ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 85, 2015-10-08 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו מתחילים בסעיף הראשון בסדר היום, פרק ד' (מיסוי מקרקעין), ואנחנו מדברים על הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית, בלשונו המקוצר: חוק ההסדרים.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר הצעה לסדר?

משה גפני: כן, אבל רק שנייה.

משה גפני: פרק ד' (מיסוי מקרקעין), סעיף 11 (הוראות לעניין הגדלת היצע הדירות).

משה גפני: חבר הכנסת מיקי זוהר, יש לך הצעה לסדר – בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: ההצעה לסדר זה פרגון לוועדת הכספים.

מכלוף מיקי זוהר: ההצעה לסדר מדברת על כך שוועדת הכספים בשבועות האחרונים פעלה מכל פלגי הקשת הפוליטית, בכל הנוגע לביטול מס מעסיקים לעובדים זרים.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש הוביל את זה יחד עם חברי הוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: הרבה חברי כנסת, ואני שמעתי באופן אישי, מתבטאים בנושא באופן נחרץ, וביקשו להגיע לפתרון ב-24 השעות האחרונות.

מכלוף מיקי זוהר: אני שומע כותרות בעיתונות ששר האוצר, יחד עם שר החקלאות, הביאו לפתרון.

מכלוף מיקי זוהר: חד-משמעית, אין ספק שחלקם גדול בקרדיט הזה, והם עשו פעולה, וטוב שהקשיבו לוועדת הכספים בהצעה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני חושב שהיה ראוי יותר שיאמרו בפירוש שוועדת הכספים המליצה ונלחמה בנושא, וחברי ועדה מסוימים שעשו את זה.

מכלוף מיקי זוהר: וכתוצאה מההמלצות של יושב-הראש והוועדה הם החליטו ליישם את התהליך הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אין לי בעיה שכל דבר שקורה אנחנו ניתן קרדיט אך ורק לאדם אחד.

מכלוף מיקי זוהר: אבל בוא נגיע למסקנה שגם כל דבר שלילי שקורה יושלך אך ורק על אדם אחד.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אני חושב שבעניין הזה, זה לא בסדר, זה לא מכובד וזה לא הוגן, גם לא כלפי הוועדה וגם לא כלפי חברי הכנסת שבאמת התאמצו בנושא הזה.

מכלוף מיקי זוהר: בכל מקרה, אני מברך את שר האוצר ואת שר החקלאות שקיבלו את ההחלטה הזאת, כי זו החלטה נכונה וטובה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: חבר הכנסת איתן ברושי שאל אותי אתמול לגבי הנושא של ביטול מס המעסיקים על עובדים זרים.

משה גפני: אמרתי לו אתמול בבוקר בוועדה: זה הולך לכיוון חיובי.

משה גפני: כפי שאמרת, זה נכון, היתה החלטה של הוועדה פה אחד לדרוש את זה.

משה גפני: אני ישבתי גם עם שר האוצר לדרוש את זה.

משה גפני: ישבתי גם עם שר האוצר כמה פעמים.

משה גפני: עם שר החקלאות לא היה לי שיג ושיח בעניין.

משה גפני: מי שעמד מולי בעניין היה שר האוצר, בשם הוועדה.

משה גפני: וייאמר לזכותם של כל חברי הוועדה שסברו שכך צריך להיות וטוב שהעלית את העניין הזה, אחרת אני הייתי מעלה את זה.

משה גפני: אתמול בצהריים ישבתי עם אגף התקציבים.

משה גפני: וכשהגענו לדיון של מאיפה להביא את הכסף כדי להביא את מס המעסיקים הזה, הבנתי שאנחנו סיימנו את הפרשה.

משה גפני: בגלל שמאיפה מביאים כסף, הפירוש שההחלטה היא כבר לבטל את מס המעסיקים, ודיברנו על כל מיני אופנים מאיפה להביא את הכסף, בגלל שבסך-הכול מדובר על 280 מיליון שקל.

משה גפני: בגלל שזה לא רק ביטול מס מעסיקים, אלא גם נושא של הדיור שזה עוד 100 מיליון שקל.

משה גפני: אז זה בסך-הכול 280 מיליון שקל.

משה גפני: אני מברך את שר האוצר על העניין.

משה גפני: וכמובן, חלקה של הוועדה בעניין הזה הוא קריטי.

משה גפני: אני אומר לכם את זה לא רק בגלל מה שאמרת לגבי הוועדה.

משה גפני: הנושא הוא קריטי מכיוון שזה היה הדיון.

משה גפני: אני גם אמרתי למשרד האוצר מה יקרה בוועדה אם אכן זה לא יבוטל, כשכולם אומרים שזה דבר שאסור שזה יהיה, במיוחד עם המשבר בחקלאות.

משה גפני: ואני מודה לך על כך שהעלית את העניין הזה.

משה גפני: לפני שאנחנו מתחילים את הדיון אני רוצה לברך את ראש הממשלה על זה שהוא נתן הוראה ששרים וחברי כנסת לא יעלו להר הבית.

משה גפני: אני חושב שזאת הוראה נכונה.

משה גפני: אני חושב שהיא במקומה.

משה גפני: לא צריך לעשות את זה – אני אמרתי את זה כבר בעבר – גם מבחינה הלכתית וגם מבחינה מדינית.

משה גפני: לא צריך לעשות את זה.

משה גפני: לא צריך להוכיח שאנחנו ריבונים בארץ הזאת, ולא צריך לחמם את האווירה.

משה גפני: אבל מעבר לכל העניין, זה גם הנושא ההלכתי.

משה גפני: ואני מברך את ראש הממשלה על ההחלטה הזאת.

משה גפני: מי מציג את הסעיף?

צחי דוד: צחי דוד, רכז רמ"י ותכנון, אגף תקציבים.

משה גפני: ריבון, ריבון.

רחל עזריה: בארץ הזאת?

משה גפני: בארץ הזאת.

משה גפני: לא צריך להוכיח את זה.

רחל עזריה: אה, לא צריך להוכיח.

רחל עזריה: אוקי.

משה גפני: צריך להוכיח את זה?

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: זה לא.

רחל עזריה: זה אני.

רחל עזריה: לכן שאלתי בשקט.

משה גפני: אמרתי שלא צריך להוכיח שאנחנו הריבון בארץ הזאת.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: זה מובן מאליו.

רחל עזריה: אני אתך.

רחל עזריה: אין בעיה.

רחל עזריה: חשבתי שאתה מתכוון להר, או להר הבית, ויצא לך בטעות: לארץ הזאת.

יוסי יונה: אי ההבנה הוסרה.

קריאה: ובעת ההיא יידום.

משה גפני: בינינו לבין עצמנו, אתה יכול להיות ימני מאוד בדעותיך – אני חושב שראש הממשלה צודק בזה.

יוסי יונה: צריך להחמיא גם למיקי בעניין הזה.

מכלוף מיקי זוהר: לי אל תחמיא בשום דבר.

מכלוף מיקי זוהר: כל פעם שאתה מחמיא לי, אני מאבד לפחות 100-200 מתפקדים.

מכלוף מיקי זוהר: אתה צריך להבין את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יכול לקבל ממך מחמאות.

יוסי יונה: אני חוזר בי מהמחמאה.

משה גפני: בבקשה, צחי.

צחי דוד: אני אנסה להציג את זה במובן קצת יותר רחב כדי להעביר את הקונטקסט.

צחי דוד: ההצעה היא חלק ממספר הצעות יותר רחבות שמטפלות במה שנקרא: הקרקע הפרטית.

צחי דוד: עם פרוץ משבר הדיור, הקרקע הפרטית היתה הראשונה להגיב.

צחי דוד: היא מוחזקת בידי קבלנים.

צחי דוד: הם רגישים לשוק מאוד.

צחי דוד: הבינו שהולכים למגמה של עליית מחירים.

צחי דוד: התחילו לבנות יותר, לשווק יותר, והיתה לנו הרבה יותר בנייה בקרקע פרטית.

צחי דוד: ועבודה שביצענו בשנה האחרונה מראה שבעצם הקרקעות שנותרו הן יותר ויותר מורכבות, בהיבט של תכנון, בהיבט של פיתוח, וגם בהיבט של בעלויות.

צחי דוד: וההצעה הזאת נועדה לטפל במרכיב של קרקע פרטית שהוא 50% מהתחלות הבנייה.

צחי דוד: אנחנו מדברים המון גם בוועדה הזאת, גם במקומות אחרים, על שיווקי המינהל, על קרקעות שהן בבעלות המדינה, אבל צריך לזכור ש-50% מהתחלות הבנייה, היום טיפה פחות, בין היתר בגלל הבעיות שאנחנו רוצים לטפל בהן, מקורן בקרקע פרטית, ואנחנו חושבים שצריך לתת על זה את הדעת.

צחי דוד: ולכן ישנה סדרת צעדים - - -

משה גפני: אתם בדקתם את זה?

משה גפני: הרי זו לא הפעם הראשונה שזה מגיע.

משה גפני: זה הגיע כבר ב-2011, 2012, שהעברנו את זה.

משה גפני: מה קרה מאז?

צחי דוד: אני אסביר את ההבדל בין מה שהיה ב-2011 לעכשיו.

משה גפני: יש הבדל?

צחי דוד: כן, ודאי.

צחי דוד: זו לא אותה הצעה.

צחי דוד: זה לא אחד לאחד.

צחי דוד: הרעיון הוא אותו רעיון, אבל המנגנונים קצת שונים.

משה גפני: ההצעה היא ששכנעתם אותי להעביר את ההצעה הזאת.

משה גפני: היא הועילה באמת?

משה גפני: היא פתרה בעיות?

משה גפני: או שהיא לא עשתה כלום?

צחי דוד: אנחנו מתקנים אותה כי היא לא היתה מושלמת.

משה גפני: שאלתי מה היה אז.

משה גפני: מה שאתם עושים עכשיו – עכשיו אתם חוזרים בתשובה.

משה גפני: הנה, עכשיו הוא מגיע.

קריאה: לא הפסדת כלום.

קריאה: פספסת.

קריאה: פספסת.

בצלאל סמוטריץ': פשוט הייתי בהר-הבית קודם, בשביל זה איחרתי.

משה גפני: זה היה מבוים, נכון?

משה גפני: או שזה חלק מהדיון?

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו צריכים לגמור מהר, כי מיקי ואני נוסעים לשם אחרי זה ביחד, אז צריך לגמור מהר.

משה גפני: לגבי מה שעכשיו הולך לקרות בהצעה הזאת, אנחנו נלמד אותה, נראה מה אתם מציעים.

משה גפני: אז שכנעתם אותי שאני אעביר את החוק הזה.

משה גפני: מה קרה מאז?

משה גפני: האם זה באמת פתר בעיות?

יניב כהן: המבצע הקודם – אנחנו מתייחסים לזה כמבצע, כהוראת שעה מוגבלת בזמן – הביא כ-70 עסקאות.

משה גפני: 62.

משה גפני: לא הגעתם ל-63.

יניב כהן: הנתון המעודכן זה בערך 70 עסקאות.

משה גפני: שזה מעט?

צחי דוד: זה מעל 1,400 יחידות דיור.

צחי דוד: זה בוודאי הוסיף.

צחי דוד: זה לא גורם לפגיעה בהכנסות.

צחי דוד: זה לא גורם שום נזק.

צחי דוד: אני אסביר את המנגנון.

צחי דוד: זו בוודאי תוספת ברוכה.

צחי דוד: ואני חושב שההצעה הנוכחית תביא הרבה יותר.

צחי דוד: כלומר, למדנו מאז.

