי צריך להופיע עכשיו.

באסל גטאס: יש הצעה למטרת החוק.

<אתי בנדלר: אין הסתייגויות נוספות לסעיף 1?

<קריאה: רביזיה.

<אתי בנדלר: הצעת הממשלה עכשיו.

צחי הנגבי: את כל הרביזיות אנחנו עושים בסוף ביחד.

צחי הנגבי: מי בעד הצעת הממשלה?

צחי הנגבי: בעד – הרוב

צחי הנגבי: הצעת הממשלה התקבלה.

צחי הנגבי: התקבל.

רוברט אילטוב: אני נמנע.

צחי הנגבי: נמנע אחד.

צחי הנגבי: כל הרביזיות בסוף.

אופיר אקוניס: לא מתאים לכם להימנע.

אופיר אקוניס: מה זה?

אורן אסף חזן: הוא מהדרך לקואליציה.

אילן גילאון: מה טובת המשחק המוקדם הזה?

אילן גילאון: כנסו כבר לממשלה.

רוברט אילטוב: אני לא אשאל אותך מתי להיכנס.

רוברט אילטוב: אני אחליט מתי.

אורן אסף חזן: רוברט, אתה יודע אבל מה ההבדל בינך לבינו?

אורן אסף חזן: הוא כנראה לעולם לא יצטרף.

צחי הנגבי: אני מצטרף לבקשתו של חבר הכנסת גילאון.

<אתי בנדלר: אדוני, לפני שאתה עובר לסעיף 2, יש הצעה של חבר הכנסת אילן גילאון, להוסיף סעיף מטרה.

אילן גילאון: תודה לך.

צחי הנגבי: מי בעד הצעתו של חבר הכנסת גילאון?

<קריאה: מה הוא רוצה?

<קריאה: שיקרא אותה.

צחי הנגבי: הוא הסביר אותה קודם.

צחי הנגבי: הוא עושה את זה בשם חנין.

<דנה נויפלד: אני יכולה להקריא את זה: הצעת החוק – הקמה מחדש של השידור הציבורי ללא פגיעה בזכויות העובדים.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: מי בעד ההצעה?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה, לא התקבל.

צחי הנגבי: סעיף 2 – החלפת מונח.

צחי הנגבי: אנחנו מצביעים על כל הסעיף עד סעיף 5, ונתחיל בהסתייגויות.

<אתי בנדלר: חבר הכנסת חנין הגיש הסתייגויות והוא איננו כאן.

באסל גטאס: אני קורא במקומו.

<אתי בנדלר: אתה מציג את ההסתייגויות שלו?

אילן גילאון: אתי, יותר נוח שאת מקריאה את זה, אם יש לך את זה.

צחי הנגבי: הסבר של שורה אחת לכל הסתייגות.

<אתי בנדלר: הוא רוצה לבטל את חוק - - -

באסל גטאס: לבטל את הכל.

צחי הנגבי: מי בעד הצעת ההסתייגות של גטאס?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: חבר'ה, להיות ערניים.

צחי הנגבי: לא התקבל.

צחי הנגבי: הסתייגויות נוספות לסעיף 2 יש?

צחי הנגבי: קארין, יש לך הסתייגות?

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: בסעיף 2, בכל תתי הסעיפים, במקום: תאגיד השידור הישראלי, תאגיד השידור הציבורי.

<אתי בנדלר: סליחה, מה שאת מציעה זה לא לקבל - -

צחי הנגבי: למחוק את המילה "ישראלי".

קארין אלהרר: לא למחוק, לכתוב: - - -

ישראל אייכלר: ולא ייזכר שם ישראל עוד.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת קארין אלהרר?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

יוסי יונה: בכל מקום בחוק במקום "הישראלי" יבוא "הממשלתי".

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת יוסי יונה?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: לא התקבלה.

צחי הנגבי: תיקון סעיף 63.

צחי הנגבי: חברי, אני מבקש להעלות להצבעה עת סעיף 2, כהצעת הממשלה.

צחי הנגבי: מי בעד?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: הסעיף התקבל.

צחי הנגבי: הסעיף התקבל.

צחי הנגבי: אין הסתייגויות לסעיף 3.

קארין אלהרר: יש, למה אין?

<מרב תורג'מן: זה לסעיף 63.

<מרב תורג'מן: על סעיף 3 תיקון סעיף 63, אין הסתייגויות.

קארין אלהרר: לא, על תיקון סעיף 62.

<מרב תורג'מן: נכון, זה הבא.

<מרב תורג'מן: אנחנו עכשיו בסעיף 3.

<מרב תורג'מן: לא הוגשו הסתייגויות לסעיף 3.

באסל גטאס: התקבלה הסתייגות מדב חנין לבטל את הסעיף.

צחי הנגבי: הסתייגותו של דבר חנין בשם גטאס.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות לבטל את סעיף 3?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: ההסתייגות נדחתה.

אילן גילאון: יש לי הסתייגות ל-3.

אילן גילאון: סעיף קטן (ז) בסיפא - ובלבד שכל עובדי "רשות השידור" נקלטו לעבודה או הגיעו עמם להסדר הראוי ומקובל על העובדים ועל ועד העובדים.

<אתי בנדלר: זה בסעיף הזה, אתה בטוח?

<אתי בנדלר: סעיף 63?

אילן גילאון: זה בסעיף 3.

אילן גילאון: לא?

אורן אסף חזן: זה לא הגיוני פה.

דוד ביטן: זה לא הגיוני.

אילן גילאון: אז אתי, אני חייב את עזרתך פה.

<אתי בנדלר: אני לא יכולה לעקוב אחרי כל ההסתייגויות וההצבעות.

<אתי בנדלר: אני מצטערת.

צחי הנגבי: אז אנחנו מצביעים על תיקון סעיף 63, שאצלנו זה 3 בהצעת החוק, כהצעת הממשלה.

צחי הנגבי: מי בעד?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: הסעיף התקבל.

צחי הנגבי: יפה.

צחי הנגבי: הגענו לתיקון סעיף 80.

<קריאה: רביזיה, רביזיה.

<אתי בנדלר: תסמנו לפניכם את זה כסעיף 3(א) כי הוא לא ממוספר כאן.

<אתי בנדלר: תיקון סעיף 80, אין לו מספר, לא ממוספר כאן.

צחי הנגבי: יש לו מסתייגים?

<מרב תורג'מן: יש הסתייגות של - - -

באסל גטאס: לבטל, לבטל.

צחי הנגבי: ביטול ההסתייגות של חבר הכנסת גטאס.

צחי הנגבי: מי בעד ביטול הסעיף?

צחי הנגבי: מי נגד?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: אנחנו מצביעים על הצעת הממשלה, תיקון סעיף 80.

צחי הנגבי: מי בעד?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: הצעת הממשלה התקבלה.

צחי הנגבי: ההצעה התקבלה.

צחי הנגבי: תיקון סעיף 92, שזה 4 - הסתייגות של חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: במקום התאריך כ"א באדר, 31 במרץ 2016 יבוא: כ"ז באלול התשע"ו, 30 בספטמבר 2016.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגויות של קארין אלהרר?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

קארין אלהרר: זה לא יאומן.

צחי הנגבי: חבר הכנסת אילטוב נמנע.

צחי הנגבי: אז אנחנו מצביעים על ההצעה - -

באסל גטאס: לא, יש עוד תיקון של דב.

צחי הנגבי: הסתייגות של המחנה הציוני, יוסי.

יוסי יונה: ב-92, בסעיף קטן – במקום התאריך הנקוב יבוא: 1 בספטמבר 2016.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת יוסי יונה מהמחנה הציוני?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: לא התקבלה.

באסל גטאס: יש עוד הצעה – ב-31 במרץ 2018.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת גטאס?

<אתי בנדלר: למה?

<אתי בנדלר: לפסקה 1?

צחי הנגבי: כן.

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה, לא התקבלה.

צחי הנגבי: לגבי 4(2).

יוסי יונה: אז בסעיף (2) סעיף קטן (ג) – במקום המילים: "בסוף יבוא: בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכלכלה ניתן יהיה לדחות בצו את יום התחילה בשישה חודשים.

יוסי יונה: "

<קריאה: שלושה חודשים.

יוסי יונה: לא, אנחנו אומרים שישה במקום שלושה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות, ירים את ידו.

צחי הנגבי: מי נגדה?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: יש עוד הסתייגויות לסעיף הזה?

צחי הנגבי: אז אני מעלה להצבעה את עמדת הממשלה לאשר את סעיף 4, תיקון סעיף 92.

צחי הנגבי: מי בעד עמדת הממשלה?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: סעיף 4 אושר.

צחי הנגבי: אושר.

צחי הנגבי: אנחנו עוברים לסעיף 5, תיקון סעיף 95.

צחי הנגבי: הסתייגויות.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה להזכיר בהקשר הזה, השר אקוניס, אני מבקשת להזכיר שבפסקה 1 של סעיף 5, בסעיף קטן (ד) – בסופו יבוא: "ואם מונה המנכ"ל הזמני למנכ"ל לפי סעיף 38, תחשב תקופת כהונתו כמנכ"ל זמני לענין תקופת כהונתו כמנכ"ל.

<אתי בנדלר: " כמובן שאני אנסח את זה לאחר מכן.

צחי הנגבי: הסתייגויות.

קארין אלהרר: יש.

קארין אלהרר: במקום התיקונים המוצעים יישאר סעיף 95 בנוסח הקיים בחוק השידור הציבורי, התשע"ה-2014.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת אלהרר?

<אתי בנדלר: למחוק את הסעיף.

צחי הנגבי: קארין אלהרר ובאסל גטאס.

צחי הנגבי: מי נגד?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: הסתייגות נוספת?

<אתי בנדלר: לפסקה 1?

יוסי יונה: אחרי סעיף קטן (ו) יבוא סעיף קטן (ז): המנכ"ל הקבוע יבחר על ידי ועדה שהוסמכה לכך, ובאישור ועדת הכלכלה.

<אתי בנדלר: לא, אנחנו עדין בפסקה 1 לסעיף קטן (ד).

<אתי בנדלר: אני מציעה שתצביע.

באסל גטאס: אנחנו הצענו לבטל את הסעיף כמו ההצעה של - - -

<אתי בנדלר: יש עוד הסתייגויות?

צחי הנגבי: אנחנו מצביעים על כל הגרסה עם התיקון של השנתיים מהשמונה שנים.

צחי הנגבי: מי בעד?

צחי הנגבי: מי נגד?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: הגרסה עם התיקון נתקבלה.

צחי הנגבי: פיסקה 2 – הסתייגויות.

צחי הנגבי: היו הסתייגויות?

<אתי בנדלר: חבר הכנסת גטאס, יש הסתייגות לפסקה 2 של חבר הכנסת דב חנין – הוא רוצה למחוק את הסיפא החל במילים: החל מיום התחילה.

באסל גטאס: כן.

צחי הנגבי: אני רק מזכיר לכולם שלאחר הסיום ועדת הכנסת מתכנסת באותו הרכב שפה, ואנחנו נעשה את זה כאן, נצביע על הרביזיות כפי שהתבקשנו.

צחי הנגבי: אנחנו מדברים על הסתייגויות לפסקה 2. יש עוד?

קארין אלהרר: רציתי להוסיף סעיף, אפשר כאן?

<אתי בנדלר: איזה סעיף קטן?

קארין אלהרר: בענין של מינוי המועצה עם כניסת החוק לתוקף.

<מרב תורג'מן: זה סעיף חדש ונפרד, אז שנסיים את זה...

קארין אלהרר: אבל זה קשור לפה.

קארין אלהרר: לא משנה.

<אתי בנדלר: אפשר, לא משנה.

<אתי בנדלר: תכף נגיע לזה.

<אתי בנדלר: קודם כל, לפסקה 2 יש את ההצעה של חבר הכנסת חנין, שהסיפא החל במילים: "החל ביום התחילה", תמחק.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות של חנין?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: לא התקבלה.

<אתי בנדלר: היו עוד הסתייגויות לפסקה הזאת?

<אתי בנדלר: אי אפשר להצביע על פסקה כהצעת הממשלה.

צחי הנגבי: אוקי, אנחנו מדברים על הצעת הממשלה כולה.

אורן אסף חזן: 5?

<אתי בנדלר: לא, על פסקה 2 בלבד.

צחי הנגבי: 5(2).

צחי הנגבי: מי בעד הצעת גרסת הממשלה לסעיף 5(2)?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: הצעת הממשלה התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: אנחנו מתקדמים.

<אתי בנדלר: את רוצה כאן להוסיף פסקה נוספת?

קארין אלהרר: כן, אני אשמח.

<אתי בנדלר: אז חברת הכנסת אלהרר מציעה להוסיף פסקה 2(א) שבה יאמר:

קארין אלהרר: עם כניסת החוק לתוקף, שר התקשורת יאשר את מינוי חברי מועצת תאגיד השידור הציבורי.

<אתי בנדלר: לא שמעתי.

<אתי בנדלר: ..

<מרב תורג'מן: לאשר את מינוי - - -

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: לסעיף 3 יש הסתייגויות?

<אתי בנדלר: אין הסתייגויות.

<אתי בנדלר: אנחנו בעמוד - - -

צחי הנגבי: אנחנו מצביעים על הצעת הממשלה, פסקה 3.

צחי הנגבי: מי בעד?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: הצעת הממשלה אושרה.

צחי הנגבי: אושר.

רועי פולקמן: לי יש הצעה לסעיף 4, הסתייגות.

אילן גילאון: אתם בסעיף 3 עדין.

צחי הנגבי: אישרנו אותו כהצעת הממשלה.

צחי הנגבי: לא היו הסתייגויות.

<אתי בנדלר: את פסקה 3.

<אתי בנדלר: עכשיו פסקה 4 - אני רוצה להזכיר שבפסקה 4, שבה מוצע להוסיף סעיף קטן (ח1) – בפסקה 1 של סעיף קטן (ח1) אני הצעתי להוסיף את המילה "קבלת עובדים לפי פסקה זאת תיעשה בהליך הוגן, שוויוני ושקוף".

<אתי בנדלר: התבקשתי על ידי נציגי משרד התקשורת והאוצר לא להשתמש במילה "הוגן", ככל שמדובר ביחסי עבודה - -

קארין אלהרר: למה?

<אתי בנדלר: כי המשמעות של זה לא ברורה כרגע, ולכן אני השתכנעתי ואני חוזרת מהצעתי בענין הזה.

<אתי בנדלר: עוד אני מבקשת להזכיר, שההליך הזה צריך להיות לפי כללים שיפרסם המנהל הכללי באתר האינטרנט של התאגיד או של משרד התקשורת.

<אתי בנדלר: שני שינויים: 1.

<אתי בנדלר: מדובר במנהל הכללי הזמני.

<אתי בנדלר: 2.

<אתי בנדלר: הכללים האלה יקבעו בהתייעצות עם נציב שירות המדינה.

דוד ביטן: יש עוד הערה שלנו - שהמעבר מהרשות הישנה לחדשה היא ללא מכרז.

דוד ביטן: ביקשנו להכניס את זה במפורש.

<אתי בנדלר: זה כתוב בסעיף אחר.

צחי הנגבי: נכניס את זה גם.

דוד ביטן: לא, תכניסי את זה בבקשה - -

<אתי בנדלר: אני לא כותבת פעמיים את החוק.

אורן אסף חזן: לא כתוב.

אורן אסף חזן: כתוב שכולם ללא מכרז.

אורן אסף חזן: זה לא מובהר.

<אתי בנדלר: זה כתוב בסעיף 96 - -

דוד ביטן: לא, אני מבקש שזה יהיה כתוב פה.

<אתי בנדלר: אבל כתוב כאן, יש לך את פסקה 4: "אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לגרוע מהאמור בסעיף 96.

<אתי בנדלר: "

דוד ביטן: ראיתי את זה, אבל אני מבקש שזה יהיה כתוב.

<אתי בנדלר: אדוני, אני נורא מצטערת, זה עניין של נוסח.

<אתי בנדלר: המחוקק לא - -

דוד ביטן: אז תורידי את הנוסח הזה ותעשי את הנוסח שלי.

דוד ביטן: מה הבעיה?

<אתי בנדלר: כי בסעיף 96 יש עוד הוראות.

<אתי בנדלר: טוב, יש לי רעיון: אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לגרוע מהאמור בסעיף 96, ובכלל זה קבלת עובדי "רשות השידור" או הטלוויזיה הלימודית לתאגיד השידור הישראלי ללא מכרז.

דוד ביטן: יפה.

דוד ביטן: עכשיו אני מרוצה.

ישראל אייכלר: אני מבקש, אולי בסעיף הזה, היועצת המשפטית, פה מתאימה ההסתייגות שלי, שכל עובד יתחייב לגילוי נאות ולקיום הקוד האתי - -

<אתי בנדלר: אני לא מצליחה.

<אתי בנדלר: ..

ישראל אייכלר: אולי בסעיף הזה מתאים להכניס את ההתחייבות לגילוי נאות של - - - בהתחייבות לפעול לפי כללי האתיקה של "מסמך נקדי", עד שיקבעו כללי אתיקה חדשים.

<אתי בנדלר: אני צריכה שהממשלה תגיב להצעה הזאת.

צחי הנגבי: מה זה הדבר הראשון על הגילוי הנאות?

צחי הנגבי: לא שמעתי.

ישראל אייכלר: שהוא יודיע מה דעתו כשהוא מדבר, שיספר למאזינים מה דעתו.

ישראל אייכלר: אם זה הופיע ב"מסמך נקדי" - -

דוד ביטן: רק על זה הוא צריך 10 דקות.

דוד ביטן: ..

ישראל אייכלר: שיהיה ברור לאדם ששומע אותו מה דעתו.

אורן אסף חזן: זו דעתו הפרטית, האישית.

דוד ביטן: אקוניס, על זה בלבד צריך 10 דקות שהוא יסביר.

אופיר אקוניס: לא, לא בקבלה.

אופיר אקוניס: מה שהסכמנו זה שהרשות, עד אשר המועצה, ודיברנו על זה נדמה לי, עד אשר המועצה תקבע את הכללים מכפי שהיא נדרשת - -

ישראל אייכלר: אז כל עובד יתחייב לקיים את "מסמך נקדי".

אופיר אקוניס: "מסמך נקדי" הוא מסמך חשוב ביותר בשידור הציבורי.

ישראל אייכלר: הוא מעוגן בחוק.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אייכלר, אם אני מבין נכון את מה שאמרת פה בתחילת הדיון, ואולי הבנתי לא נכון - אתה מבקש שעד אשר המועצה, שכבר התחייבנו על הקמתה וכדומה וכדומה, תקבע את כללי האתיקה של תאגיד השידור הישראלי, תפעל "רשות השידור" והתאגיד בתחילת דרכו עד אשר המועצה תפיץ את כללי האתיקה, על פי "מסמך נקדי", ואני תומך בזה.

<דנה נויפלד: לא, הוא אמר בעל-פה מקובל - -

ישראל אייכלר: לא, אני אמרתי בפירוש שלא.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לפי הכללים הקיימים.

ישראל אייכלר: הכללים הקיימים לא קיימים.

אילן גילאון: הוא הציע הסתייגות, נצביע בעד או נגד.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: אני מציע הסתייגות, שיהיה ברור שכל עובד שנכנס למיקרופון, ידע שהוא מחויב ל"מסמך נקדי".

ישראל אייכלר: וזה ברור, וגלוי וידוע.

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: הניסוח שלך הוא לא בדיוק...

<אתי בנדלר: אני לא יודעת מה לכתוב בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך, אתי, מה לכתוב.

אופיר אקוניס: הכוונה שלנו, כיוון שגם את הערת - -

<דנה נויפלד: הדבר הזה קשור לקבלה של העובדים.

אופיר אקוניס: זה לא צריך להיות בסעיף קבלה של העובדים.

אופיר אקוניס: אני מסביר לך, אין קשר לקבלת עובדים.

אופיר אקוניס: מה שאנחנו רוצים להגיד זה שעד אשר כפי שאת הערת וגם דנה נדמה לי, על כך שהמועצה באמת צריכה לקבוע כללי אתיקה לפי החוק שקידמה חברת הכנסת אלהרר, ובדצק צריכה לעשות את זה – עד אז אין כללי אתיקה.

אופיר אקוניס: זה כאילו כל אחד עושה שבת לעצמו.

אופיר אקוניס: לא, יש "מסמך נקדי", הוא ברור, הוא כתוב בעברית מצוינת - -

ינון מגל: ולא מקיימים אותו.

אופיר אקוניס: - ולא מקיימים אותו זה אנדרסטייטמנט.

ינון מגל: אז זה "אות מתה", אתה יכול לכתוב את זה.

נחמן שי: אנחנו לא צריכים להתערב בתכנים ולא באתיקה.

נחמן שי: אתיקה קיימת, והאתיקה הזאת צריכה לחול בעתיד.

נחמן שי: ירצו, יחליפו את כללי האתיקה.

יואב קיש: אני גם לא מכיר את המסמך, אני מצטער.

יואב קיש: - -

אופיר אקוניס: אז תלמדו.

יואב קיש: אי אפשר להפיל את זה מעכשיו, "מסמך נקדי" בלי שקראתי אותו.

יואב קיש: את ההצעה חוק למדתי, זה לא הופיע בשום מקום.

יואב קיש: אני לא יודע מה זה.

קארין אלהרר: יואב, תצביע נגד.

אופיר אקוניס: המסמך הזה, תאמין לי שזה מפר את כל איך שהדבר הזה מתנהל היום, שכל אחד לוקח מיקרופון וקובע לעצמו סדר יום.

<דנה נויפלד: לא, לא, רגע.

<דנה נויפלד: למה בחקיקה?

<דנה נויפלד: אפשר - -

אופיר אקוניס: אני ידוע מה זה "מסמך נגדי".

אופיר אקוניס: למה אתם קבעתם בחקיקה שהמועצה מסכימה לכללי האתיקה - -

<אתי בנדלר: אבל אנחנו לא אומרים להם איזה כללי אתיקה.

<דנה נויפלד: - - אבל למה בחקיקה?

אורן אסף חזן: את אומרת לשר מה עמדת הממשלה?

אורן אסף חזן: את רוצה להכתיב לשר מה עמדתו?

אורן אסף חזן: זה מבולבל קצת מה שקורה כאן.

<קריאות: - -

קארין אלהרר: יואב, " מסמך נקדי" זה משנות ה-70.

קארין אלהרר: - -

אופיר אקוניס: ידידי הטובים, אני נדהם מהדבר הזה שמעורר פה ויכוח, חבר הכנסת קיש.