משה גפני: בצלאל, אתה יודע שמס מעסיקים בוטל?

משה גפני: ההחלטה שהיתה פה.

מכלוף מיקי זוהר: ואמרתי שזה לא רק בזכות אורי אריאל, וגם לא רק בזכות כחלון.

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי שזה בזכות הקדוש ברוך הוא וחברי ועדת הכספים.

רחל עזריה: הקדוש ברוך הוא לא היה.

רחל עזריה: הוא לא היה בסבב הראשון.

יוסי יונה: אבל איך בודקים את הקשר הסיבתי בין ההקלה לבין העסקאות?

מכלוף מיקי זוהר: מה זאת אומרת?

מכלוף מיקי זוהר: מה חשבתְ?

מכלוף מיקי זוהר: שלקדוש ברוך הוא לא אכפת מהמעסיקים, מהקבלנים?

מכלוף מיקי זוהר: אכפת לו גם מהחקלאים - - -

יוסי יונה: ואם יש השוואה ללפני כן, למספר העסקאות שנעשו ללא ההקלה הזאת, איזשהו ממוצע מסוים, ועל בסיס זה בוחנים מה קרה בעקבות ההקלות ומראים אם יש איזשהו שינוי.

צחי דוד: אני אסביר את המנגנון ואני מקווה שזה יענה גם לשאלה.

צחי דוד: המצב הקיים הוא, לפני המבצע שהיה ב-2011 וב-2012, לפני המבצע שאנחנו עושים עכשיו להחזיר תקופה של שלוש שנים בתנאים מעט שונים, שאדם שמחזיק בקרקע שנרכשה לפני שנת 2000, משלם מס שבח בעת מכירתה משלם 50% לתקופה שלפני שנת 2000 ו-20% או 25%, תלו בשווי המס שיש - - - לתקופה שאחרי שנת 2000.

צחי דוד: מהי המשמעות של זה?

צחי דוד: המשמעות היא שהוא בא לבצע עסקה, ובעצם אומר לו העורך-דין שמלווה אותו או היועץ שמלווה אותו: שמע, כל יום שעובר, שיעור המס האפקטיבי שלך עובד.

צחי דוד: כי השבח הוא אותו שבח, אבל התקופה של ה-50%, החלק היחסי שלה מתקצר, והתקופה של ה-20% או ה-25% מתארך.

צחי דוד: ולכן תדע, כל יום שאתה ממתין, אתה גם חוסך מס - - -

יוסי יונה: לא, ההיגיון ברור.

יוסי יונה: השאלה היא אם בסופו של דבר יש קשר סיבתי.

יוסי יונה: זאת אומרת, אם אנחנו יכולים לכרוך את המנגנון או את ההיגיון עם הפעילות הלכה למעשה.

צחי דוד: זה נתון קצת קשה כי היו שינויים גדולים בהיקף העסקאות.

צחי דוד: זה צעד אחד והיו המון דברים נוספים שקרו באותה תקופה.

צחי דוד: עצם השינוי העצום במחירים השפיע מאוד על תמהיל העסקאות.

צחי דוד: בוודאי שראינו עלייה בעסקאות בעקבות הצעד.

צחי דוד: יש גם עסקאות שרצו ליהנות מההטבה אולי, קידמו מאוד את העסקה ולא עמדו לפעמים בזמנים שלה.

צחי דוד: אז קשה לנו להגיד, אבל אנחנו יודעים שחלק ניכר מהעסקאות האלה כנראה לא היה קורה בלאו הכי, או היה קורה בלוחות זמנים אחרים, פשוט יותר ארוכים.

צחי דוד: לכן זה נתון קשה.

צחי דוד: עסקאות היו קורות.

צחי דוד: אנשים רוצים למכור, אנשים רוצים לבנות.

צחי דוד: זה נכון.

צחי דוד: אבל לוחות הזמנים, בוודאות אנחנו יכולים לראות שהתקצרו ועסקאות הגיעו יותר מהר.

צחי דוד: אנחנו רואים את זה גם מהפניות שמגיעות אלינו; אנשים שרוצים ליהנות מההטבה, שעושים את המאמץ ליהנות מההטבה.

צחי דוד: אז אנחנו יודעים שזה בוודאי השפיע.

יוסי יונה: אני אקשה עליך, אבל בעמדה הכי חיובית.

יוסי יונה: ברור שהדרך להראות את זה היא איזושהי השוואה לפרקי זמן שהיו לפני כניסתו של ההסדר החדש בהשוואה למועד כניסתו של ההסדר החדש.

יוסי יונה: שם צריכים להיות נתונים, מספרים, ולהגיד: תראו, ממוצע המכירות היה כזה וכזה בתקופה שלפני ההסדר, לאחר ההסדר היתה עלייה מאוד משמעותית, וכמו שגם מנואל אמר, יכול מאוד להיות שהיא קשורה בסיבות אחרות.

יוסי יונה: אז אני רק תוהה אתך.

קריאה: אבל יהיה קשה לנטרל את ההשפעות האחרות.

צחי דוד: גם אם קשה לנטרל השפעות אחרות, אנחנו יודעים, הממוצע בזמן הניתוח גם על-ידי מינהל הכנסות המדינה וגם על ידי רשות המסים, הראה שבתקופת המבצע היתה עלייה משמעותית בעסקאות ביחס לתקופה הקודמת.

צחי דוד: לא הבאנו את זה אתנו - - -

יוסי יונה: יש קורלציה, מנו.

צחי דוד: נשלים ונשלח את זה.

צחי דוד: אין בעיה.

צחי דוד: הנתון קיים והוא מראה שהיתה עלייה בהיקף העסקאות.

צחי דוד: בזמנו זה התפרסם בדוח מינהל הכנסות המדינה, דוח הנדל"ן שלו.

צחי דוד: אין בעיה, נשלח לכם את זה.

צחי דוד: ראו ממש אזורים מסוימים שזה היה רלוונטי אליהם.

צחי דוד: אם אני זוכר נכון, אני אומר מהזיכרון – ברחובות, באזורי השפלה, היו הרבה מאוד עסקאות שבניתוח היה ברור שקשורות למבצע.

צחי דוד: ומה השינוי שאנחנו עושים עכשיו?

צחי דוד: חלק מהניתוח לקראת ההצעות שנוגעות לקרקע פרטית הראו לנו ששאלת הבעלויות היא שאלה שמאוד מעכבת בנייה.

צחי דוד: במקומות שבהם אנחנו רואים ריבוי בעלים, תב"עות של אלפי יחידות דיור שיש בהן אלפי בעלים, חלקם לא בארץ, חלקם ירושות, מאוד-מאוד מסובך, שמגיעים לשלב הבנייה ולא מתבצעות עסקאות עד אז, כי אין אינטרס למכור, כי כל יום שעובר, המס שאתה משלם פוחת.

צחי דוד: המימוש של הבנייה הוא הרבה-הרבה יותר איטי.

צחי דוד: ולכן ההצעה הנוכחית מטפלת בעיקר בתב"עות האלה.

צחי דוד: איתרנו, לא בין גדרה לחדרה, בין חדרה לראשון-לציון, כמעט 100,000 יחידות דיור בתב"עות שרלוונטיות למבצע הזה בקרקע פרטית, שנמצאות אחרי תכנון מתארי, רלוונטיות להוראות שכתבנו פה, שיגיעו לידי הבשלה בשנים הקרובות.

צחי דוד: זה יכול להיות בשנה ובשנתיים, וזה יכול להיות גם ב-10 שנים.

צחי דוד: אם זה 3,700 בתל-אביב, חוץ התכלת בהרצליה, - - - של ראשון לציון, הוד השרון, רחובות.

צחי דוד: יש הרבה מאוד יחידות דיור.

צחי דוד: אנחנו יכולים את ה-100,000 האלה שהם ייבנו תוך 10 שנים, ואנחנו יכולים לקצר את לוחות הזמנים האלה.

צחי דוד: שאלת הבעלויות והיכולת של יזמים להשפיע על קצב הפיתוח של עירייה, על הקצב שעירייה מבצעת תשתיות, היכולות שלהם, יכולות התכנון שלהם, יכולות הביצוע שלהם, היכולת שלהם לבנות מהר, בניגוד להמון בעלים פרטיים שצריכים התארגנויות כמעין קבוצות רכישה או לבצע עסקאות, ולוקח להם את הזמן, המבצע הזה אמור משמעותית לקצר את לוחות הזמנים האלה.

צחי דוד: ולכן השינוי המרכזי שעשינו בפעם הקודמת – קבענו שבתב"

צחי דוד: עות גדולות ומשמעותיות שמעל 1,000 יחידות דיור, אנחנו לא שמים את מגבלת הזמן.

צחי דוד: אנחנו אומרים להם: תבצעו את העסקאות היום, כשהתב"ע תבשיל זו תב"ע מורכבת.

צחי דוד: אנחנו לא יודעים אם זה ייקח שלוש שנים או ארבע שנים, תעשו את העסקאות היום, תקדמו את התב"ע.

צחי דוד: אם תבצעו את העסקאות, אז זה לא ייקח ארבע-חמש שנים, זה ייקח פחות.

צחי דוד: וזו המטרה שלנו – לקצר את לוחות הזמנים האלו.

צחי דוד: כמו כן קבענו שההטבה היא רק במכירה מיחיד לקבלן.

צחי דוד: אין לנו עניין בזה שקבלן מוכר לקבלן.

צחי דוד: קבלן הוא קבלן, הוא יודע לקדם.

צחי דוד: למה אני צריך לתת הטבה?

צחי דוד: ואין לנו עניין במכירה מיחיד ליחיד.

צחי דוד: השינוי שאנחנו אומרים הוא: תמכרו את זה למי שיודע לייצר עסקה, למי שיודע לייצר בנייה.

מנואל טרכטנברג: אבל אין כל ודאות שאותו קבלן לא פתאום יחדל להיות קבלן ויהפוך לאיש פרטי, ולא יקדם את העניין - - -

צחי דוד: לא.

צחי דוד: כשזה מילה "עסקי" אז רשות המסים יותר - - -

רחל עזריה: אבל זה לא רק זה שהוא יחדל להיות, אלא מי ערב לנו שהוא יאיץ את הבנייה?

רחל עזריה: גם אם הוא קבלן, גם הוא יכול לשמור את הקרקע.

צחי דוד: אז אני אומר, עשינו עבודה מאוד גדולה, ראינו בתב"עות, ישבנו עם ראשי ערים, תב"ע באחת הקריות בצפון, תב"ע של 5,000 יחידות דיור שהתעשרה לא מזמן.

צחי דוד: יש שם שלושה - - - גדולים: אחד של חברה קבלנית גדולה ומוכרת שיש לה 1,000 יחידות דיור, אחת שיש לה 700 יחידות דיור, חברה מקומית יותר, והיתר כל מיני בעלים קטנים.

צחי דוד: ה-1,700 יחידות דיור שכבר בבעלות קבלנים ולא בפרטיים כבר מתדפקים עם היתרי בנייה על דלתות הרשות המקומית, מבקשים שיבצעו את התשתיות אצלם, מגיעים להסדר עם הרשות המקומית שיעשו תאורה, כבישים, מדרכות, ביוב, מים, ורוצים לבנות.

צחי דוד: והפרטיים – שום מילה.

רחל עזריה: אתה בעצם אומר שאין לך ערבות או ביטחון שהקבלן ימהר לבנות, אבל יש הרבה יותר סיכוי שהקבלן ימהר לבנות יותר מאשר האדם הפרטי.