קארין אלהרר: יואב, אני אומרת לך: זה לא עדכני בכלל.

אופיר אקוניס: זה מאד עדכני.

אופיר אקוניס: סליחה, חברת הכנסת אלהרר כי אם אדם, יש לו זכות לשעתיים שידור והוא מקיים שידור בלתי מאוזן בעליל, בניגוד מוחלט לכללי האתיקה של "רשות השידור", בעיני הדבר הזה הוא חמור, הוא חמור ביותר.

קארין אלהרר: אבל עדכנו את זה.

קארין אלהרר: ישבו ברשות ועדכנו את הכללים האלה.

קארין אלהרר: פשוט אף אחד לא אישר את זה כי אין מועצה.

<קריאה: צריכה להיות מועצה - -

אופיר אקוניס: נכון, אתה צודק, עד המועצה.

אופיר אקוניס: ולכן, הנוסח הוא פשוט.

<דנה נויפלד: הרי המועצה מתכנסת לפני יום התחילה.

<דנה נויפלד: אז אפשר והגיוני - זה לא נכון, לטעמי, שהכנסת תורה מה צריכים להיות כללי האתיקה.

<דנה נויפלד: יכול להיות שכללי האתיקה התעדכנו מאז, יכול להיות שיש סיבה לפטור, יכול להיות שיש סיבה לכתוב מחדש - -

צחי הנגבי: זה מסמך מלפני 30 שנה.

<קריאות: זה לא מתאים...

ישראל אייכלר: זה מאד מתאים, חבל שלא מקיימים את זה.

<קריאה: - -

ישראל אייכלר: אז תשנו אותו, אפשר לשנות אותו, המועצה תשנה.

ישראל אייכלר: עד אז, עד שהמועצה תשנה, זה יהיה זה.

צחי הנגבי: המועצה צריכה לדון גם במספר - -

<דנה נויפלד: לא, אז אפשר לתת למועצה לקבוע את יום התחילה, את כללי האתיקה - - -

אופיר אקוניס: סליחה, ידידי הטובים, אדוני היושב ראש, כללי האתיקה האלה הם אינם כללים פוליטיים.

אופיר אקוניס: הם אל"ף-בי"ת של עיתונות הוגנת - -

<דנה נויפלד: תנו לעיתונאים לקבוע את זה על עצמם.

אופיר אקוניס: אבל מה זה העיתונאים?

אופיר אקוניס: זה העיתונאי.

אופיר אקוניס: מדובר על אדם, עליו השלום, - -

<דנה נויפלד: זה מלפני 30 שנה.

אופיר אקוניס: - שקיבל את הדבר.

אופיר אקוניס: אז מה אם זה מלפני 30 שנה?

אופיר אקוניס: זה יכול להיות, דנה, גם מלפני 100 שנה.

אופיר אקוניס: - -

אורן אסף חזן: אז מה הבעיה?

אורן אסף חזן: ברגע שהמועצה תחליט לכונן כללים - -

איתן כבל: - - זה פר-אקסלנס של מועצת מנהלים.

איתן כבל: איפה הבעיה?

ינון מגל: אפשר לקבל את "נקדי", זה לא מעלה ולא מוסיף.

ינון מגל: ממילא זה "אות מתה" - -

איתן כבל: כשזה בחוק, אתה נותן לזה - -

קארין אלהרר: זה סתם, זה סתם.

ישראל אייכלר: כדי שזה לא יהיה "אות מתה" - -

אורן אסף חזן: למה זה סתם?

אורן אסף חזן: כי אתה מהשמאל.

אורן אסף חזן: אתה מבין?

ינון מגל: זה שהיה את "נקדי" כל השנים, זה הפריע ל"רשות השידור" להיות - -

קארין אלהרר: ממש לא.

ישראל אייכלר: לכן, אני חושב שכל אחד צריך להתחייב על זה.

אופיר אקוניס: הנוסח של ההסתייגות צריך להיות כזה, כרוח הדברים שדיברנו כאן, ולא לחייב כל עובד חדש לקבל את הכללים כי ברור שהוא חייב לקבל את הכללים.

אופיר אקוניס: זה ברור.

איתן כבל: אתה יכול לכתוב שהוא מחויב לפעול לפי אמות המידה - -

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: משום שזה המסמך המחייב של "רשות השידור".

צחי הנגבי: אין בעיה.

צחי הנגבי: אתה מוכן להגיש יחד אתו הסתייגות בענין?

ישראל אייכלר: מה אתה מציע?

<אתי בנדלר: רגע, אפשר לשמוע את חוות דעת היועץ המשפטי בענין?

<קריאה: קראתי בעיון קצר את המסמך, ואין לי ספק שעד שהמועצה תמונה הוא יכול להוות הבסיס ל - -

אופיר אקוניס: נכון, תודה רבה.

איתן כבל: זה לא רציני.

אופיר אקוניס: אגב, שלא תבינו לא נכון, אדוני היושב ראש:

אופיר אקוניס: גם היום חייבים עובדות ועובדי ועיתונאי "רשות השידור" לפעול כאשר הם מגיעים למיקרופון או למצלמה - -

קארין אלהרר: בשביל מה לכתוב את זה?

קארין אלהרר: הם מחויבים.

אופיר אקוניס: מה זה בשביל מה לכתוב את זה?

אופיר אקוניס: זה דבר חשוב - -

ישראל אייכלר: "כי המובן מאליו צריך להיאמר", אמר בגין.

איתן כבל: אני אגיד לך, אדוני השר: אני מציע לך, זה יהיה דווקני.

איתן כבל: לא סתם זה לא נכנס עד היום לחוק.

ינון מגל: איתן עזוב, זה לא מעלה ולא מוריד.

ינון מגל: נו די.

איתן כבל: לא, כי זה יהיה דווקני כי זה בחוק.

ינון מגל: אז מה?

ינון מגל: אבל "מסמך נקדי" זה אל"ף-בי"ת.

איתן כבל: לא, - - - אני לא מתווכח אתך.

איתן כבל: אני לא נגדו רק אני אומר שזה הופך אותו למשהו - -

אילן גילאון: זה כמו להגיד שעיתונאי צריך להיות בן אדם ישר.

ישראל אייכלר: או, זה רעיון.

<קריאה: אתה יודע מה?

<קריאה: זה יכול לעזור.

צחי הנגבי: רבותי, שניה.

צחי הנגבי: תן לי לקדם את זה, איתן.

צחי הנגבי: רבותי, אני רוצה לקרוא את נוסח ההסתייגות של חבר הכנסת אייכלר אבל אחרי כן, את תגידי, כשתשמעי מה שהוא מציע.

צחי הנגבי: זו הסתייגות לחוק – צריך לראות באיזה מקום זה, לאו דווקא כאן, אתם תחליטו תכף איפה - עד לגיבוש כללי האתיקה על ידי המעוצה, כי בחוק המקורי הבנתי שהמועצה צריכה לקבוע כללי אתיקה, יפעלו עובדי הרשות על פי אמות המידה שנקבעו ב"מסמך נקדי".

<אתי בנדלר: אדוני, קביעת כללי האתיקה על ידי המועצה היא לצורך פעילות תאגיד השידור הציבורי.

<אתי בנדלר: אנחנו מדברים עכשיו על תיקון חוק השידור הציבורי, לא על "רשות השידור" - -

קארין אלהרר: תודה רבה.

<אתי בנדלר: - ועכשיו אתה אומר:

<אתי בנדלר: עד שהם יקבעו, יפעלו עובדי "רשות השידור" - -

אופיר אקוניס: עד שזה יקבע, נכון.

<אתי בנדלר: אבל זה לא יכול - -

אופיר אקוניס: מה זה לא חל?

אופיר אקוניס: הרי מדובר על כללי אתיקה.

אופיר אקוניס: סליחה, אין כרגע מועצה שקבעה את כללי האתיקה.

<קריאה: כשהמועצה תקבע את כללי האתיקה.

<קריאה: אבל הם מחויבים.

אופיר אקוניס: אין כרגע מועצה שקבעה את כללי האתיקה.

ישראל אייכלר: לא, הם מבלבלים את המוח.

ישראל אייכלר: הרי זה תיקון לחוק הקיים.

אופיר אקוניס: אם היא תקבע עד תחילת השידורים, אז אין בעיה.

יוסי יונה: השר אקוניס, הרי מזה נוגע - - - אתה מכריז על זה, זה חוק חדש.

יוסי יונה: אתה רוצה שנוציא חוק חדש?

אופיר אקוניס: האתיקה ישנה.

אופיר אקוניס: אין בעיה, הוא יביא את זה בהסתייגות.

איתן כבל: זה נושא חדש.

אופיר אקוניס: כל מי שמתנגד כאן, במקרה לא אתה, איתן, - -

באסל גטאס: מה עם סעיף 4?

<קריאה: אני יכולה בבקשה - -

אופיר אקוניס: לא, אל תביאי את זה, כן תביאי את זה כי אם למועצה - -

באסל גטאס: אבל איפה אנחנו?

באסל גטאס: למה ההסתייגות של אייכלר נכנסה כאן, אני לא מבין.

אופיר אקוניס: מה זה משנה?

אופיר אקוניס: הייעוץ המשפטי לא קובע, הייעוץ המשפטי מייעץ.

באסל גטאס: אדוני השר, אתה מפריע לדיוני הוועדה.

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: זה ממש לא מפריע לדיוני הוועדה.

באסל גטאס: מה אתה עושה בכלל כאן?

באסל גטאס: אנחנו מצביעים.

באסל גטאס: אתה לא חבר בוועדה.

אופיר אקוניס: זה נכון, אבל אני תומך בהסתייגות.

באסל גטאס: חבל על הזמן שלך.

אופיר אקוניס: אני תומך בהסתייגות של אייכלר.

ישראל אייכלר: אני מבין שהחוק הזה - -

אורן אסף חזן: תראה עד כמה הוא איכפתי, רק תעריך את העבודה שלו.

אופיר אקוניס: זה מסתמך על מסמך - -

באסל גטאס: צחי, אנחנו בסעיף 4.

באסל גטאס: למה ההסתייגות של אייכלר פה?

ישראל אייכלר: כי פה מדובר על העובדים שנקלטים.

אופיר אקוניס: זה חוסר פרופורציה, זה מתנגד למסמך שקובע כללי אתיקה לעיתונאים.

קארין אלהרר: לא מתנגדים אבל לא מכניסים את זה לחקיקה.

אופיר אקוניס: לא כללי האתיקה נקבעים - - -

ישראל אייכלר: אנחנו לא קובעים כלום, הם קבעו.

<דנה נויפלד: - -

<דוברת: אולי אפשר לקבוע, כחלופה, שהמועצה תצטרך לקבוע את הקוד האתי של התאגיד עד יום התחילה.

קארין אלהרר: לא, אבל הוא אומר עד ש...

איתן כבל: הוא אמר "עד ש..."

ישראל אייכלר: לא, "עד ש..." אנחנו מכירים את - -

<דוברת: אני חושבת שזה אכן לא מתאים לקבוע את תוכן הקוד האתי בחקיקה, מה גם שאנחנו - -

אילן גילאון: הנה, הוא הביא לנו את הספר של נקדימון.

אילן גילאון: בואו, יאללה, שעת סיפור.

אופיר אקוניס: זה לא ספר, זה תדריך, וכדאי לקרוא אותו מדי פעם בפעם.

איתן כבל: אדוני השר, רק כדי להבהיר: אין כאן התנגדות ל"מסמך נקדי" כמסמך.

איתן כבל: זה לא הדיון פה.

איתן כבל: הדיון הוא האם ראוי שייכנס לחוק - -

ישראל אייכלר: זה חייב להיכנס לחוק, זה בדיוק מה שאני רוצה.

ישראל אייכלר: זה חייב להיכנס לחוק.

ישראל אייכלר: זה בדיוק על החוק הזה.

ישראל אייכלר: זה אומר דבר ש מובן מאליו, כמו שאמר אילן גילאון, שעיתונאי צריך להיות הגון.

ישראל אייכלר: ברגע שהוא מפר את "מסמך נקדי", הוא איש לא הגון, וזה מה שעושים היום.

ישראל אייכלר: אגב, אני רוצה לומר שרוב העיתונאים שומרים על "מסמך נקדי", אבל יש כאלה שלא והם שולטים.

רועי פולקמן: אייכלר, הבעיה כאן היא שזה לא החוק הנכון כי הדיון על "רשות השידור" ולא על התאגיד.

רועי פולקמן: אין להם סמכות.

רועי פולקמן: נגיד שמישהו לא עומד בזה - אין לזה משמעות.

איתן כבל: זה חוק, אתה מבין?

צחי הנגבי: רבותי, אייכלר, אני רוצה להקריא כרגע את ההצעה, - -

אופיר אקוניס: מה המלצתך, אדוני?

צחי הנגבי: זה הדבר היחידי שמאשרת לנו היועצת המשפטית.

צחי הנגבי: היא אומרת: אנחנו לא יכולים כרגע לעשות תיקון בהקשר הזה, לתקופה שעד כינון המועצה.

צחי הנגבי: אי אפשר כרגע לחייב את עובדי "רשות השידור" על דבר של נידון, - -

ישראל אייכלר: אז איך אפשר את כל הסעיפים שהצבענו היום?

אילן גילאון: אני חושב שכדאי להקים ועדה על זה.

צחי הנגבי: תקשיבו, מה שנאמר זה שכן אפשר - -

ישראל אייכלר: מה אפשר?

ישראל אייכלר: בואו נשמע מה אפשר?

<אתי בנדלר: אנחנו - - - מחר את חוק "רשות השידור" - -

אופיר אקוניס: את לא מתקנת את חוק "רשות השידור".

<אתי בנדלר: אבל הוא מציע להחיל משהו על עובדי "רשות השידור" כאן ועכשיו.

<אתי בנדלר: זה לא בחוק השידור הציבורי.

<קריאות: - - -

צחי הנגבי: רבותי, תקשיבו רגע להצעה: לפי החוק המקורי שעבר אצל קרין, המועצה הציבורית צריכה לגבש כללי אתיקה, שיחולו על עובדי הרשות החדשה, התאגיד.

צחי הנגבי: אנחנו רוצים להוסיף שם, שבדיון הזה, זה ענין טכני, בסוף 92, זה הסעיף שדיברתי עליו, אחרי סעיף זה וזה וזה, הם יגבשו את הכללים בשים לב לאמות המידה שנקבעו ב"מסמך נקדי".

ישראל אייכלר: זה מסמוס.

ישראל אייכלר: מה זה "בשים לב"?

איתן כבל: - -

ישראל אייכלר: ועוד דבר: למה לא עד אז?

ישראל אייכלר: הרי כל החוקים שאנחנו עושים היום זה עד אז.

איתן כבל: תסביר לו, זה כל הוויכוח.

<דוברת: הרי יש קבילה של שיקול הדעת של המועצה לגבי מה כללי האתיקה היא הולכת לקבוע.

<דוברת: המועצה תהיה חופשית לעצב את כללי האתיקה - -

ישראל אייכלר: בוודאי שהיא חופשית לשנות, היא יכולה לבטל את המסמך אבל עד אז.

ישראל אייכלר: ..

אופיר אקוניס: מה אתם רואים את המועצה הזאת כאת עשרת הדיברות?

אופיר אקוניס: יש פה מסמך, שנקבע על ידי אחד העיתונאים המוערכים ביותר - -

צחי הנגבי: אבל הוא לא יכול לחייב אותם.

אופיר אקוניס: מה זה לא יכול לחייב אותם?

צחי הנגבי: הוא לא יכול.

צחי הנגבי: מסמך שנכתב לפני 30 שנה, הכנסת לא יכולה לחייב אותם.

אופיר אקוניס: לא, המסמך הזה רלוונטי, ועל זה כל הוויכוח.

קארין אלהרר: למה אתה מתעקש על זה?

קארין אלהרר: זאת השאלה.

אופיר אקוניס: למה אני מתעקש?

אופיר אקוניס: משום שאני רוצה איזון.

אופיר אקוניס: משום שאני לא רוצה שבן אדם יפקיע לעצמו שעתיים של שידור לתפיסת עולמו - -

קארין אלהרר: רגע, רגע.

קארין אלהרר: שאלה - -

אורן אסף חזן: אני לא מבין על מה העקשנות שלכם.

אורן אסף חזן: אם יש גם ככה כללי אתיקה, מה הבעיה לאכוף אותם?

אורן אסף חזן: מה הבעיה?

קארין אלהרר: נניח ומישהו לא - -

אורן אסף חזן: אישור החקיקה זה בעצם לשון הבהרה, לא יותר מזה.

קארין אלהרר: אקוניס, נניח שהוא לא פעל על פי הכללים - -

אופיר אקוניס: לא הטלנו עליו סנקציות.

קארין אלהרר: אז למה?

ישראל אייכלר: היום יש מצב ש"רשות השידור" נתפסה על ידי אנשים שעובדים שם, ומקבלים משכורת מהציבור ולא חייבים לשום דבר, בשום כללים.

<קריאה: אתה יכול לתקן את אלה שעוברים.

ישראל אייכלר: בסדר, אנחנו רוצים כמו שכל החוקים שהצבענו היום מחייבים מהיום והלאה, גם זה.

<אלידור בליטנר: היה צריך לתקן את חוק "רשות השידור" ולא את חוק השידור הציבורי.

<אתי בנדלר: אז המנכ"ל הזמני יורה לעובדי הרשות לפי איזה כללים הם חייבים לפעול.

<אתי בנדלר: אני לא יכולה להורות לו לפי איזה כללי אתיקה.

<אתי בנדלר: אולי הוא ירצה לעבוד לפי כללי האתיקה של מועצת העיתונות, שהם יותר מעודכנים למשל?

<אתי בנדלר: אני לא יודעת.

צחי הנגבי: אנחנו ננחה את המנכ"ל הזמני, נעשה הצבעה ונשקול לפי הענין הזה.

ישראל אייכלר: אז מה כן יהיה כתוב?

צחי הנגבי: לגבי החוק, אנחנו עושים מה שכתבנו על המועצה.

<אתי בנדלר: הדבר הוא כזה: על המעוצה הוטלו תפקידים שונים וקביעת כללים בנושאים שונים.

<אתי בנדלר: בין היתר, קביעת כללי אתיקה - -

דוד ביטן: צחי, מה הבעיה?

דוד ביטן: לא הבנתי.

אורן אסף חזן: - -

צחי הנגבי: כל הרשות החדשה.

<אתי בנדלר: - - - השאלה אם זה נכון להכניס את זה לחוק.

<אתי בנדלר: הוא מחייב אותם לקבוע כללי אתיקה בתוך שנה.

<אתי בנדלר: אני חושבת שזה הרבה יותר ממה - -

ישראל אייכלר: בסדר, אז בואו נקבל את מה שאומרת היועצת המשפטית, ואתה תגיד למנהלים שכבר עכשיו יתחילו לפעול.

<אתי בנדלר: אז זה בלי התוספת.

<אתי בנדלר: אני רוצה - -

אופיר אקוניס: ינון, רק רגע, יש סיכום.

אופיר אקוניס: לפני הסיכום, כשאתה התחלת לעבוד, אמרו לך ב"רשות השידור" שאתה צריך לעבוד על פי כללי המסמך?

ינון מגל: כן.

ישראל אייכלר: בוודאי, כל עובדי "רשות השידור" יודעים את זה.

אופיר אקוניס: יופי.

אופיר אקוניס: אז מה הבעיה עם זה?

אופיר אקוניס: אז אין בעיה.

ישראל אייכלר: הם רק לא מקיימים את זה.

קארין אלהרר: למה בחקיקה?

<קריאות: - - -

קארין אלהרר: רגע, ואם זה יהיה כתוב בחוק, אז - -

אופיר אקוניס: אגב, יש תכניות שעושות את זה ויש תכניות שלא עושות את זה.

קארין אלהרר: אבל אקוניס, אם יהיה כתוב יתייחסו?

קארין אלהרר: די.

איתן כבל: מה אכפת לכם שלא עובדים לפי הכללים?

איתן כבל: זה רק עוזר לכם.

צחי הנגבי: דרך אגב, כל מה שאנחנו אומרים פה חל על "ערוץ 20" גם.

צחי הנגבי: אני רוצה שהם יעשו איזון.

צחי הנגבי: נמאס לי להיות מוזמן כל יום לשם.

צחי הנגבי: אני, שפטל והראל סגל.

צחי הנגבי: זה משעמם.

אורן אסף חזן: אל תפגע לי ב"ערוץ 20".

<אתי בנדלר: אוקי, רגע.

<אתי בנדלר: אז אם כך, בסעיף 4, שאושר כבר בוועדה, היו בו שתי פסקאות: מוצע עכשיו להוסיף עוד פסקה, פסקה 3, ובה יאמר: בסעיף קטן (ד) - להזכירכם, זה הסעיף שמחייב את המועצה לקבוע כללים בתוך פרק זמן נתון.

<אתי בנדלר: מטיל עליה תפקידים בתוך פרק זמן נקוב, וזה נאמר ככה: "(ד) בתוך שנה מיום התחילה, 1.

<אתי בנדלר: המועצה תקבע כללים ראשונים לפי סעיפים 52(ב) ו-53.

<אתי בנדלר: לפני 52(ב) יבוא 11(2), וזה הסעיף שמחייב את המועצה לקבוע כללי אתיקה.

<אתי בנדלר: דהיינו, היא תהיה חייבת בתוך שנה מיום התחילה לקבוע כללי אתיקה.

ישראל אייכלר: בשים לב – איך אמרת?

<אתי בנדלר: אתה רוצה שזה בכל זאת בשים לב לאמות המידה - -

ישראל אייכלר: כן.

<אתי בנדלר: אני חושבת שזה מיותר, עם כל הכבוד, ואני אסביר לך מדוע:- -

אופיר אקוניס: זה לא מיותר.

אופיר אקוניס: זה ממש לא מיותר.

<אתי בנדלר: - - אף מועצה שקובעת כללי אתיקה, היא בדרך כלל לוקחת מומחים לאתיקה, פרופסור אסא כשר - -

אופיר אקוניס: כמובן.

אופיר אקוניס: הבן אדם היחיד שעוסק באתיקה כבר 40 שנה.

אופיר אקוניס: אתם מדברים על דברים של 40 שנה?

אופיר אקוניס: זה דבר של 40 שנה.

<אתי בנדלר: סליחה, אני מתנצלת - -

אופיר אקוניס: לא, עוד פעם אסא כשר, אסא כשר.