צחי דוד: לעניין התב"עות המורכבות וריבוי הבעלים – אמרנו, 10,000 ומעלה, אנחנו יודעים שזה מסובך, אנחנו לא מבקשים מגבלת זמן, אנחנו רוצים להניח שאנחנו מייצרים פה תנאי שוק שיובילו לבנייה מוקדמת יותר.

צחי דוד: לגבי פחות מ-1,000 יחידות דיור, כן עשינו קבועי זמן, וכן אנחנו דורשים, בגלל שזה תב"עות פחות מורכבות אנחנו אומרים: קנית, קיבלת מהמדינה איזושהי הנחה במס – תבנה מהר יותר.

צחי דוד: אני חושב שההצעה היא יותר חכמה ממה שאמר היושב-ראש של 2011.

צחי דוד: הפקנו לקחים, 2011 הביאה משהו.

צחי דוד: אנחנו רוצים להביא משהו יותר חכם עכשיו.

מנואל טרכטנברג: לגבי העניין של ה-50 - - - זה לא השתנה?

צחי דוד: לא, זה אותו מנגנון.

צחי דוד: ההטבה היא אותה הטבה.

מנואל טרכטנברג: זה עדיין אותו שיקול שאתה אמרת, ששיקול הדחייה עדיין קיים.

צחי דוד: אז במבצע הוא לא רוצה לדחות.

צחי דוד: זה העיקרון.

צחי דוד: יש לו עכשיו שלוש שנים שבהן הוא מקבל 25% מס flat.

צחי דוד: אין לו עניין לדחות.

צחי דוד: יש לו עכשיו הזדמנות – מחירי הנדל"ן גם גבוהים – לממש את הקרקע, למכור אותה.

צחי דוד: הוא משלם פחות מס ויכול לצאת לדרך.

צחי דוד: גם אובדן הכנסות המדינה פה הוא לא משמעותי, כי אם הוא דוחה את העסקה עכשיו בחמש שנים, בעשר שנים, שיעור המס האפקטיבי יהיה נמוך יותר, כי הוא משלם גם ככה על חלק יותר גדול 25%, ולא 50%.

צחי דוד: מהאומדן שלנו אין פה אובדן משמעותי של הכנסות בנייה, יכול להיות שיש פה אפילו הקדמה מסוימת.

צחי דוד: אנחנו לא יודעים בדיוק, אבל אין פה אובדן משמעותי.

צחי דוד: ואנחנו מניחים שזה יכול להתניע מאוד את התהליכים בקרקע פרטית, בשילוב הצעדים האחרים שאנחנו עושים.

צחי דוד: אני אגיד אותם מאוד בקצרה, הם בוועדת הפנים.

צחי דוד: אנחנו גם מטפלים באיחוד וחלוקה שזה קשור לקרקע פרטית, לעשות תהליכים יותר קלים ולהוריד התניות קשות שיש היום; אנחנו מטפלים בקשרים שבין עירייה לרשות מקומית על איך מבצעים הסכמי פיתוח, איך מבצעים עבודות פיתוח.

צחי דוד: מה מותר לעירייה?

צחי דוד: מה אסור?

צחי דוד: עושים הסדרה בעקבות פסקי-דין שהיו עד היום, שקצת סיבכו את המצב.

צחי דוד: אנחנו עושים הסדרה מחדש, גם לטובת העיריות, גם לטובת הקבלנים, ככה שיהיה להם יותר קל לעבוד ביחד.

צחי דוד: אנחנו רוצים שהמכלול הזה יוביל להגדלת הבנייה בקרקע הפרטית.

צחי דוד: ראינו קפיצה מאוד גדולה עם פרוץ המשבר, ושם נשארנו, לא עלינו עוד.

צחי דוד: אבל המחירים ימשיכו לעלות, האינסנטיב לבנות ימשיך לעלות.

צחי דוד: אנחנו רוצים לראות קפיצה נוספת, שדרוג נוסף בבנייה בקרקע הפרטית.

צחי דוד: למדינה יש את היכולות שלה, את הקרקעות שלה, עלינו מ-30,000 שיווקים במינהל, 33 בפרוץ המשבר.

צחי דוד: בשנה שעברה שיווקנו 50,000.

צחי דוד: אנחנו רוצים גם בקרקע הפרטית לראות מגמה דומה.

צחי דוד: עשינו סדרת צעדים, אני מניח שנביא בהמשך גם עוד.

צחי דוד: הצעד הזה הוא נדבך חשוב, והוא עובד בקורלציה עם הצעדים האחרים.

יוסי יונה: איך יש את עניין ההטבות, שהטבות יכולות להינתן ויכולות לא להינתן?

רחל עזריה: פחות מ-1,000 יחידות דיור.

יוסי יונה: האם השיטה היא שיטה של אם אתה מזרז את העניין אז יש גזר, או יש גם איזשהו צד אחר של המטבע שיש גם מקל?

צחי דוד: אם אתה מזרז את הבנייה ועומד בתנאים שקבענו ללוחות זמנים, אתה מקבל את ההטבה.

צחי דוד: ואם לא עמדת ופספסת, אז פספסת, אז אתה משלם את ה-50%.

משה גפני: פנו אלי כמה קבלנים ואמרו שבפעם הקודמת היה תאריך מסוים שהיה צריך להספיק, ובעקבות מבצע "צוק איתן" הם לא הספיקו לסיים.

משה גפני: מה עושים?

צחי דוד: דיבר אתנו הייעוץ המשפטי לוועדה, אז אני אתן ליניב מרשות המסים להשיב.

יניב כהן: שמי יניב כהן, מנהל אגף א' מיסוי מקרקעין.

יניב כהן: בזמנו הוצאנו איזושהי הנחיה שנותנת פתרון, אולי פתרון חלקי לחלק מהמקרים, לאותם מקרים שהיו עיכובים, הוצאנו איזושהי הנחיה שאם הבנייה הסתיימה, ומכל מיני עיכובים לא הצליחו להוציא את טופס 4 בזמן, אבל הבנייה הסתיימה במועד, ובסופו של דבר טופס 4 התקבל עד שלושה חודשים, אז אישרנו גם לקבל את ההקלה.

יניב כהן: כי הסעיף, נכון להיום אומר: תמציא את טופס 4 תוך התקופה שנקבעה.

יניב כהן: זה בעצם נתן הארכה של שלושה - - -

משה גפני: אני לא יודע מה קרה לאותם אלה.

משה גפני: יכול להיות שטופס 4, כמו שאתה אומר, אבל יכול להיות שגם הבנייה לא הסתיימה.

משה גפני: יש אפשרות משפטית לקחת את זה בחשבון?

משה גפני: לפני שנדבר על החלטה.

צחי דוד: אין לנו סמכות להאריך את זה בלי תיקון חקיקה.

משה גפני: האם אפשר לעזור להם?

משה גפני: כן או לא?

מאיר אסולין: אני מאיר אסולין מרשות המסים.

מאיר אסולין: הזמן של "צוק איתן" – המבנה כבר היה אמור להיות איכשהו קרוב לסיום.

מאיר אסולין: חודש לסיום הוא כלום.

מאיר אסולין: מבחינת ההגדרות אצלנו זה כבר סיום.

מאיר אסולין: הוא רק צריך להוכיח באיזה מצב הוא היה בתקופה של "צוק איתן".

מאיר אסולין: אם הוא היה בפער של חודש שמביא אותו לסיום, אז אני לא חושב שצריכה להיות שם בעיה.

משה גפני: מי מטפל בזה במישרין?

מאיר אסולין: המשרד.

משה גפני: לא, מי?

משה גפני: אני אפנה אותם אליכם.

משה גפני: למי?

מאיר אסולין: ליניב.

יניב כהן: אתה יכול להפנות אלי.

יניב כהן: אבל זאת ההנחיה שהוצאנו ונבדוק אם יש איזשהו מקרה מאוד גבולי והוא יכול להוכיח לנו שהבנייה הסתיימה או לקראת סיום, נשאר הפינישים האחרונים.

משה גפני: בסדר, אני אַפנה.

יניב כהן: ננסה לבדוק פרטנית אבל אין לנו סמכות להאריך את התקופה.

משה גפני: בסדר, רק תשאיר בוועדה את הפרטים שלך וטלפון שאפשר להגיע אליך.

יניב כהן: אין בעיה.

משה גפני: מי מקריא את החוק?

ישי פרלמן: אני.

משה גפני: אתם רוצים להתייחס או שנעבור סעיף-סעיף?

אהוד נדב: היינו רוצים קודם כל לסכם, ברשותך, את האמירה הקודמת כאן, של רשות המסים, לגבי מה שאדוני שאל.

אהוד נדב: שמי אהוד נדב, אני יועץ משפטי להתאחדות בוני הארץ.

משה גפני: מה אתה רוצה לדעת על מה שהיה?

משה גפני: אני אענה לך.

משה גפני: הם לא יודעים.

אהוד נדב: לגבי "צוק איתן", אנחנו מבינים שהמדיניות היא שאם הפער הוא פער של כחודש, ואפשר להראות שזה היה קשור לנושא של "צוק איתן", אז אפשר יהיה לקבל את החודש הזה.

מאיר אסולין: בחודש - - - הבניין כבר הסתיים, למעט הפינישים.

מאיר אסולין: כי בחודש מה אתה כבר יכול לעשות?

אהוד נדב: עדיין המבחן הוא אם הבאת את הטופס או לא הבאת את הטופס.

מאיר אסולין: - - - מה היית יכול לסיים בחודש?

מאיר אסולין: הפער הוא שולי.

מאיר אסולין: לכן מבחינתנו, אם זה שולי - - -

משה גפני: ואם הפער הוא שלושה חודשים ולא חודש?

מאיר אסולין: לא, הוא מדבר על התקופה של "צוק איתן".

מאיר אסולין: היא שעיכבה את - - -

אהוד נדב: לוקח זמן להתארגנות.

אהוד נדב: זה לא יום אחרי - - -

משה גפני: מאיר, הוא טוען וזה מה שאמרו לי גם כן – יש מקרים שאני גם לא כל-כך מכיר את הפרטים, אמרתי לכם, אבל אני מכיר את העיקרון – ברגע שאתה מפסיק את העבודה, ברגע שאין לך פועלים – אני לא קבלן, אני לא יודע – אז זה יכול להתמשך על פני שלושה חודשים.

משה גפני: זה בנייה.

משה גפני: זה לא שאתה פותח את החנות וסוגר.

אמיר הלר: אגב, זה התחיל עוד מ"שובו אחים" ולא מ"צוק איתן".

אמיר הלר: זאת אומרת, זה התחיל עוד מסגירת הפועלים מחברון, דרך גיוס מילואים וכולי.

אמיר הלר: זה התחיל קצת לפני.

מאיר אסולין: אני לא מדבר על הסיום.

מאיר אסולין: אני מדבר מה היה מצב הבניין בפרוץ "צוק איתן".

מאיר אסולין: אם הוא היה בפינישים, אז אנחנו נסתכל על זה כאילו הוא סיים את הבנייה.

מאיר אסולין: אני לא מדבר על מתי הוא השלים את הפינישים.

מאיר אסולין: אני מדבר על מה היה מצבו ביום פרוץ - - -

משה גפני: מה אתם אומרים?

אמיר הלר: אם רשות המסים תהיה מוכנה להקלה שכבודו ביקש, אז מצוין.

אמיר הלר: אני חושב שזה מצוין.

מאיר אסולין: כל מקרה לגופו.

ספי זינגר: יש להם קודם כל מחויבות.

ספי זינגר: הם לא יכולים לעשות הקלות מעבר לחוק.

ספי זינגר: מה שהוא אומר, והוא אומר בצדק: אני אסתכל על זה בצורה יותר גמישה ומותאמת לנסיבות, והוא ייתן פתרון.