אופיר אקוניס: עוד פעם תזכירו את אסא כשר.

<אתי בנדלר: השר אקוניס, המועצה לא ממציאה את הכללים.

<אתי בנדלר: היא תיקח את "מסמך נקדי", היא תיקח את כללי האתיקה של מועצת העיתונות.

<אתי בנדלר: היא יכולה להוסיף לזה הרבה מאד מסמכים.

<אתי בנדלר: מה - - -

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: אנחנו כן רוצים לכתוב את זה.

ישראל אייכלר: בסדר, שמענו.

אורן אסף חזן: מי שקובע זה אנחנו.

אורן אסף חזן: אנחנו קובעים, מה זה משנה?

<קריאות: מה זה "האנשים הרלוונטיים"?

<קריאות: אנחנו רוצים את - - -

ינון מגל: סליחה, אפשר להגיד משהו?

ינון מגל: כבוד היושב ראש, אפשר להגיד משהו?

ינון מגל: השר אקוניס, שני דברים: א.

ינון מגל: זאת "אות מתה".

ינון מגל: אם היו מתנהלים לפי "מסמך נקדי", לא היו כל כך הרבה טענות על התקשורת.

ינון מגל: דבר שני – אני לא בטוח שזה נכון שבחקיקה יקבעו כללים אתיים של גופים שעובדים, כמו שזה לא קורה אצל עורכי הדין.

ינון מגל: גם אצל עורכי הדין, למשל, זה לא בחקיקה שאנחנו קובעים את הכללים האתיים, וגם ברפואה כמובן.

צחי הנגבי: אז בואו נעשה את זה לא כחקיקה אלא כהחלטה של הוועדה, למועצה, שאנחנו מבקשים שהם ישימו לב ל"מסמך נקדי".

ינון מגל: בסדר, מעולה.

ישראל אייכלר: אני לא מבין למה לא בחקיקה.

דוד ביטן: אז שיצביע נגדנו, נפסיד בהצבעה הזאת.

ישראל אייכלר: כן, יש לנו רוב.

ינון מגל: מה זה חקיקה?

ינון מגל: ואם מישהו עובר על "מסמך נקדי", מה החוק אומר?

ישראל אייכלר: אז הוא יפוטר תוך חודש ימים כי הוא לוקח את הכסף שלי, את כספי הציבור, ומסית נגד הציבור ועושה את כל העבירות.

ישראל אייכלר: אתה יודע את זה יותר ממני.

ישראל אייכלר: מי שאומר שהמתנחלים שורפים ילדים בשידור, חייב להיות מפוטר או מושעה או שיתנצל.

ינון מגל: אני לא חושב שיש פה מישהו שתקף את התקשורת בעניין הזה יותר ממני אבל אין לזה משמעות בחקיקה.

ינון מגל: קבוע בחוק שאם לא עשית גילוי נאות - -

ישראל אייכלר: למה אתה מתנגד לזה?

איתן כבל: אתם מבינים?

איתן כבל: על המיליארד שקל דנים דקה.

איתן כבל: על זה שעות.

אילן גילאון: מדובר בפיטורים של מאות ותראו באיזה שטויות אתם עוסקים.

אילן גילאון: תעשה לי טובה, בחייך.

אילן גילאון: עוד לא ראיתי אף פעם קואליציה שעושה פיליבסטר לעצמה.

אילן גילאון: לא ראיתי דבר כזה.

דוד ביטן: תקשיב, לנו זה חשוב בליכוד.

דוד ביטן: אז בואו נלך - - - תמיד יכולים להסדיר את זה, אין בעיה.

דוד ביטן: רוצים ללכת בצורה הזאת, נלך בצורה הזאת.

דוד ביטן: אתם לא יכולים רק מה שאתם רוצים, עם כל הכבוד.

דוד ביטן: כל הזמן אנחנו צריכים ללכת לקראתכם.

אורן אסף חזן: אני איתך, אני איתך - - -

דוד ביטן: במה את איתי, עם כל הכבוד?

אילן גילאון: נקדי יחלק את הליכוד.

ינון מגל: תגיד מה אתה רוצה.

ינון מגל: נצביע איתך, נו, מה אתה רוצה?

צחי הנגבי: רבותי, אני מעלה להצבעה.

צחי הנגבי: ינון, בא נעשה ככה: יש פה הרבה בעיות ואני רוצה להציע: רבותי, אנחנו נעלה - אם האופוזיציה מוכנה להיות אתנו, אז נוריד את זה מהחקיקה ואנחנו נתאחד כולנו בקריאה למועצה הציבורית בעת דיוניה בגיבוש כללי האתיקה, לאמץ את אמות המידה שנקבעו ב"מסמך נקדי".

צחי הנגבי: זה חזק, אם אנחנו הולכים על זה כולנו, בין היתר.

דוד ביטן: לא, אני לא מצביע על זה.

דוד ביטן: אני מקבל את הדעה של אקוניס בעניין הזה.

<אתי בנדלר: למה לא? - - -

אילן גילאון: ואם נעשה את זה, אתה יורד מאתנו - - -

אופיר אקוניס: זה תלוי באייכלר, לא בי.

נחמן שי: אבל זה תפקידה של הרשות החדשה.

אורן אסף חזן: אייכלר, למה אתה מוותר על הסעיף?

ישראל אייכלר: אני לא מוותר.

ישראל אייכלר: אם יש לי רוב אני לא מוותר.

קארין אלהרר: אנחנו אתכם.

צחי הנגבי: אתם אתנו.

צחי הנגבי: בסדר גמור.

צחי הנגבי: מי בעד ההמלצה בפני המועצה הציבורית?

צחי הנגבי: בואו נתאחד סביב זה.

קארין אלהרר: בעד.

איתן כבל: דוד, תרים את היד.

איתן כבל: אתה טועה, זה לא לעניין.

דוד ביטן: זה עניין עקרוני, לא קשור - - -

דוד ביטן: בעד – רוב

דוד ביטן: ההמלצה התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: כולנו בעד מלבד דוד ביטן.

צחי הנגבי: אפשר להגיד שזו המלצה של הוועדה.

אילן גילאון: זו המילה האחרונה שלך בנושא של "נקדי".

צחי הנגבי: תודה.

<אתי בנדלר: אדוני, אבל האם מוסיפים את החיוב של המועצה לקבוע כללים בתוך שנה?

<אתי בנדלר: כללי אתיקה בתוך שנה?

צחי הנגבי: לא, זה לא קשור.

ישראל אייכלר: תוך שישה חודשים אני מציע.

<אתי בנדלר: למה לא? ירדנו לגמרי?

צחי הנגבי: זה קיים כבר.

צחי הנגבי: יש הסמכה ואין מועד.

אורן אסף חזן: זה לא קיים.

אורן אסף חזן: אין להם מועד, הם יכולים מתי שהם רוצים.

צחי הנגבי: זה לא קשור ל"נקדי".

איתן כבל: חבר'ה, "נקדי" - לא דיברו עליו כל כך הרבה כמו היום.

אורן אסף חזן: מי מדבר על "נקדי"?

צחי הנגבי: אורן, אם אתה תגיד לי עכשיו את השם המלא של "נקדי", אני נותן לך 100,000 דולר - -

ישראל אייכלר: נקדימון רוגל, למי שלא יודע.

צחי הנגבי: בגללך הוא הפסיד 100,000 דולר.

ישראל אייכלר: אני לא מסכים, אני רוצה להוסיף עוד הסתייגות: עד שהמועצה תקבע, יש לנו רוב אומר.

צחי הנגבי: אני לא מבין, אתם נגדי?

צחי הנגבי: אין פה שמץ של משמעת, זה לא יאומן.

צחי הנגבי: סיימנו את סעיף 5 פיסקה 3.

צחי הנגבי: עכשיו 4, זה החשוב.

<מרב תורג'מן: יש פה הסתייגות: לאחרי סעיף קטן ו' – יש הסתייגות.

<מרב תורג'מן: יש פה הסתייגות לפני פסקה 4.

<אתי בנדלר: מה ההסתייגות?

נחמן שי: מה שנאמר: "המנכל הקבוע ייבחר על ידי ועדה שהוסמכה לכך ובאישור ועדת הכלכלה.

נחמן שי: "

<אתי בנדלר: אתם רציניים בזה, חבר הכנסת שי?

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: תוריד את "ועדת הכלכלה".

נחמן שי: הורדתי.

נחמן שי: לא צריך.

נחמן שי: ירד.

<אתי בנדלר: ירד.

אילן גילאון: עכשיו אנחנו ב-96(ב)?

<אתי בנדלר: עכשיו אנחנו נמצאים בסעיף 95 פסקה (4).

צחי הנגבי: יש הסתייגויות?

רועי פולקמן: הסתייגות קצרה לסעיף הזה – בסוף "של התאגיד או של משרד התקשורת יתווסף: "ובפיקוח ואישור של נציבות שירות המדינה או על פי חוק חובת המכרזים".

<קריאות: לא, אמרנו בתיאום.

<אתי בנדלר: הכללים יקבעו בהתייעצות ובאישור.

קארין אלהרר: אני מצטרפת להסתייגות הזאת "באישור".

איתן כבל: רוצים הצבעה שמית.

צחי הנגבי: רבותי, מי בעד ההסתייגות?

איתן כבל: צחי, אני רוצה שמית.

צחי הנגבי: למה?

איתן כבל: אני רוצה.

איתן כבל: סתם, בא לי.

צחי הנגבי: יש דבר כזה בוועדה?

קארין אלהרר: כן, כן.

קארין אלהרר: בעד.

צחי הנגבי: אני דורש הצבעה חשאית בקלפיות.

צחי הנגבי: הפסקה עד שישימו קלפיות.

צחי הנגבי: אוקי שמי.

צחי הנגבי: אחד, אחד, תקראי.

<אתי בנדלר: מה שמצביעים כרגע זה על ההצעה של חבר הכנסת פולקמן, שקריאת הכללים תעשה באישור נציב שירות המדינה ולא בהתייעצות.

<קריאה: אנחנו אמרנו "בהתייעצות".

רועי פולקמן: הכללים, לא המינויים.

רועי פולקמן: ואם זה - - - שזה יהיה רק למנהלים.

רועי פולקמן: אני מסייג את זה.

קארין אלהרר: אתי, וסיעת "יש עתיד" מצטרפים.

צחי הנגבי: מה עמדת הממשלה?

רועי פולקמן: אפשר להחריג את זה רק למנהלים.

יואב קיש: איך שישה חודשים להקים תאגיד?

יואב קיש: אין לך חודש לשרוף, על מה אתה מדבר?

צחי הנגבי: בבקשה, אנחנו בהצבעה.

צחי הנגבי: מומו, בא נתקדם.

<עידית חנוכה: הצבעה שמית: צחי הנגבי – נגד דוד ביטן – נגד אברהם נגוסה – נגד יואב קיש – נגד אורן חזן – נגד רועי פולקמן – בעד ינון מגל – נגד ישראל אייכלר – נגד יצחק וקנין – נגד נחמן שי – בעד איתן כבל (במקום חבר הכנסת יונה) – בעד קארין אלהרר – בעד באסל גטאס – אינו נוכח רוברט אילטוב – נגד אילן גילאון – בעד

קארין אלהרר: אילטוב, מה נגד?

איתן כבל: יש להם הוראה למתוח את החבל ולחזור.

<קריאה: זה עבר?

צחי הנגבי: רבותי, המסקנות הן ככה: הקואליציה קורסת והאופוזיציה מתפוררת.

צחי הנגבי: בואו נמשיך.

<אתי בנדלר: אז זה התקבל או לא התקבל, לא הבנתי.

צחי הנגבי: לא.

<אתי בנדלר: חבר הכנסת פולקמן, אתה רוצה הסתייגות?

רועי פולקמן: כן.

<אתי בנדלר: אוקי.

<אתי בנדלר: הסתייגות.

קארין אלהרר: גם אני בהסתייגות, אתי.

<אתי בנדלר: יש עוד מסתייגים?

איתן כבל: ניצחנו, צחי?

אורן אסף חזן: אני גם רוצה הסתייגות: אני רוצה שהממונה הכללי הזמני לא יוכל להתמנות לממונה כללי קבוע.

קארין אלהרר: המנכ"ל?

אורן אסף חזן: כן.

איתן כבל: תעשה לי טובה, הוא צופה בדיון.

צחי הנגבי: בואו נתקדם, חבר'ה.

אילן גילאון: סליחה, איזה הסתייגות.

אילן גילאון: אתי, אני רוצה להיכנס ואני לא מצליח, יש לי בעיה של דיסלקציה, לא יכול.

אילן גילאון: תעזרי לי.

אילן גילאון: באיזה סעיף אתם?

<אתי בנדלר: סעיף (ח1) פסקה (1): הממשלה הציעה להוסיף בסיפא שהכללים יקבעו בהתייעצות עם נציב שירות המדינה.

<אתי בנדלר: ההסתייגות שלא התקבלה, ההצעה של חבר הכנסת פולקמן מסיעת "יש עתיד" שלא התקבלה.

<אתי בנדלר: ההסתייגות תהיה שבמקום "התייעצות" יהיה "באישור".

אילן גילאון: אני תמכתי בזה כרגע, אני יודע.

אילן גילאון: אני רוצה לדעת מתי אני יכול להביע את ההסתייגויות שלי.

<אתי בנדלר: לאיזה סעיף?

אילן גילאון: לסעיף (1) ב-95 - -

<אתי בנדלר: עכשיו.

אילן גילאון: - - ו-(2),(3), יש (ו) ו-(ז).

<אתי בנדלר: (2),(3) כבר עברנו.

קארין אלהרר: עברנו אילן, עברנו.

<אתי בנדלר: פסקה (1) בסעיף קטן (ח1)?

אילן גילאון: כן, (ח1).

צחי הנגבי: בבקשה, מה ההסתייגויות?

אילן גילאון: בסיפא יבוא: המנהל הכללי הזמני יחל את גיוס העובדים עם עובדי "רשות השידור", ולא יסגור את מצבת כוח האדם עד שלא ימצא פתרון הולם לכל עובדי "רשות השידור".

אילן גילאון: לכל אחד מהעובדים - - - אתה מבין...

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות של אילן גילאון?

איתן כבל: אני לא הבנתי אבל אני בעד.

<אתי בנדלר: סליחה, אני לא יכולה לנסח הסתייגות שכזאת.

<אתי בנדלר: היא לא נכונה משום המנהל הזמני לא ממונה על עובדי "רשות השידור".

<אתי בנדלר: הוא יכול להציע לעובדי "רשות השידור" להתקבל כעובדים לצורך השלמת התהליך החדש - - -

אילן גילאון: הבנתי למה לא.

אילן גילאון: אז מי כן?

<אתי בנדלר: המפרק.

אילן גילאון: אתי, יותר קל להגיד שצריך לשנות את המפרק מאשר זה - - - אני לא הבנתי.

<אתי בנדלר: מה אתה רוצה שהמפרק יעשה?

<אתי בנדלר: אני לא מבינה.

אילן גילאון: בדיוק מה שקראתי כאן, אני אקרא לך שוב.

צחי הנגבי: תקריא את זה עוד פעם רק תגיד "המפרק" איפה שכתוב.

צחי הנגבי: ..

<אתי בנדלר: לא, אי אפשר.

<אתי בנדלר: מה שהוא מציע זה ש-400 העובדים יהיו מבין עובדי "רשות השידור", אוקי?

<אתי בנדלר: אבל מה הלאה?

<אתי בנדלר: לדאוג להם בגדר עובדי "רשות השידור" שמה?

אילן גילאון: אני מקריא את הסעיף מהתחלה ועד הסוף.

אילן גילאון: נא לשנות את השם "המפרק" במקום מה שאת אומרת.

<אתי בנדלר: לא, זה לא מספיק.

צחי הנגבי: כשכתוב "אילן גילאון" תגיד "המפרק".

אילן גילאון: "המפרק", זה מה שאת רוצה - -

<אתי בנדלר: לא, זה לא מה שאני רוצה.

<אתי בנדלר: אני רוצה להבהיר שוב את דבריי: יש מפרק, שהוא מפעיל את עובדי "רשות השידור", וניתן לו עכשיו גם לעשות פיטורי צמצום וייעול.

<אתי בנדלר: - -

אילן גילאון: טוב סליחה, הורדתי.

אילן גילאון: בסדר, תודה.

אילן גילאון: אני לא מצליח לשמוע, - -

<אתי בנדלר: אני מוכנה לנסות שוב להסביר.

אילן גילאון: - - לא מצליח להתרכז בכלום.

אילן גילאון: ואת, במקום לייעץ משפטית, את מנסה פה לטמון פחים ולהתחכם, ובזה נגמר הסיפור.

<קריאות: לא, זה לא יפה.

<קריאות: זה לא יפה.

<אתי בנדלר: אני מנסה להסביר לך - -

אורן אסף חזן: אילן, זה לא יפה לפגוע באתיקה של אתי.

אילן גילאון: ידעתי ש - - - אני מצטער.

<אתי בנדלר: גם אני.

<אתי בנדלר: גם אני מצטערת.

<אתי בנדלר: אתה לא נתת לי הזדמנות אפילו להסביר לך מה הכשל בהצעה שלך.

<אתי בנדלר: אחרי שמבינים מה הבעייתיות בהצעה שלך, אפשר אולי לחשוב על משהו חדש לפני שמטיחים האשמות.

<אתי בנדלר: אז אם אתה רוצה לשמוע, אני מוכנה להסביר לך.

צחי הנגבי: בבקשה, תסבירי.

אילן גילאון: אם אתה יכולה להסביר לי איך אני יכול להשיג את המטרה של מה שביקשתי בניסוח משפטי שאת מבקשת - זה יהיה הפתרון האידיאלי.

<אתי בנדלר: מה שאתה מציע זה קודם כל, שכל 400 העובדים שמותר למנהל הזמני לגייס, יבואו מקרב "רשות השידור".

<אתי בנדלר: זו הצעה א' שאפשר לנסח אותה.

<אתי בנדלר: הצעה ב' אומרת, בניסוח שלך, שהוא לא יסגור את מצבת כוח האדם, מותר לו לגייס עד 400 עובדים עד שלא יימצא פתרון הולם לכל עובדי "רשות השידור".

<אתי בנדלר: לכל אחד מהעובדים יימצא מקור עבודה ו/או הסכם פרישה ראוי, המקובל על העובדים וועד העובדים.

<אתי בנדלר: זה בכלל לא בתחום אחריותו של המנהל הזמני.

<אתי בנדלר: המנהל הזמני התקבל לצורך הכנת ההיערכות של תאגיד השידור החדש, ולצורך זה ניתן לו עכשיו לגייס עד 400 עובדים.

<אתי בנדלר: אתה מבקש שהם יבואו מקרב עובדי "רשות השידור" – את זה אין בעיה לנסח אבל מה עם כל 1,100 העובדים האחרים של "רשות השידור"?

אילן גילאון: אני שואל בתחום של מי זה?

<אתי בנדלר: בתחום סמכותו, לדעתי, של תיקון החוק, שאומר, בסופו של דבר, שלא ניתן יהיה לפטר את עובדי "רשות השידור".

<אתי בנדלר: זה מה שאתה מציע.

<אתי בנדלר: זה שינוי של החוק במקום אחר.

<אתי בנדלר: החוק היום קובע שביום התחילה - -

אילן גילאון: אבל אנחנו עוסקים בתיקון לחוק, לא?

<אתי בנדלר: מה שאתה קובע זה שביום התחילה, בעצם, תחדל עבודתם של עובדי "רשות השידור" למעט אלה שעוברים לתאגיד השידור החדש.

<אתי בנדלר: ואתה בא ואומר: לא, לא תחדל עבודתם.

<אתי בנדלר: אז מה יקרה?

<אתי בנדלר: אבל אין יותר רשות שידור.

<אתי בנדלר: אתה מציע שינוי קונספט אבל בלי כלים לממש את זה.

אילן גילאון: בסדר, אני הבנתי את מה שאת אומרת - -

<אתי בנדלר: מה שאפשר לעשות זה לכתוב את ההסתייגות שלך, שכל העובדים שהוא יקבל, עד 400 עובדים, יהיו מקרב עובדי "רשות השידור".

אילן גילאון: בסדר, אני אציע את זה ב-25%.

אילן גילאון: בסדר.

צחי הנגבי: ב-25%.

<אתי בנדלר: אז לא כרגע?

צחי הנגבי: כרגע הוא יורד מההסתייגות.

דוד ביטן: אילן, סיכמנו שזה יהיה במשא ומתן מול ההסתדרות.

דוד ביטן: יכול להיות שהם יתקנו את זה מעל 25%.

אילן גילאון: בסדר, אני אציע את זה - - -

צחי הנגבי: יש הסתייגויות נוספות לסעיף הזה?

צחי הנגבי: לא.

צחי הנגבי: נעלה את הצעת הממשלה לסעיף 5(4), שזה כולל: 5(4) - (ח1) (1) (2) (3) (4) ו-(5).

<מרב תורג'מן: רגע, שניה.

<מרב תורג'מן: - - -

צחי הנגבי: אז זה מה ששאלתי.

צחי הנגבי: גטאס איננו.

<אתי בנדלר: אני מזכירה, אם אתה רוצה להעלות גם את פיסקה (2), אז בסיפא שלה הצעתי וקיבלו את זה, שקבלת עובדים לפי פיסקה (2) תהיה לפי הכללים שפרסם המנכ"ל בהתאם להוראות פסקה (1).

<אתי בנדלר: בפסקה (4) תהיה התוספת: "אין בהוראות סעיף קטן כדי לגרוע מהאמור בסעיף 96, ובכלל זה קבלת עובדי "רשות השידור" או הטלוויזיה הלימודית לתאגיד השידור הישראלי ללא מכרז".

<אתי בנדלר: - -

צחי הנגבי: זה מה שדוד הציע.

<אתי בנדלר: - - ופסקה (5) נמחקת.

צחי הנגבי: נכון.

צחי הנגבי: מי בעד הצעת - -

נחמן שי: אנחנו רוצים להקטין את מספר העובדים שיוכלו לגייס בהתחלה ל-50.

<קריאה: ל-450.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת - - אנחנו בהצבעה.

קארין אלהרר: רגע, רגע.

קארין אלהרר: אני וכל סיעת "יש עתיד" מצטרפים להסתייגות.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות?

צחי הנגבי: מי נגד?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: עכשיו אני מציע להצבעה את הצעת הממשלה לכל הסעיף.

צחי הנגבי: מי בעד?

דוד ביטן: עם התיקונים שאמרנו.