ספי זינגר: הוא לא יכול להגיד עכשיו אמירה כללית: אני מוסיף עכשיו שלושה חודשים.

ליאת גרבר: בהקשר של "צוק איתן" – זאת היתה האמירה.

משה גפני: אני רואה את ההסתייגות הזאת, ואתה עוד מוסיף גם את המילה "חוק".

משה גפני: אז בכלל אנחנו נמצאים, אני לא יודע איפה.

משה גפני: בלי להכיר את הסיפור, היתה סגירה של הבאת פועלים לפני "צוק איתן".

משה גפני: אחרי זה היה את "צוק איתן" עצמו.

משה גפני: אנחנו מדברים על בנייה, קבלן שצריך להביא פועלים, כל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: האם במסגרת המבצע הזה, שאומר שאנחנו נותנים את ההקלות האלה, האם אפשר להיות גמיש, זה במסגרת החוק.

משה גפני: החוק דיבר על הרעיון שבדבר, וקרו דברים שלכל הדעות הם דברים שיצרו הפסקה או עיכוב בבנייה, האם יתחשבו בזה.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: החוק הוא חוק.

משה גפני: אנחנו יודעים.

משה גפני: אנחנו העברנו אותו.

מאיר אסולין: אני מציע שקודם תנו לנו דוגמה אחת - - -

משה גפני: טוב.

משה גפני: תעדכנו אותי מה קרה.

משה גפני: נעקוב אחרי זה.

משה גפני: תשתדלו להיות גמישים.

משה גפני: מי מקריא?

משה גפני: בבקשה.

עיסאווי פריג': ואם מצוקת הדיור לא תיגמר ב-2018, מה נעשה?

משה גפני: עד אז המשיח יבוא.

עיסאווי פריג': אתה חושב שהוא יגיע?

משה גפני: יש רעיון כזה.

בצלאל סמוטריץ': כשהוא יבוא, אז יהיה מותר לעלות להר הבית?

בצלאל סמוטריץ': אתה תרשה לו, או שגם לו אתה לא תרשה?

משה גפני: צריך נביאים לזה.

צחי דוד: הרעיון שזה חייב להיות מבצע, אחרת - - - מתמרץ אותם.

צחי דוד: אם אתה קורא את זה כהוראה קבועה, אז יש לו עכשיו מס יותר נמוך והוא יעשה את העסקה כשנוח לו.

משה גפני: עיסאווי, השאלה שלך נכונה.

עיסאווי פריג': אני ניזון מהעבר.

עיסאווי פריג': כשאני רואה ב-2011 - - -

משה גפני: כן, על זה דיברנו כבר.

עיסאווי פריג': כן, אני מודע.

עיסאווי פריג': אני בטוח שדיברנו.

עיסאווי פריג': השאלה מהי מידת החוכמה.

עיסאווי פריג': זה יפה מה שאנחנו עושים, אבל איך אנחנו מוציאים את המיץ של החוכמה שלנו לעזור לכחלון שיצא מהמצוקה?

עיסאווי פריג': זאת השאלה.

יוסי יונה: זה לא קשור לכחלון.

עיסאווי פריג': לא, בגדול.

צחי דוד: תיארנו קודם, לפני שהגעת, שהמבצע הזה קצת שונה מהמבצע של 2011.

משה גפני: כן, אנחנו עכשיו בודקים מה זה "שונה".

משה גפני: זאת אומרת, להקריא את התיקון.

צחי דוד: אבל הוא שאל.

צחי דוד: הזמנים שונים קצת.

משה גפני: בסדר, הלאה.

משה גפני: לא 10.

משה גפני: שמונה.

צחי דוד: לא, עכשיו זה 10.

צחי דוד: היה שמונה ועשינו 10.

משה גפני: זו טעות בדפוס.

צחי דוד: שמונה זה היה בפעם הקודמת.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: הסברת עכשיו לוועדה שאתם עושים מבצע הקלות שונה מהפעם הקודמת.

משה גפני: אנחנו אז עשינו שמונה כדי שיהיה יותר.

משה גפני: אז עכשיו אתם מצמצמים את זה ל-10?

משה גפני: שמונה, שמונה.

משה גפני: זו טעות דפוס.

משה גפני: אתם העתקתם מ"הכחול".

משה גפני: שמונה, שמונה.

משה גפני: אין עשר.

משה גפני: מה, אני אעשה יותר גרוע ממה שעשיתי בפעם הקודמת?

קריאה: היושב-ראש, אנחנו מקבלים את העמדה שלך.

קריאה: זו טעות דפוס.

עיסאווי פריג': אבל אתה, עם כל הלשכה המשפטית, נכנס לפרטים הקטנים וזוכר שזה שמונה?

משה גפני: כן.

מנואל טרכטנברג: זה לא פרט קטן.

מנואל טרכטנברג: זה פרט גדול.

עיסאווי פריג': לגבי סעיף 2 – מה זה, "שקיימת לגביה תכנית בנייה"?

עיסאווי פריג': האם אין תאריך של תוכנית בנייה?

קריאות: יש הגדרה.

קריאות: יש תב"ע.

עיסאווי פריג': אז לציין שזה לפי כך וכך.

קריאה: יש בהמשך הגדרה.

קריאה: הוא יקריא אותה.

עיסאווי פריג': ברשותך, אדוני היושב-ראש, יש לי בעיה בכל העניין של מתי רואים את תקופת סיום הבנייה שאנחנו מציינים – אישור החשמל וכל הדברים האלו.

עיסאווי פריג': זה קצת מדאיג אותי, כי כל תהליך האישור הזה, עם כל הביורוקרטיה שבתוכו, שאני נתקל בה במגזר הערבי במיוחד, ולראות בה כתאריך סיום ועם כל ההשלכות על החוק הזה, זה קצת בעייתי.

משה גפני: אבל איפה יש הגדרות אחרות?

משה גפני: מה זה, תאריך סיום?

משה גפני: יש הגדרות אחרות?

עיסאווי פריג': אני רוצה לכתוב חלופה, לחשוב על חלופה.

עיסאווי פריג': כי אני נתקל, אישית, בהרבה מקרים שהבנייה הסתיימה והמפתח נמסר - - -

קריאה: הוא לא יכול לאכלס - - -

קריאה: קבלן לא יכול - - -

עיסאווי פריג': אני מבין אתכם.

עיסאווי פריג': בנייר, במלל, אתם צודקים.

משה גפני: עיסאווי, אני שאלתי אותו עכשיו אם יש הגדרה, אם יש חלופה.

משה גפני: בבקשה.

אייל לב ארי: עד כמה שאני יודע, טופס 4 הוא הטופס שמאפשר אכלוס.

אייל לב ארי: זאת אומרת, יכולים לתת, כפי שאמרת, את המפתח לדייר שרכש את הדירה.

אייל לב ארי: אבל כל עוד לא ניתן טופס 4, האפשרות להיכנס לדירה מבחינת הרשויות - - -

קריאה: חברת חשמל לא תחבר.

עיסאווי פריג': אני מבין אתכם.

עיסאווי פריג': אתם צודקים.

עיסאווי פריג': אין לי ויכוח על המלל.

עיסאווי פריג': אתם משקפים את המציאות בחוק.

עיסאווי פריג': אבל במציאות, יש מהלכים שלא מקבלים – אני חי את זה, אני רואה את זה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: זה לא רק במגזר הערבי.

משה גפני: זה גם במגזר היהודי.

עיסאווי פריג': בואו נחשוב על פתרון יצירתי.

עיסאווי פריג': אני מעלה את זה לחשיבה.

אמיר הלר: אדוני היושב-ראש, אם אפשר הערה אחת.

אמיר הלר: שמי אמיר הלר, מהתאחדות בוני הארץ.

אמיר הלר: ההגדרה הזאת של 80% אכלוס, היא לא קיימת, לא בחוק ולא בשום דבר אחר.

אמיר הלר: זו היתה טעות בחוק הקודם ואני מניח שאתם לא תרצו לחזור על ההגדרה השגויה שוב.

אמיר הלר: אין דבר כזה ש-80% ממבנה קיבל טופס 4.

קריאה: זה רלוונטי למספר בניינים.

אמיר הלר: רגע, רגע.

אמיר הלר: אני יודע.

אמיר הלר: אין דבר כזה שבניין קיבל 80% טופס 4.

אמיר הלר: או שהוא קיבל 100% טופס 4 או שהוא לא קיבל טופס 4.

אמיר הלר: כשיש לך מספר בניינים, נגיד חמישה ומעלה, אז אתה יכול להגיע למצב כזה של 80%.

אמיר הלר: זאת אומרת, שבכל המצבים האחרים, של בניין אחד, שניים, שלושה, ארבעה, שזה רוב העסקאות – ואם רשות המסים תבדוק מה היה במבצע הקודם, אלה רוב העסקאות שרלוונטיות, ובטח בכמות יחידות הדיור במדרגה הזאת שזו כמות יחידות דיור קטנה – בדבר הזה זה או אפס או מאה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: הוא מעלה טענה נכונה.

עיסאווי פריג': טענה נכונה מאוד.

מאיר אסולין: זאת הכוונה.

מאיר אסולין: הכוונה היא ש-80%.

מאיר אסולין: אתה לא יכול להגדיר מי - - -.

מאיר אסולין: אנחנו מגדירים דירות.

מאיר אסולין: ברור לנו שטופס 4 הוא לבניין.

מאיר אסולין: 80% מהבניינים שניתן לבנות שם, זה בעצם המפתח.

אז אל תכתוב: גפני, זו סוגיה מאוד חשובה שהוא העלה.

משה גפני: כן, אבל אין צורך.

משה גפני: איך יכול להיות 80%?

משה גפני: הוא צודק.

עיסאווי פריג': אבל איך טופס ניתן לבניין?

עיסאווי פריג': ולמה הוא כותב 80% מהדירות?

קריאה: זה תלוי מה מספר הדירות בבניין.

עיסאווי פריג': למה לא 80% מהבניינים?

מאיר אסולין: כי מההתחלה לא הגדרנו "בניינים".

מאיר אסולין: הגדרנו "דירות".

מאיר אסולין: אני לא יודע לכמה בניינים זה יהיה.

מאיר אסולין: זה פשיטא.

אמיר הלר: לא, זה לא פשיטא.

משה גפני: רגע, אבל שנייה, לא מנהלים דיאלוג.

משה גפני: עם כל הכבוד.

משה גפני: יהיה כתוב: "בניינים".

משה גפני: בסדר.

עיסאווי פריג': "בניינים".

עיסאווי פריג': מה העניין?

אמיר הלר: אבל יש עניין.

אמיר הלר: כי אם אתה מסתכל - - -

משה גפני: אתה רוצה שנחזור ל"דירות"?

משה גפני: מה העניין?

משה גפני: הרי סיכמנו שיהיה כתוב: "בניינים".

אהוד נדב: אבל זה לא פותר את הבעיה.

אהוד נדב: ברוב הפרויקטים יש בניין אחד או שניים או שלושה או ארבעה.

משה גפני: בסדר, נו.

משה גפני: אז מה הבעיה?

אהוד נדב: אז זה 100%.

אהוד נדב: אין 80%.

משה גפני: זו טענה, וזה בסדר, ואפשר לשנות את זה.

משה גפני: והם מסכימים לשנות את ההגדרה.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: אבל תשמעו, אין מציאות כזאת, ואם יש, אז היא קיימת.

משה גפני: היות ואין מציאות, אז יכול להיות שני בניינים – אחד יש לו טופס 4 ואחד אין לו טופס 4.

אמיר הלר: אז אתה לא מקבל את ההטבה בכלל.

משה גפני: למה?

עיסאווי פריג': כי אתה צריך 80%.

אמיר הלר: ויותר מזה, זה במדרגה הנמוכה.

מאיר אסולין: חבר'ה, זה דיון אחר - - -

צחי דוד: - - -

משה גפני: תגיד מה.

משה גפני: תגדירו.

משה גפני: אם יש פתרונות, אני לא מפצל את החוק.

צחי דוד: ישבנו עם הקבלנים ערב הדיון, שמענו חלק מהטענות.

צחי דוד: יש לנו כמה תיקונים שאנחנו רוצים לתקן.

משה גפני: אז תגיד, תגיד עכשיו.

עיסאווי פריג': אפשר גם לפני החוק.

עיסאווי פריג': אתה מבקש מאתנו לאשר חוק.

עיסאווי פריג': זה לא מתאים במשמרת שלך.

משה גפני: מה?

עיסאווי פריג': דבר כזה.

נורית קורן: אם יש תיקונים, שיעשו את התיקונים.

נורית קורן: עוד פעם נבזבז את הזמן שלנו?

נורית קורן: מה הדבר הזה?

משה גפני: צחי, בוא נחשוב.

משה גפני: יש לנו עוד זמן.

משה גפני: הם מעלים טענה נכונה.

משה גפני: אני חשבתי שהבעיה נפתרה, אבל אם אנחנו מדברים על שני בניינים, עומדים בקריטריונים, שייכים למבצע שלכם, אחד קיבל טופס 4 ואחד לא קיבל טופס 4.

משה גפני: למה הבניין שקיבל טופס 4 לא זכאי?

משה גפני: למה הוא צריך להיות תלוי ב-80% של הבניינים שנמצאים בשטח?

משה גפני: אחד יצא למכירה ואנשים מאכלסים עכשיו את הבניין הזה, השני תקוע בגלל שאני לא יודע, תוואי הקרקע שם, לא חשוב מה.

משה גפני: איך מגדירים את זה בחוק?

משה גפני: להגיד את המילה הזאת.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: לא 80%.

משה גפני: למה הכנסנו את ה-80%?

קריאה: - - - אם 80% מקבלים את כל ההטבה.

משה גפני: כל ההטבה לקבל על הבניין הזה.

משה גפני: בבניין הזה יש שמונה דירות.

משה גפני: אפשר להוריד את ה-80%.

משה גפני: למה אתם צריכים אותו?

קריאה: 80% להקלה.

קריאה: זאת אומרת, אתה מסיים רק 80%, עדיין אתה מקבל - - -

משה גפני: אני לא מבקש כלום.

משה גפני: הם מבקשים, בצדק, הם אומרים: אל תיתן לי הקלה ואל תיתן לי החמרה.

משה גפני: סיימתי את הבנייה, תן לי את ההטבה, אם אני עומד בתנאים.

משה גפני: אפשר להוציא את ה-80%.

רחל עזריה: רגע, אבל זה כשזה הכול אותו קבלן?

משה גפני: הוא בנה שני בניינים, בניין אחד הוא סיים, קיבל טופס 4, אנשים התאכלסו, מלא, והבניין השני תקוע באמצע.

משה גפני: הוא עומד בתנאי המבצע.

רחל עזריה: אני חייבת לומר משהו, ואני יושבת הרבה שנים בוועדת תכנון ובנייה בעיריית ירושלים.

רחל עזריה: נתקלנו בכל מיני מצבים שבכוונה לא מסיימים, כי מקווים לקבל עוד אישור לעוד קומה או עוד קומה, או עוד מרפסת, או עוד מרפסת ועוד מרפסת, ואלה דברים שאנחנו רוצים למנוע.

רחל עזריה: הרבה פעמים יש פרויקטים של חמישה בניינים – וכל הזמן היו דיונים כאלה – ואז רוצים שכל הבניינים יהיו - - -

משה גפני: אגב, - - - נתן לנו קרדיט על הנושא של הטבות המס.

רחל עזריה: כל הכבוד.

קריאה: אה, הוא כן נתן?

משה גפני: את הנושא של החקלאים.

קריאה: הוא נתן לנו קרדיט?

קריאה: כי אני לא ראיתי.

משה גפני: כן, כן.

רחל עזריה: נניח שיש ארבעה-חמישה בניינים, והיזם מבקש שכל הבניינים יהיו 14 קומות, ונתנו לו 12.

רחל עזריה: אז הוא לפעמים משאיר בניין אחד ואומר: מה שביקשתי ולא אישרתם לי, תאשרו לי להעביר לבניין האמצעי.

רחל עזריה: כי כאילו אם הטענה היא טענה של צל שמפריע - - - אז לכן, הרבה פעמים ישאירו בניין אחד שלא יסיימו אותו מתוך תקווה לקבל עוד דברים שלא מאשרים והוועדה לא מאשרת, כי הוועדה לא מאשרת, כי אי-אפשר לאשר, כי זה יגרום לעומסים, מכל מיני סיבות כאלה.

משה גפני: מה זה קשור לחוק הזה?

רחל עזריה: אבל זה בדיוק זה, שאנחנו רוצים שהוא יסגור את הקומפלקס, אנחנו לא רוצים להשאיר את ההזדמנות - - -

משה גפני: אנחנו לא אומרים את זה.

רחל עזריה: למה?

רחל עזריה: כבוד היו"ר, אתה מבין את העניין שאם - - - בניין אחד ולא שני - - -

משה גפני: כן.

משה גפני: זה לא קשור לעניין.

משה גפני: האיש הזה יכול לבנות, אם יש לו שמונה דירות באחד הבניינים, הוא יכול לבנות את שמונה הדירות, לא לגעת בכלל בכל האחרים.

משה גפני: האחרים כמובן לא נכנסים ל בצע מכיוון שהוא לא נוגע בהם, ואז הוא ישלם את מלוא הסכום במס.

משה גפני: אבל על הבניין הזה הוא זכאי לקבל את ההטבה שעליה מדובר.

משה גפני: זה שהוא עושה כל מיני חשבונות, לא לבנות וכן לבנות - - -

רחל עזריה: אבל אם המטרה היא לגרום לזה שהדירות ייבנו מהר – ואחת הסיבות, כולנו יודעים את זה שלא בונים מהר, אל"ף, בגלל ערכי הקרקע, ובי"ת, בגלל תקווה לקבל אישור לעוד קצת ועוד קצת ועוד קצת.

רחל עזריה: היינו פוגשים את היזמים, מגיעים פעם אחת, אחרי חודשים פוגשים אותם עוד פעם.

רחל עזריה: פעם אחת ביקשו מרפסות, פעם שנייה ביקשו עוד קומה, אחר-כך ביקשו עוד חדר, אחר-כך ביקשו עוד ממ"ד.

רחל עזריה: זה התהליך הזוחל.

רחל עזריה: ולכן, האינטרס שלנו הוא לוודא שיש איזשהו אפיון לדיון.

משה גפני: מה שאת אומרת, יש בו היגיון רב.

משה גפני: ולכן, ביני לבין עצמי, אם לא הייתי יושב-ראש, אז הייתי אומר את זה יותר חריף – אבל אני לא חושב שזה יפתור את הבעיה כמו שזה לא פתר את הבעיה בפעם הקודמת.

משה גפני: אנשים וקבלנים עושים חשבונות אחרים מהחשבונות האלה.

רחל עזריה: אבל אם זה המצב, אז בוא ננוח.

משה גפני: לא, לא ננוח.

משה גפני: גם אז אישרתי את זה.

משה גפני: אמרתי: לא יועיל, לא יזיק.

משה גפני: הם אמרו שיש 70 עסקאות שנעשו מאז 2011, אז 70 עסקאות, וכנראה שהרוב שם נעשה - - -

צחי דוד: 2013, 2014, 2015 זה לא היה בתוקף - - -

רחל עזריה: בירושלים, זה שלא היה לנו שום שוט ולא היה שום דבר - - -

משה גפני: אבל זה לא רלוונטי לעניין הזה.

רחל עזריה: אבל זה כן רלוונטי לעניין הזה.

משה גפני: אבל אם הוא לא בונה, הוא מפסיד את ההטבה במס.

משה גפני: שלא יאשרו לו.

רחל עזריה: מבקשים שאתה תקבל על הארבעה, והאחרון לא ימנע לקבל את ההטבה.

רחל עזריה: נכון?

רחל עזריה: אני אומרת שבעצם יש עניין כן לשים אותם ביחד בגלל שגם ועדת תכנון ובנייה רואה את זה ביחד וגם היזם רואה את זה ביחד, ובעצם כולם רואים את זה כקומפלקס אחד ולא כבניינים שונים.

רחל עזריה: אתה יודע מה זה לשבת חמש שנים בוועדת תכנון ובנייה?

רחל עזריה: אתה יודע כמה תסכולים צברנו?

משה גפני: אני יודע, אני יודע.

משה גפני: במיוחד בירושלים.

משה גפני: אבל היועץ המשפטי מעיר לי הערה נכונה.

משה גפני: מה שהם מציעים זה בדיוק הפוך ממה שאת אומרת.

משה גפני: אנחנו עכשיו מורידים את זה.

משה גפני: אני לא יודע למה אתם מסכימים.

משה גפני: הם מציעים, שאם יש חמישה בניינים ו-80% מהבניינים האלה נגמרו, קיבלו טופס 4, אחד הוא השאיר בצד, כפי שאמרת.

משה גפני: גם הבניין ההוא, לפי ההצעה שלהם, יקבל בסוף את ההטבה.

משה גפני: זה מה שהם מציעים.

משה גפני: למה אתם מסכימים להוריד את ה-80%?

אמיר הלר: בגלל שמרבית העסקאות לא קורות, כמו שחברת הכנסת עזריה אמרה, על חמישה בניינים.

אמיר הלר: רוב העסקאות שקורות על קרקע פרטית הן לא בהיקפים של אלפי יחידות דיור, אלא בעסקאות הרבה יותר קטנות, של בעלי קרקע שמוכרים 20, 30, 40 יחידות דיור.

אמיר הלר: בדרך-כלל זה יכול להיות בבניין אחד או בשניים או בשלושה במקסימום.

אמיר הלר: ואלה רוב העסקאות שגם המבצע הזה מכוון לזרוק אנשים בעלי קרקעות שמחזיקים, אבל ממשיכים לדגור על זה.

אמיר הלר: זה לא המקרה שמדובר.

אמיר הלר: ולכן אנחנו חושבים שבמקום שבו יזם החליט לקנות קרקע שיש לה רק שני בניינים, והוא ניסה לעבוד קשה, כמו שחבר הכנסת גפני אמר בהתחלה, שהוא ניסה אבל לא הצליח לעמוד בזמנים, ובגלל זה יש רק 70 עסקאות כי לוחות הזמנים היו מצומצמים מדי, ואז הוא איבד את כל ההטבה.

אמיר הלר: כי גם אם הוא הצליח אחד מתוך השניים, הוא איבד את כל ההטבה.

אמיר הלר: ובנושא הזה אנחנו רוצים לגעת.

אמיר הלר: שאם בן-אדם קנה קרקע, השקיע ורצה לבנות מהר, אבל לא הספיק את שני הבניינים, אלא הספיק רק אחד, שבכל זאת יקבל את ההטבה באופן יחסי.

עיסאווי פריג': גפני, יש לנו שני נושאים כאן וזה די חשוב.

עיסאווי פריג': רחל אומרת לגבי הקומבינה שמשאירים בניין, ומה שהחברים אומרים במיוחד לגבי הבנייה של שניים-שלושה בניינים, מבחן ה-80% - - -

משה גפני: חמישה בניינים, ששם יהיה 80%.