<אתי בנדלר: כן.

אורן אסף חזן: רגע, הוספת את המילה "הזמני" שם?

צחי הנגבי: כן.

צחי הנגבי: מי נגד?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: ההצעה התקבלה.

צחי הנגבי: תודה, התקבל.

צחי הנגבי: אנחנו ממשיכים לתיקון סעיף 96, יש הסתייגויות?

צחי הנגבי: אין.

צחי הנגבי: מי בעד הצעת סעיף 6, הצעת הממשלה?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: הסעיף התקבל.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: הסעיף אושר.

צחי הנגבי: סעיף 7, תיקון 97, יש הסתייגויות?

צחי הנגבי: כהצעת הממשלה, סעיף 97, מי בעד?

דוד ביטן: אמרנו שנבטל אותו לגמרי, לא?

צחי הנגבי: לא, זה אחר.

<דנה נויפלד: לא, 9 הולכים לבטל.

צחי הנגבי: מי בעד סעיף 7 כהצעת הממשלה?

צחי הנגבי: אורן, אתה אתנו?

אורן אסף חזן: תמיד אני אתכם.

אורן אסף חזן: בעד – רוב

אורן אסף חזן: הסעיף התקבל.

קארין אלהרר: אני בעד.

צחי הנגבי: יופי, כל הכבוד.

צחי הנגבי: עבר ברוב הגדול ביותר.

צחי הנגבי: סעיף 8 – סעיף האגרה.

צחי הנגבי: לגבי סעיף 8 ובכלל: ההסתייגויות של חברי "הסיעה המשותפת" לא מועלות להצבעה כי הם לא פה.

צחי הנגבי: זה לפרוטוקול.

צחי הנגבי: יש להם הסתייגויות מספיק הסתייגויות שלא הצביעו עליהן.

צחי הנגבי: סעיף 8, יש הסתייגויות?

צחי הנגבי: נחמן.

נחמן שי: בסוף הסעיף אנחנו מציעים שיבוא: "התקציב הנדרש לתפעול הרשות הזמנית עד להקמת הרשות החדשה ימומן במלואו על ידי המדינה.

נחמן שי: "

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות של "המחנה הציוני"?

קארין אלהרר: אני מבעד ומצטרפת להסתייגות.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

ישראל אייכלר: יש לי הסתייגות: שתבוטל אגרת הרדיו, לא רק הטלוויזיה.

<קריאה: עזוב נו, באמת.

<קריאה: זה נושא חדש בכלל.

ישראל אייכלר: אם הרדיו הוא אחזקה פרטית של קבוצה מסוימת, אני לא מוכן לשלם אגרת רדיו.

דוד ביטן: זה לא קשור לחוק.

צחי הנגבי: רבותי, אנחנו מצביעים על ההצעה כהצעת הממשלה.

צחי הנגבי: סעיף 8.

צחי הנגבי: כל הנושא של "נקדי".

צחי הנגבי: טעיתי, סליחה.

צחי הנגבי: תעמיד את זה להצבעה ותראה שיש לך רוב.

צחי הנגבי: רבותי, סעיף 8 על האגרה, כהצעת הממשלה.

צחי הנגבי: מי בעד?

דוד ביטן: מה, אתם לא רוצים לבטל את האגרה?

דוד ביטן: האופוזיציה?

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: אני רוצה שמית.

אורן אסף חזן: שמית.

אורן אסף חזן: לא מוותר.

נחמן שי: יש פה הערה חשובה של היועצת המשפטית, שאני מציע להאזין לה: היא אומרת שאנחנו יורים ברגלים של עצמנו אם אנחנו דורשים שהתקציב הנדרש להפעלת הרשות הזמנית, עד להקמת רשות - - ימומן במלואו על ידי המדינה.

<קריאה: זה נכון.

<אתי בנדלר: ההסתייגות הקודמת שהתבקשנו לרשום, משום שלדעתי זו הפרשנות החד-משמעית של סעיף 13 בנוסחו הקיים, והיא - - -

קארין אלהרר: אוקי, מורידה.

<קריאה: צודקת.

צחי הנגבי: אני חוזר לסעיף 8, על האגרה - -

אורן אסף חזן: שמית.

צחי הנגבי: לא שמית.

<קריאות: אורן, חאלס.

צחי הנגבי: אורן, מי נגד?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: הסעיף התקבל.

צחי הנגבי: חבר'ה, סעיף 8 נפל כי אף אחד מכם לא הצביע והוא הצביע נגד אז האגרה חזרה.

צחי הנגבי: אתם לא הצבעתם בעד, הוא הצביע נגד.

צחי הנגבי: אתה עכשיו אחראי על כל האגרה החדשה.

ישראל אייכלר: אני לא מבין באמת.

צחי הנגבי: לפרוטוקול – זאת היתה בדיחה.

צחי הנגבי: מתקדמים.

צחי הנגבי: הסעיף אושר, כולם הצביעו קודם.

אורן אסף חזן: כולם בעד?

אורן אסף חזן: אילן הצביע נגד?

צחי הנגבי: אילן נגד.

צחי הנגבי: אנחנו עוברים לסעיף 9 – נמחק.

צחי הנגבי: לא צריכים להצביע עליו.

צחי הנגבי: סעיף 10 – תיקון סעיף 103, יש הסתייגויות?

נחמן שי: טוב, זה מסורת.

נחמן שי: במקום סעיף 9 לתיקון - - - בחוק העיקרי יבוא בסיפא: ומונה יושב ראש המועצה.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות של נחמן שי?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

<אתי בנדלר: אנחנו רצים מהר מדי, לא ראיתי את ההסתייגות, אני לא מבינה מה כתוב בהסתייגות, אני מצטערת.

<אתי בנדלר: סעיף 10, אתם מוכנים להסביר את ההסתייגות שלכם כי אני לא מצליחה להבין אותה?

צחי הנגבי: אני מבקש להגיד לכם שההצבעה, ועדת הכנסת אין לה אישור לכינוס על הרביזיות בעוד חצי שעה.

דוד ביטן: איזה רביזיות?

דוד ביטן: רביזיות אתה דן, לא אני.

דוד ביטן: אני דן רק בדברים - -

צחי הנגבי: אוקי.

צחי הנגבי: הצבעה על הרביזיות תהיה עוד חצי שעה מעכשיו.

ינון מגל: ב-17:15?

צחי הנגבי: הרביזיה ב-17:30.

ינון מגל: לא, לא.

צחי הנגבי: את הוועדה שלך תעשה עוד חצי שעה פה, בחדר.

דוד ביטן: אני רוצה להסביר: אנחנו אמרנו שוועדת הכנסת היא חמש דקות אחרי סיום הוועדה הזאת, אבל אני יכול לעשות את זה בין הסיום לבין הרביזיה?

צחי הנגבי: אבל אני צריך לעשות הפסקה להצבעה.

צחי הנגבי: ..

דוד ביטן: כן, ודאי.

ינון מגל: אי אפשר לעשות את הרביזיה ב-17:15?

ינון מגל: יש עכשיו חצי שעה.

צחי הנגבי: צריכים להודיע חצי שעה - - -

<אתי בנדלר: זה ההחלטות של ועדת הכנסת.

איתן כבל: אתה לא יכול לכנס את הוועדה לפני שאנחנו מחליטים על מה.

דוד ביטן: למה אני לא יכול?

דוד ביטן: זה מותנה ב - -

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: אז אתה עושה פעמיים רביזיה אחר כך.

<קריאות: חבר'ה, יאללה.

<קריאות: אדוני היושב ראש - -

דוד ביטן: אני רוצה לחסוך חצי שעה פשוט.

<אתי בנדלר: - -

דוד ביטן: אני מדבר על ועדת הכנסת.

<אתי בנדלר: רק פטור מהנחה?

<קריאה: רק פטור מהנחה.

דוד ביטן: אני אומר:

דוד ביטן: בתנאי שהרביזיה תדחה.

דוד ביטן: למה לא?

איתן כבל: אני אענה לך - - -

ינון מגל: בואו נמשיך.

צחי הנגבי: כאן הרביזיה היא ב-17:30.

צחי הנגבי: סעיף 103 - -

<אתי בנדלר: על ההסתייגות של נחמן שי – ההסתייגות שלו זה שהסעיף יימחק.

אורן אסף חזן: נגד.

צחי הנגבי: רגע, מי בעד ההסתייגות של נחמן?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: מי בעד הצעת הממשלה לסעיף 103?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: הסעיף התקבל.

צחי הנגבי: הסעיף הבא הוא 106 – אין הסתייגויות.

<דנה נויפלד: יש הסתייגויות.

צחי הנגבי: שלי מי?

צחי הנגבי: אתה רוצה להציג אותה או שנצביע עליה?

אילן גילאון: בסעיף קטן (1): ובשום אופן המפרק לא יפטר עובדים כאמצעי התייעלות.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות?

ינון מגל: לא לפטר עובדים כאמצעי התייעלות?

ינון מגל: זאת אומרת, - -

<קריאות: - - -

<דנה נויפלד: ינון, 6א?

<אתי בנדלר: - - -

<דנה נויפלד: במקום הסיפא שמתחילה ב - - - שאתם מוחקים שם?

<דנה נויפלד: אז להוסיף: ובשום אופן שהמפרק לא יפטר עובדים כאמצעי התייעלות.

<אתי בנדלר: לא, ובלבד שהמפרק לא יפטר עובדים כאמצעי.

<אתי בנדלר: ..

<אתי בנדלר: אז זה מה שכתוב.

<אתי בנדלר: אתם רוצים להשאיר את הנוסח הקיים?

<אתי בנדלר: זה מה שאתם רוצים.

אילן גילאון: או לבטל או להשאיר את הנוסח הקיים.

<אתי בנדלר: למחוק את הסעיף המוצע על ידי הממשלה.

צחי הנגבי: ההסתייגות היא למחוק את התיקון שהממשלה הציעה.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת גילאון?

צחי הנגבי: מי נגד?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: ההסתייגות נדחתה.

צחי הנגבי: מי בעד הצעת הממשלה לתיקון סעיף 106?

צחי הנגבי: מי נגד?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: נמנעים – 1

צחי הנגבי: אף אחד לא נגד.

צחי הנגבי: התקבל.

רוברט אילטוב: אני נמנע.

צחי הנגבי: תיקון סעיף 113, יש הסתייגויות?

אורן אסף חזן: אמרנו לבטל.

<אתי בנדלר: לא, רגע.

<אתי בנדלר: אני רוצה להסביר לכם: תרשו לי להזכיר לכם שמה שמוצע בפיסקה 3 – בסופה יבוא: לעניין זה לא יראו בצמצום מספר העובדים לכשעצמו כפגיעה בשידורים, וכל השאר - - -

<קריאות: אוקי.

צחי הנגבי: אז פה אתם גם בעד.

קארין אלהרר: בעד, בעד.

צחי הנגבי: אז בואו נתאחד כולנו סביב הסיפא.

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: הסעיף התקבל.

צחי הנגבי: הסעיף התקבל פה אחד.

<אתי בנדלר: רגע, מדובר רק על סעיף קטן (א) בפסקה (1).

<אתי בנדלר: אחר כך יש סעיף קטן (ב), לא היו הסתייגויות.

<קריאה: לא, לא, (ב) כן.

אורן אסף חזן: הוא מתבטל גם.

אורן אסף חזן: לבטל אותו גם.