עיסאווי פריג': כן, שמבחן ה-80% צריך להיות מהותי.

עיסאווי פריג': אז אנחנו צריכים לצאת מהקופסה ולחשוב על פתרון שאכן ייתן ביטוי לקומבינות וייתן ביטוי למינימום.

משה גפני: אבל איך אתה מבטל קומבינות?

משה גפני: אני לא הבנתי.

עיסאווי פריג': רווח מקסימלי.

עיסאווי פריג': למקסם רווח.

משה גפני: הם מציעים לחזק את הקומבינה.

משה גפני: זו ההצעה.

משה גפני: אם אתה מוריד את ה-80%, אין קומבינה.

עיסאווי פריג': אמת.

משה גפני: אני בעד הקומבינה.

משה גפני: למה אני בעד הקומבינה?

משה גפני: מכיוון שמדובר על מבצע, ובמבצע הזה צריך לעשות את המקסימום.

משה גפני: ואנחנו מדברים על בנייה של חמישה בניינים, שזה דבר נדיר בקרקע פרטית.

רחל עזריה: בסדר, אבל גם בבנייה של שני בניינים, זו אותה השיטה.

רחל עזריה: אתה בסוף משאיר בניין אחד שאתה משאיר אצלו "שפיל".

משה גפני: אני סבור שבחוק צריך שיהיה כתוב את המקסימום שניתנת הטבה על-מנת שלאנשים יהיה אינטרס, לפחות בחלק מהבניינים, לסיים אותם מהר.

משה גפני: ולכן אני מציע שההטבה תינתן בכל מקרה – ברגע שבניין מסתיים, הוא יקבל את ההטבה אם זה עומד בתנאים - - -

קריאה: באופן יחסי.

משה גפני: מה פירוש המילה "יחסי"?

קריאה: הדירות באותו בניין.

משה גפני: אני לא חשבתי אחרת.

קריאה: וגם, בן עשר דירות לפחות.

משה גפני: שמונה.

קריאה: שמונה.

קריאה: סליחה.

קריאה: שמונה דירות בבניין.

משה גפני: מה אתה חוזר על טעות הדפוס?

עיסאווי פריג': אבל בנייה רוויה – שש דירות.

עיסאווי פריג': מאיפה קבע שמונה דירות?

משה גפני: זה שמונה.

משה גפני: שמונה היה גם בפעם הקודמת.

משה גפני: עכשיו כתוב: עשר.

משה גפני: על כל פנים, שמונה דירות, הסתיים בסדר.

משה גפני: אלא אם כן – וצריך לנסח את זה בחוק – אלא אם כן מדובר על חמישה בניינים, ואם מדובר על כמה בניינים, אז בנייה של 80% מהדירות מקנה את הטבות המס.

משה גפני: נכון?

משה גפני: זה מה שאתם רוצים?

עיסאווי פריג': אנחנו נפַתח את זה.

עיסאווי פריג': בנייה רוויה מוגדרת שש דירות לפחות.

משה גפני: עשר דירות כתוב פה.

משה גפני: שמונה.

משה גפני: אי אפשר.

משה גפני: היה על זה דיון ארוך ב-2011.

משה גפני: אם ניכנס לזה, אנחנו מסתבכים עם העניין.

משה גפני: זו הטבה.

משה גפני: ההטבה הזאת תינתן - - -

עיסאווי פריג': חברים, בואו נסכם, או שאתם רוצים לדחות את זה ליום אחר?

משה גפני: לא, לא.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: אין מה לדחות.

רחל עזריה: למה לדחות?

משה גפני: מה קרה לך אתה?

עיסאווי פריג': הם, ייקח להם זמן - - -

משה גפני: יש לנו חוקים יותר בעייתיים מהחוק הזה.

עיסאווי פריג': טוב, בסדר.

משה גפני: על כל פנים, לנסח את זה באופן כזה שבו כל בניין שמסתיים מקבלים עליו את ההטבה, כמובן באופן יחסי, אם מדובר על כמה בניינים.

משה גפני: ואם מדובר על חמישה בניינים לפחות, אז שם 80% מספיק, כדי להיכלל במבצע הזה, כפי שאתם כתבתם.

צחי דוד: ואז גם בניין יחיד של שמונה דירות, לצורך העניין, מקבל.

צחי דוד: זה מה שאתה אומר?

משה גפני: כן.

משה גפני: פשוט.

משה גפני: על זה הסכמנו.

מאיר אסולין: מה הבעיה להישאר עם תחילת ההצעה?

משה גפני: לא, בגלל ש80%, משמעות העניין היא שאם יש שני בניינים, אחד מסתיים ואחד סתם תקוע, אז הוא לא יקבל.

משה גפני: ואנחנו אומרים שהוא כן צריך לקבל.

מאיר אסולין: על מה שהוא בנה, הוא כן יקבל.

משה גפני: נכון.

צחי דוד: את החלק היחסי על מה שהוא בנה, לא על הכול.

משה גפני: כן.

מאיר אסולין: על החלק היחסי על מה שהסתיים.

מאיר אסולין: על דירות שהסתיימו הוא מקבל.

משה גפני: אבל אז אנחנו מורידים את ההטבה שאתם נתתם.

משה גפני: אנחנו רוצים להישאר עם כל ההטבות.

מאיר אסולין: סל הטבות זה קצת בעייתי כרגע.

מאיר אסולין: זה גם מסובך לתת - - -

משה גפני: אבל אתם רוצים.

משה גפני: אתם אומרים.

משה גפני: אני מקטני-אמונה בעניין הזה.

משה גפני: אבל אתם אנשים מאוד מאמינים שהמבצע הזה יביא עוד דירות.

מאיר אסולין: אבל אתה יודע שאנחנו מקבלים את ההצעות שלך כי הן יותר חכמות.

מאיר אסולין: אז בוא נישאר עם ההצעה.

עיסאווי פריג': תגיד את זה שוב.

משה גפני: ההצעה היא שברגע שהסתיים בניין – המילה "דירות" יורדת, "בניינים", לא צריך את ה-80% – הוא מקבל את ההטבה.

משה גפני: יש בניין של שמונה דירות שהסתיימו, הוא מקבל את ההטבה.

משה גפני: ולא משנה מה שנעשה סביבו.

משה גפני: וזה באופן יחסי, אם יש לו קרקע גדולה והוא בונה על זה עוד בניינים, אז זה כמובן באופן יחסי לבניין שעליו מדובר.

עיסאווי פריג': וה-80%?

משה גפני: יורד.

קריאה: לא רלוונטי.

משה גפני: הם אומרים שאני לא יכול להחזיק את המקל בשני הקצוות.

משה גפני: האמת היא שאני כן יכול.

קריאות: - - -

קריאה: בסדר, אבל זה לגבי החלק היחסי.

קריאה: אתה לא רוצה לתת הטבה בחלק יחסי למי שסיים צמוד-קרקע אחד מתוך שמונה.

משה גפני: אמיר, רבותי, "בוני הארץ", למען הסר ספק, זה חל על כל הבנייה.

משה גפני: במקום שיש שמונה דירות, זה יכול להיות צמודי-קרקע, וזה יכול להיות בניין לגובה, וזה יכול להיות בבנייה רוויה - - -

קריאה: או ארבע דירות - - -

מאיר אסולין: לא ארבע.

מאיר אסולין: לא.

קריאה: ארבע דירות בבניין.

קריאה: שני בניינים של ארבע דירות.

מאיר אסולין: לא.

מאיר אסולין: ארבע בבניין.

מאיר אסולין: זה לא ארבע בשני בניינים.

משה גפני: במקום שבו בקרקע הזו שעליה מדובר, נבנות שמונה דירות, לא משנה אם זה לגובה או לרוחב, או קרקע או רוויה, מינימום שמונה, עם הכללים שעליהם אנחנו מדברים, חלה עליו ההטבה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': גם אם זה שמונה דירות על שמונה דונם?

משה גפני: כן.

קריאה: אמרתי שמונה לשני בניינים.

עיסאווי פריג': כמו בקרקע.

עיסאווי פריג': זה מאוד חשוב.

עיסאווי פריג': מחר השומות - - -

מאיר אסולין: - - -

צחי דוד: כתבנו שזה חל גם על צמודי קרקע.

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: הלאה.

עיסאווי פריג': כל התיקונים האלה יבואו?

משה גפני: כן, ודאי.

ישי פרלמן: אנחנו נעביר נוסח.

משה גפני: מאיפה לקחתם את החודשים האלה?

משה גפני: אני יכול להבין מאיפה?

משה גפני: אתם שותקים?

אמיר הלר: לא, איזה שותקים?

אמיר הלר: אנחנו מחכים שאתה תדבר.

אמיר הלר: אין לנו רשות דיבור.

משה גפני: אה, ביקשתם רשות דיבור.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אין 28.

משה גפני: אני לא קבלן.

משה גפני: אתם מביאים חוק, באים לשר שלכם – אני בכוונה אמרתי "לשר", ראיתי פה את נדב – אתם באים לשר שלכם, אומרים לו: יש מבצע והכול בסדר, ובעצם אי-אפשר לבצע את המבצע הזה.

משה גפני: מה, 28 חודש?

משה גפני: אתם עושים צחוק?

משה גפני: כמה זמן צריך לבנות בניין כזה?

צחי דוד: זה 28 חודש ממועד העסקה.

צחי דוד: זאת אומרת, זה לא ממועד הוצאת ההיתר.

צחי דוד: היום זמן ממוצע לבניית דירה בישראל זה 28 חודש רק הבנייה עצמה, בפועל.

מאיר אסולין: צחי, כמה זמן לוקח לבצע את התוכנית המפורטת?

צחי דוד: בין שנה וחצי לשנתיים.

רחל עזריה: זה ממועד הוצאת ההיתר?

משה גפני: לא, זה 28 חודש מאז שנעשתה העסקה על הקרקע.

רחל עזריה: אבל כשיש היתר.

קריאות: לא.

קריאות: לא.

קריאות: כשיש תוכנית.

קריאות: לא היתר.

קריאות: כשיש תוכנית שניתן - - -

קריאה: חברת הכנסת עזריה יודעת כמה זמן לוקח להוציא היתר בעיריית ירושלים.

קריאה: זה לא לוקח פחות משנתיים בעיריית ירושלים.

משה גפני: האמת היא שעל עיריית ירושלים אנחנו בכלל לא מדברים.

משה גפני: מדברים רק על ערים אחרות.

קריאה: אז בוא נדבר על הערים האחרות.

קריאה: לא פחות משנה וחצי להוציא היתר בערים האחרות.

קריאה: ולא מדברים על ירושלים.

משה גפני: לא, זה לא ריאלי.

משה גפני: זה לא היה גם בפעם הקודמת.

צחי דוד: בתוכנית היה 36, אבל זה היה גלובלי.

צחי דוד: ה-28 זה בניינים יחסית קטנים של עד 25 דירות.

משה גפני: מה זה משנה?

עיסאווי פריג': אבל זה צריך להיות מרגע קבלת הרישיון.

עיסאווי פריג': מה העניין?

מאיר אסולין: מקבלת ההיתר, כי הם יעכבו את קבלת ההיתר.

משה גפני: רבותי, אם רוצים להיות ריאליים, זה לפחות 36 חודשים.

רחל עזריה: למה שימהר להוציא היתר?

רחל עזריה: דווקא אני לא מסכימה, כי היכולת לעכב היתר היא מאוד גדולה.

צחי דוד: שוב, אנחנו כן קשובים וישבנו עם קבלנים, וחלק מההערות שלהם קיבלנו.

צחי דוד: ההערה שלהם נכונה, שזה מתייחס למועד עסקה, שזה מוסיף עוד פרק זמן עד שאתה בכלל מגיע להיתר, ויש גם שלב של היתר בנייה.

צחי דוד: עם זאת, הרעיון פה הוא כן להאיץ.

צחי דוד: יש פה הטבה מסוימת וההטבה הזאת גם יכולה לשמש את הקבלן.

צחי דוד: חלק מהתמורות של ההטבה הוא לעבוד יותר ממה שהוא עובד בדרך-כלל.

צחי דוד: הממוצע בישראל הוא 27 חודש, ובניינים קטנים כמובן פחות מהממוצע הזה.

צחי דוד: עם זאת, אנחנו כן אחרי בדיקה נוספת אִתם, ורצינו לשמוע גם את חוות-דעת הוועדה.

צחי דוד: אם הוועדה חושבת שזה קצר מדי, הצעתנו היא פשוט לבטל את המדרגה הכי נמוכה, של ה-28 חודש, ולהתחיל מהמדרגה הבאה אחריה, שהיא תתחיל מאפס עד 250, 36 חודש, ואחרי זה יש מדרגה נוספת.

צחי דוד: עוד דבר שצריך לציין, שלא נאמר פה, שרשות המסים, בהוראות הביצוע של ההטבה הזאת, אמרה שאם עשית הסכם אופציה והתחלת לעבוד, והתחלת להתקדם, ומימשת את העסקה יותר מאוחר, אנחנו סופרים לך את זה ממועד העסקה, לא ממועד האופציה.

צחי דוד: זאת אומרת, שיש פה עוד פרק זמן שסוגר את התקופה בין העסקה לבין ההיתר, שקבלן יכול לקצר.

צחי דוד: אז יש פה עוד תקופת זמן, שיכולה להיות עד שנה.

צחי דוד: ולכן, לאור עמדת הוועדה ומה שאמרת, ההצעה שלנו לתקן, להוריד את המדרגה האחרונה, להתחיל מ-36 חודש, ויש לנו מדרגה נוספת.

משה גפני: להוריד את המדרגה הראשונה, ולהשאיר את המדרגה השנייה שהיא הראשונה.

צחי דוד: השנייה והשלישית ומדרגה אחת - - - שאין לה מגבלה בכלל.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הלאה.

אמיר הלר: גם ה-36 חודשים שהיו בחוק הקודם, וזה מה שצחי אמר דווקא בהתחלה, אני מתפלא, כי הוא אמר שהם הולכים לשפר את זה כי לוחות הזמנים לא היו ריאליים.

אמיר הלר: 36 חודש אחרי הסכם, לעשות תוכניות, להוציא היתר ולבנות, בטח שאם זה עד 250 דירות – חבר'ה, זה לא ריאלי.

אמיר הלר: יהיו לכם עוד פעם 70 עסקאות.

אמיר הלר: אם אתם רוצים באמת לעשות "מכה" יותר רצינית, ולהאיץ אנשים שבאמת ילכו לעסקאות כאלה - - -

משה גפני: כמה אתם רוצים?

אמיר הלר: לדעתי, צריך לעשות את זה דיפרנציאלי לפי גובה הבניין.

אמיר הלר: לא יכול להיות שדין בניין של ארבע קומות הוא כדין בניין של 15 קומות.

אמיר הלר: אין אותם לוחות זמנים.

משה גפני: אז מה אתה מציע?

משה גפני: הם מציעים עכשיו שתי מדרגות: האחת זה 48 חודשים, שזה הגדול ביותר, ואחת היא 36 חודשים שזה משמונה עד 250.

משה גפני: מה אתם מציעים?

משה גפני: הרי המטרה היא להאיץ, והמטרה היא גם להיות ריאליים, בגלל שאז אנשים יכולים להתייאש ולהגיד: בלאו הכי אני לא עומד בזה, לא נכנס למבצע.

משה גפני: מה אתם מציעים?

רחל עזריה: אפשר גם מדרגות מצטלבות.

אמיר הלר: המדרגות שאני הצעתי לרשות המסים זה לפי גובה הבניין.

בצלאל סמוטריץ': למה זה קשור?

בצלאל סמוטריץ': להוציא היתר בנייה - - -

רחל עזריה: לא, כי זה היתר בנייה - - -

אמיר הלר: זה לא רק ההיתר.

אמיר הלר: זה גם הבנייה בפועל.

בצלאל סמוטריץ': אבל מה זה משנה אם אני בונה 200 דירות ב-10 בניינים של 10 קומות, או אני בונה 200 דירות בשלושה בניינים של - - - ?

רחל עזריה: אבל אתה לא צריך לבנות 200.

רחל עזריה: אתה יכול לבנות שמונה דירות.

בצלאל סמוטריץ': הם אמרו שהמדרגה היא במספר הדירות.

בצלאל סמוטריץ': הוא רוצה שהמדרגה תהיה בגובה הבניין.

בצלאל סמוטריץ': אין הבדל.

אמיר הלר: השאלה נכונה, אבל יש הבדל.

אמיר הלר: כשאתה בונה - - -

משה גפני: אבל אי-אפשר לדבר דבר ערטילאי.

משה גפני: אנחנו מדברים על חקיקה ראשית.

בצלאל סמוטריץ': רגע, אבל הוא רוצה להסביר.

עיסאווי פריג': כן, אבל חקיקה לא בכל מחיר.

עיסאווי פריג': חקיקה עושה את זה בהיגיון, שנבין.

משה גפני: בבקשה, איך?

משה גפני: שש קומות זה כך?

משה גפני: ו-12 קומות זה כך?

משה גפני: ו-20 קומות זה כך?

משה גפני: תגיד.

אמיר הלר: יש בהגדרות חוק התכנון והבנייה הגדרות למה זה בניין רגיל ומה זה בניין גבוה בניין שעובר 27 מטר, אם אני לא טועה, בחוק התכנון והבנייה, שזה תשע קומות ומעלה, נחשב בניין גבוה.

אמיר הלר: יש לזה השלכות על כל מיני דברים, לרבות הנחיות של כיבוי אש, מערכות וכולי.

משה גפני: כמה חודשים אתה מציע שיהיו ל-27 מטר ומעלה?

אמיר הלר: אני מציע שעל כל קומה נוספת מעבר ל-27 מטר, יינתן פרק זמן של עוד חודשיים לכל קומה.

אמיר הלר: זה פרק הזמן – בין חודש וחצי לחודשיים לבניית כל קומה.

אמיר הלר: ועוד דבר, לשאלה של חבר הכנסת סמוטריץ' – יש הבדל בין בניין של שש קומות מבחינת הכלונסאות, היציבות של הבניין, החפירות שצריך לעשות, וגם לעניין חניונים.

אמיר הלר: בדרך-כלל בבניינים שהם יותר נמוכים, החניונים נמצאים בתוך תוואי הבניין, חניונים עיליים.

אמיר הלר: כשאתה צריך לחפור חניון תת-קרקעי, פרק הזמן לחפירה ולתיקון ולבניית החניון, לוקחים שישה חודשים לפחות רק על החלק התחתון.

אמיר הלר: ואני לא מדבר בכלל על החוזק של הבניין שצריך לעמוד על גבולות המגרש שצריך לדפן מסביב.

אמיר הלר: ולכן יש פער משמעותי מאוד, אם אתה בונה 100 בניינים של יחידה או שתיים בכל בניין, או בניין אחד של 100 יחידות דיור.

עיסאווי פריג': וגפני, אני אחזק אותו בעוד נקודה.

עיסאווי פריג': הרי כוח האדם – בוא נקרא לילד בשמו – זה העובדים הפלסטינים.

עיסאווי פריג': אין להם התמחות בנייה לגובה.

עיסאווי פריג': ההתמחות שלהם, שש-שבע קומות – גג.

עיסאווי פריג': בגלל זה כל הפעולה הסינית, ב-22 אלף סינים שיש להם מומחיות בבנייה לגובה שעכשיו נזכרים גם לתת.

עיסאווי פריג': אני חושב שהוא צודק בהחלט.

משה גפני: בסדר, אז אני מקבל את מה שהוא אומר.

משה גפני: אבל צריך להגיד דברים מוגדרים.

משה גפני: על כל קומה נוספת להוסיף חודשיים, זה לא ריאלי.

משה גפני: לא ריאלי.

משה גפני: הממשלה, מה אתם אומרים?

עיסאווי פריג': להיות ריאליים.

צחי דוד: הוא ציין מורכבות אחת שעושה דיפרנציאליות בין בניין כזה לאחר, זה גובה הקומות.

צחי דוד: יש מורכבות של חניונים, יש מורכבות של מימון, יש מורכבות של טופוגרפיה, יש מורכבות של פועלים.

צחי דוד: אנחנו חושבים שאם אנחנו רוצים שתהיה האצה – דיברנו על פרק זמן של שנה, מאופציה ועד עסקה, פלוס 36 חודש, שזה המינימום, זה פרק זמן ארוך.

צחי דוד: אם הוועדה רוצה להאריך אותו עוד קצת, אז אנחנו רוצים לשמור על מנגנון פשוט.

צחי דוד: זו כבר החלטה שלכם.

צחי דוד: רוצים עוד כמה חודשים?

צחי דוד: – רשות המסים היא לא מחלקת הנדסה, היא לא תבדוק קומות וחניונים.

צחי דוד: זה לא נכון.

צחי דוד: זה יסבך את כל השוק הזה.

צחי דוד: זה חבל.

צחי דוד: אתם חושבים שזה לא מספיק?

צחי דוד: ואתה חושב שעל 36 פלוס שנה ראוי להוסיף עוד כמה חודשים?

צחי דוד: עוד שלושה או ארבעה חודשים?

צחי דוד: – אנחנו לא מתעלפים מזה.

צחי דוד: זה לא הורס את ההצעה וזה לא גורע ממנה, וזה אפשרי, אם אתם חושבים שזה לא מספיק.

משה גפני: אתם לא יכולים בבניינים גבוהים יותר?

משה גפני: - - -

צחי דוד: אנחנו לא רוצים להיכנס לדיפרנציאליות הזאת.

צחי דוד: אני נכנס לדיפרנציאליות לפי גודל התב"ע - - -

משה גפני: אם נשים 40 חודש במקום 36?

משה גפני: זה יפתור את הבעיה?

משה גפני: הם צודקים - - -

אמיר הלר: זה בהחלט יקל.

אמיר הלר: אבל אני חושב שיש לשים את הדעת לעניין חניון תת-קרקעי.

אמיר הלר: הוא מוסיף חצי שנה.

אמיר הלר: זה לא יעזור.

קריאות: - - -

רחל עזריה: אבל גם השיפועים.

רחל עזריה: לא צריך לעשות קירות תמך.

רחל עזריה: זאת אומרת, אין הגבלה.

רחל עזריה: אני מסכימה אתך.

משה גפני: מאיר, מה אתה אומר?

מאיר אסולין: זה יגרום לחיכוך בין הפקידים לבין הקבלנים.

מאיר אסולין: יש לי בניין שאין בו חניון תת-קרקעי, ויש לי בניין באותו פרויקט - - - אז אני צריך לפצל?

מאיר אסולין: לזה לתת?

מאיר אסולין: - - -

קריאות: אבל זה בטופס 4.

קריאות: אבל זה בטופס 4 הכול.

קריאות: אתה מבקש את הטופס 4.

רחל עזריה: ברגע שיש שיפועים, אז צריך קירות תמך.

רחל עזריה: אני מציעה פשוט להוסיף עוד קומה.

רחל עזריה: גם אני לא רוצה שעל כל קומה, כי אז שוב יחזרו לוועדת תכנון ובנייה לבקש עוד קומה ועוד קומה.