<אתי בנדלר: לא למה?

<אתי בנדלר: "אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לאפשר התערבות בתוכן שידוריה של הרשות.

<אתי בנדלר: " ברשותכם, כדי להבהיר - -

צחי הנגבי: זה על התוכן.

<אלידור בליטנר: רגע, זה סעיף שמאד חשוב לנו.

<אתי בנדלר: ברשותכם, כדי להבהיר: בסעיף 113, בסעיף קטן (ב), יש לך (א) שבתוכו יש מספר תיקונים בפסקה (3) – (1).

<אתי בנדלר: מה שיבוא בסיפא, בתוספת של סעיף קטן (א) ו-(ב).

<אתי בנדלר: הם נמחקים.

<אתי בנדלר: אחר כך יש פסקה (ב).

דוד ביטן: לא ראיתי.

<אתי בנדלר: עכשיו עוברים לפסקה (ב) – אחרי פסקה (3) יבוא (4).

<אתי בנדלר: על זה אני מניחה שאין הסתייגויות?

ישראל אייכלר: יש הסתייגות.

ישראל אייכלר: אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לאפשר התערבות בתוכן שידוריה של הרשות?

ישראל אייכלר: אפשר להביע הסתייגות על ה"אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לאפשר התערבות בתוכן שידוריה של הרשות", נכון?

ישראל אייכלר: אני יכול להוסיף?

צחי הנגבי: כן.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה שיוסיף: אך יש להימנע מחד-צדדיות, ממשפט קדום, מהבעת דעה אישית, מחלוקת ציונים, מהדבקת תגים, מהעלמת עובדות או מהתאמתן באורח סלקטיבי, שלא לפי הערכיות החדשותית שלהן.

ישראל אייכלר: אני רוצה שההסתייגות הזאת תאושר.

צחי הנגבי: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אייכלר?

אורן אסף חזן: אני בעד ההסתייגות.

ישראל אייכלר: תרימו, תרימו.

ישראל אייכלר: בעד ההסתייגות, מה יש?

ישראל אייכלר: אופיר

<אתי בנדלר: זה מדבר על התערבות של שר - - - בשביל לקבוע את מימון האוצר.

צחי הנגבי: הוא דיבר על הדעות הקדומות של האוצר.

צחי הנגבי: מי נגד ההסתייגות?

צחי הנגבי: בעד – מיעוט

צחי הנגבי: ההסתייגות לא התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

ישראל אייכלר: אז אתם רוצים את "מסמך נקדי" או לא רוצים?

צחי הנגבי: אם תרצה, תציג את זה במליאה.

צחי הנגבי: רבותי, אני מצביע בעד עמדת הממשלה.

צחי הנגבי: מי בעד?

צחי הנגבי: מי נגד?

צחי הנגבי: על (ב) בלבד.

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: עמדת הממשלה התקבלה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: עבר.

צחי הנגבי: רבותי, הגענו לרגע הגורלי – סעיף (2).

צחי הנגבי: בואו נשמע את הטקסט.

<אתי בנדלר: אני מסבירה מה השינויים: הנוסח יהיה: "על אף האמור בסעיפים קטנים (א) ו-(ב), לא תעביר המדינה למפרק את הסכום הנדרש למימון יתרת ההוצאות אלא אם כן נחתמו לא יאוחר מיום 1 בדצמבר 2015 החוזים לפינוי מתחם "רשות השידור" בתל אביב.

<אתי בנדלר: " זה הכל.

<אתי בנדלר: כמובן אני אנסח את זה קצת יותר טוב.

צחי הנגבי: יש הסתייגויות?

יואב קיש: יש פה בעיה בניסוח.

יואב קיש: לא ישולם אם לא יחתמו.

איתן כבל: היא הבינה שהיא צריכה לשפר.

<אתי בנדלר: אני מבטיחה לשפר את הנוסח.

<שלמה פילבר: בסעיף הזה רק צריך לקחת בחשבון דבר אחד: כשהממשלה הגישה את החוק, האוצר אז קבע שהסעיפים האלה יהיו בפנים, ונקבע בהחלטת הממשלה שזה תנאי להעברת החוק.

<שלמה פילבר: זה אומר שכרגע ההחלטות שלנו פה כפופות לזה שאנחנו לחזור לממשלה ולהוריד את הסעיף.

<עופר מרגלית: ועוד נקודה, רק לחדד: המסגרת - -

<אתי בנדלר: מה זאת אומר, סליחה, אדוני המנכ"ל?

<אתי בנדלר: מתי אתם תקבלו את ההחלטה?

<אתי בנדלר: אני צריכה להכין את הנוסח ולהניח אותו.

<אתי בנדלר: הכוונה היתה שאני אניח את זה ביום 2 בספטמבר.

אופיר אקוניס: לא, את תניחי ב-2 בספטמבר.

אופיר אקוניס: מקסימום נעשה משאל טלפוני בממשלה.

<אתי בנדלר: אבל אם אני לא שומעת דבר, אני יוצאת מהנחה שזה אושר.

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: שהשינוי מאושר.

קארין אלהרר: רגע, לעופר יש הערה.

<עופר מרגלית: כשהממשלה קיבלה את ההחלטה על הצעת החוק, המסגרת התקציבית היתה מסוימת כי היא לקחה בחשבון את הסעיפים האלה, שכרגע הוצאו.

<עופר מרגלית: הסעיפים האלה, ככל שבאמת תהיה הסכמה עם ההסתדרות, תהיה פרישה מרצון – אין בהם צורך, והכל על הכיפק.

<עופר מרגלית: במידה ולא, תיווצר בעיה תקציבית לדבר הזה ולכן, אנחנו צריכים לחזור ולקבל את האישור ולקבל הנחיה של הממשלה בנושא.

אופיר אקוניס: אבל לא לפני ה-2 בספטמבר בכל מקרה.

אופיר אקוניס: רק אחרי סיום המשא ומתן.

<עופר מרגלית: בגלל זה אנחנו רוצים כן לעשות הסתייגות בנושא הזה.

אופיר אקוניס: לכן אני אומר גם ליועצת המשפטית - -

<עופר מרגלית: אדוני היושב ראש, חייבים לכנס את זה בסוף כי אם הדבר הזה - - - אין גיבוי תקציבי למה שאנחנו עושים פה.

צחי הנגבי: מאה אחוז.

צחי הנגבי: עכשיו, יש הסתייגויות לסעיף האחרון?

רועי פולקמן: אדוני היושב ראש, השאלה אם זה צריך להופיע כהסתייגות כדי שעד יום לפני תהיה החלטה על העניין הזה, אחרת זה לא עובר.

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: מה פתאום.

צחי הנגבי: זה בסדר.

צחי הנגבי: אנחנו, מבחינתנו, מאשרים את זה.

דוד ביטן: - -

אופיר אקוניס: אתה מוריד את זה מהחוק.

אופיר אקוניס: אתה לא מתחייב ולא כלום.

צחי הנגבי: אני מעלה להצבעה את הסעיף האחרון כעמדת הממשלה כפי שקראה היועצת המשפטית.

צחי הנגבי: אין הסתייגויות.

צחי הנגבי: מי בעד?

צחי הנגבי: בעד – רוב

צחי הנגבי: הסעיף התקבל.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: עבר פה אחד מלבד אילן גילאון.

צחי הנגבי: אני מודה לכולם.

צחי הנגבי: בדיוק בעוד חצי שעה, ב-17:30, אנחנו נעשה רביזיה.

רועי פולקמן: רגע, רגע.

רועי פולקמן: היה עוד סעיף שאמרנו שנקבל אותו כהחלטה של הוועדה.

רועי פולקמן: אמרנו: על הכנ"ר לפעול ולעמוד בכל ההסכמים וההתחייבויות לספקים, ובפרט - -

דוד ביטן: אם האוצר יביא לו כסף.

<קריאה: נכון, נכון.

צחי הנגבי: תקריא את זה.

רועי פולקמן: אני אקריא: "הוועדה ממליצה בפני הכנ"ר שעליו לעמוד בכל ההסכמים וההתחייבויות לספקים בכלל, ובפרט לארגוני היוצרים.

רועי פולקמן: "

צחי הנגבי: בסדר גמור.

<אתי בנדלר: רק להפנות את תשומת לבך שהכנ"ר הגיש בקשה לבית המשפט כי הוא טען שהוא רוצה לעמוד בהתחייבויות אבל האוצר לא מאפשר - - -

רועי פולקמן: אז אני אגיד שזה לא מאה אחוז מדויק במובן הזה שיש כל מיני ויכוחים על הסכומים, שזה יהיה בהודעת הוועדה.

<קריאות: לא, לא.

<קריאות: זה לא נכון.

<קריאה: חברת הכנסת פולקמן, אתה טועה בתכלית הטעות.

<קריאה: כאן, פה.

<קריאה: הכנ"ר וכל נציגיו - -

רועי פולקמן: אני לא טועה.

רועי פולקמן: אני פשוט יודע שזה לא נכון.

<בנצי פיגלסון: אז אתה יודע, העניין עומד ותלוי בבית המשפט.

<בנצי פיגלסון: אנחנו הגשנו בקשה תקדימית נגד משרד האוצר, שיעביר את הכספים על מנת שנוכל לשלם את הכספים.

<בנצי פיגלסון: אין יותר חזק מזה.

<בנצי פיגלסון: אתם יכולים מפה לקרוא לאוצר להעביר כסף.

<בנצי פיגלסון: לכנ"ר אין שום מקורות, סליחה.

<בנצי פיגלסון: זה כאילו יש כסף פה למישהו.

רועי פולקמן: התשובה היא שיש לכנ"ר מקורות.

רועי פולקמן: זה פשוט לא נכון.

<בנצי פיגלסון: אתה לא יודע.

צחי הנגבי: רועי, תקריא את זה שוב.

רועי פולקמן: "הוועדה ממליצה לכנ"ר לעמוד בכל ההסכמים וההתחייבויות לספקים, ובפרט לארגוני היוצרים" - ואני מוסיף: במסגרת ההחלטות שיתקבלו.

<בנצי פיגלסון: אז אם אפשר להוסיף גם עוד בקשה: אני קורא למשרד האוצר להעביר את הכספים שהוא התחייב להעביר להם על פי חוק.

<עופר מרגלית: למה אתה אומר את זה?

צחי הנגבי: מי בעד ההצעה של רועי פולקמן.

איתן כבל: רגע, אבל שלא נקבל החלטה שהיא "אות מתה".

איתן כבל: מה זה?

איתן כבל: ללחוץ על ההוא שאין לו?

<בנצי פיגלסון: אם אתם לא תוסיפו את האוצר לסיפור הזה - - -

איתן כבל: זה לא חלק מהחוק.

<בנצי פיגלסון: - - - אנחנו יכולים לסגור את הגירעון של המדינה, אדוני.

<בנצי פיגלסון: תצביעו על זה גם.

<בנצי פיגלסון: מאיפה יש לנו כסף?

<בנצי פיגלסון: לא רק שלא קיבלנו תקן אחד על הפירוק הזה, אתם רוצים שנממן גם את ... זה לא הגיוני.

<בנצי פיגלסון: באמת.

צחי הנגבי: הצבעה

צחי הנגבי: נגד – מיעוט

צחי הנגבי: אנחנו המלצנו, תמצאו פתרונות.

צחי הנגבי: תודה, ההצעה התקבלה.

צחי הנגבי: הישיבה נעולה.