מאיר אסולין: - - - אי אפשר להתנהל בהליכי שומה על כל בניין - - -

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשאול שאלה.

בצלאל סמוטריץ': למה נכון בכלל, ואני חושב שיש לזה דוגמאות, תיכף אני אזכר – למה נכון ללכת לסוף הבנייה ולא להתחלת הבנייה?

בצלאל סמוטריץ': הרי נקודת המוצא שלי שמהרגע שקבלן התחיל לבנות, יש לו אינטרס לסיים.

בצלאל סמוטריץ': הוא הרי השקיע את הכסף שלו והוא לקח את המימון.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו הוא רוצה לסיים, הוא רוצה למכור, הוא רוצה לאכלס.

בצלאל סמוטריץ': אם לא, אז יש לו תביעות של הרוכשים.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לראות שהוא לא גורר רגליים, שהוא לא עשה עסקה בשביל להיפטר ממס.

בצלאל סמוטריץ': ועכשיו הוא יתחיל לבנות בעוד 10 שנים.

בצלאל סמוטריץ': הוא מחזיק מלאי כי הוא חושב שהמחיר - - - אני רוצה שהוא יגיש היתר בנייה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה שהוא יתחיל לבנות.

בצלאל סמוטריץ': אני מסכים אתך שאתה לא יודע להיכנס אתו לרזולוציה של חניונים.

בצלאל סמוטריץ': מצד שני, אי-אפשר להציב משהו לא ריאלי.

בצלאל סמוטריץ': תגיד: התנאי שאני דורש זה X זמן היתר בנייה, X זמן התחלת בנייה.

בצלאל סמוטריץ': אגב, נדמה לי שיש דברים כאלה בארנונות של בנייה.

בצלאל סמוטריץ': לפי דעתי, יש מנגנונים שהנקודה שלהם היא התחלת הבנייה.

צחי דוד: - - - השאלה היא מצוינת והתחבטנו בה בעצמנו.

צחי דוד: זו שאלה במקומה וגם אנחנו התחבטנו בזה.

צחי דוד: אבל בסוף, כשקבלן מקבל הטבה ועכשיו שואל את עצמו את שאלת - - - זה רלוונטי גם לסיום הבנייה.

צחי דוד: אם הוא בונה עם מנוף או עם שני מנופים, עם מעלית או עם שתי מעליות, ובהחלט, יש השפעה לקבלן אם כך וכך פועלים או אם כך וכך פועלים, ובאיזו מהירות הוא בונה.

צחי דוד: הוא יכול לבנות יותר מהר והוא יכול לבנות יותר לאט.

בצלאל סמוטריץ': אבל הזמן שזה לוקח לו, שווה לו הרבה יותר כסף מההטבה שאתה נותן לו.

רחל עזריה: לא, לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': הוא רוצה לעבוד מהר.

בצלאל סמוטריץ': אם היו לו פועלים ומעליות - - -

רחל עזריה: לא, זה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': הוא מקבל את הכסף מהדיירים, מהרוכשים, לפי התקדמות העבודה.

רחל עזריה: במקרים מסוימים זה ככה.

רחל עזריה: במקרים מסוימים זה אחרת.

צחי דוד: אם יש לו אינסנטיב לבנות יותר מהר, הוא יכול לבנות יותר מהר.

רחל עזריה: אם הוא מכר הכול "על הנייר", אבל אם הוא לא מכר הכול "על הנייר" והוא משאיר לעצמו למאוחר יותר, אז יש לו אינסנטיב לחכות.

בצלאל סמוטריץ': אבל תראה מה עומד בצד השני של הכף.

בצלאל סמוטריץ': עומד בצד השני של הכף שכשיש פרויקטים משמעותיים, הוא לא ייכנס לזה כלל.

בצלאל סמוטריץ': המשמעות היא שהיו לך 70 עסקאות, אז יהיה לך עכשיו לא 70, אלא 110.

צחי דוד: בפרויקטים המאוד-משמעותיים, אמרנו שאין מגבלת זמן.

צחי דוד: לא שהתעלמנו מזה.

צחי דוד: אמרנו, תב"ע שיש בה 1,000 יחידות דיור ומעלה, זה לא משנה מה החלק שלך בה, זאת תב"ע גדולה ומורכבת – אין מגבלת זמן.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה מכיר פרויקט שבנו בו 900 יחידות דיור תוך שלוש שנים מהיום שבו בוצעה הרכישה?

צחי דוד: - - -

בצלאל סמוטריץ': - - -

עיסאווי פריג': גפני, אנחנו לא נצא מזה.

עיסאווי פריג': אל תיתן לבחירה.

עיסאווי פריג': תחליט.

משה גפני: רבותי, קיבלתי הוראה מעיסאווי פריג'.

משה גפני: אנחנו מסיימים את זה.

משה גפני: אנחנו לא נכנסים.

משה גפני: אני מקבל את עמדתכם.

משה גפני: זה לא יהיה 36 חודשים.

משה גפני: זה יהיה 42 חודש וזהו.

משה גפני: הלאה.

רחל עזריה: 40.

רחל עזריה: אפשר לסגור על 40 שיהיה עגול?

משה גפני: 42 ו-50.

בצלאל סמוטריץ': 42.

רחל עזריה: מה?

רחל עזריה: כי ההנחה היא שיש עוד שלוש קומות מעבר לבניין?

רחל עזריה: זה נראה לי 40.

רחל עזריה: נראה לי שאפשר לסגור על 40.

צחי דוד: אנחנו מעדיפים 40.

צחי דוד: לא 42.

עיסאווי פריג': היושב-ראש ב-42, והוא הסמכות הקובעת.

עיסאווי פריג': נקודה.

עיסאווי פריג': לא שוברים לו את המילה.

רחל עזריה: אבל זה יושב-ראש שידוע שהוא קשוב.

עיסאווי פריג': קשוב זה משהו אחר.

בצלאל סמוטריץ': אני ביקשתי 50.

בצלאל סמוטריץ': אז הוא עשה משהו באמצע.

רחל עזריה: נראה לי ש-42.

צחי דוד: 40, וטעות דפוס 42.

עיסאווי פריג': דברי המלך לא נאמרים פעמיים.

משה גפני: 42, בסדר.

משה גפני: אחרי זה יהיו גם פניות של קבלנים.

משה גפני: אני מסכים שאתם לא צריכים להיכנס לרזולוציות האלה, בגלל שאז מתחיל חיכוך בין הפקידים לבין הקבלנים.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: בואו נסיים כבר את החלק הזה.

משה גפני: בבקשה, הלאה.

משה גפני: אם אפשר להתחיל לקרוא יותר מהר.

עיסאווי פריג': ברשותך, אני רוצה הסבר מילולי פשוט.

ישי פרלמן: הבעיה בתב"עות של פחות מ-1,000 דירות – אנחנו לא יודעים ברגע של המכירה אם זה הולך להתגשם בקנייה בתוך התקופה הקובעת.

ישי פרלמן: ולכן יצרנו שני מנגנונים.

ישי פרלמן: מנגנון אחד, שהוא משלם את כל הכסף ומקבל החזר אם באמת הקבלן מצליח לבנות בזמן.

ישי פרלמן: והמנגנון השני, שהוא משלם בהתחלה חלק מהכסף ונותן את הערובה על שאר הכסף, ואז אם באמת הוא מקבל את ההטבה, אז הערובה - - -

משה גפני: אוקי, הלאה.

משה גפני: דיבר אתי חבר הכנסת דוד ביטן – הוא נמצא בחו"ל – לגבי עסקת קומבינציה.

משה גפני: אני מבין מהנוסח כאן שעסקת קומבינציה חלה.

משה גפני: אפשר לבאר את זה, לפרש את זה, להגיד את זה?

אמיר הלר: זה מופיע בהוראת הביצוע.

מאיר אסולין: אל"ף, זה כתוב בהוראת הביצוע.

מאיר אסולין: בי"ת, בתנאי שהקרקע שנמכרת לקבלן בקומבינציה מייצרת בניין של שמונה יחידות.

צחי דוד: הקבלן חייב, בקומבינציה, שיהיו לו שמונה יחידות.

צחי דוד: זה מה שהוא אומר.

צחי דוד: יש קומבינציה.

צחי דוד: גם אני נשאלתי על זה ובדקתי – יש.

קריאה: לא, אבל צריך שזה יהיה כל העסקה של שמונה.

קריאות: לא.

קריאות: לא.

קריאה: המטרה היא להוציא דירות לשוק של לפחות שמונה יחידות דיור.

קריאה: עסקת קומבינציה זה עסקה שבה הקבלן ובעל הקרקע עושים הסכם שאני אבנה לך את הבניין, אתה תקבל חלק מהדירות וכל שאר הדירות יישארו אצלי.

קריאה: מה שהם אומרים שזה לפחות שמונה יחידות שהקבלן קיבל למכירה בשוק החופשי ושלא נכללות היחידות של בעל הקרקע.

משה גפני: למה?

קריאה: מה ההבדל בין בנייה עצמית – אז כאילו אני בונה לעצמי - - -

מיקי רוזנטל: אם האדם עצמו שעשה את עסקת הקומבינציה מוכר את זה, אז מה אכפת לכם?

מיקי רוזנטל: - - -

מאיר אסולין: אני לא יודע אם הוא ימכור או לא ימכור.

מאיר אסולין: אני לא נכנס לזה.

משה גפני: מה הוא יעשה עם זה?

מאיר אסולין: החלק הנמכר שזכאי להטבה זה רק אותו חלק שנמכר לקבלן.

מאיר אסולין: לא מה שנשאר אצלו כי הוא לא מכר אותו, אז יש שם בעיה של - - -

מיקי רוזנטל: אבל אם הוא כן מוכר אותו?

משה גפני: הקבלן מוכר.

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: הבעלים של הקרקע מוכר, אז מבחינה זאת זה אותו דבר.

מאיר אסולין: הוא מוכר דירות.

מאיר אסולין: הוא לא מוכר קרקע.

מיקי רוזנטל: הוא מוכר דירות, נו.

מיקי רוזנטל: הרי אתם רוצים לייצר דירות.

מיקי רוזנטל: הרי כל הרעיון של החוק הוא לייצר דירות.

קריאה: אבל למה שזה לא יהיה גם על החלק של הדיירים?

קריאה: כי אנחנו רוצים שהקרקע שנמכרת היא לפחות שמונה יחידות, כי היא בוודאות תצא לשוק.

מאיר אסולין: הוא לא יכול ליהנות מההטבה במכר - - -

מיקי רוזנטל: ואם הוא מוכר?

מיקי רוזנטל: זה מה שאני שואל אותך.

משה גפני: מאיר, מה שחבר הכנסת מיקי רוזנטל שואל, וגם אני שואל את השאלה הזאת – מה המטרה?

משה גפני: המטרה היא שיש קרקעות, שאנשים מחזיקים את זה ומחכים לראות מה יהיה בעתיד.

משה גפני: ובינתיים שוק הדירות נפגע.

משה גפני: בגלל שיש פה קרקע פרטית והוא לא בונה.

משה גפני: צריך לאלץ אותו, או להיטיב אתו ולהמריץ אותו, כדי שהוא ימכור את הקרקע ויבנו עליה בניין.

משה גפני: באיזו צורה זה לא משנה, העיקר שבקרקע הזאת יהיו שמונה דירות.

קריאה: למכירה, לפחות.

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: שאם לא יהיה את המבצע הזה, לא יהיה את השמונה דירות.

משה גפני: לא שאני חושב שזה באמת האתגר הגדול, אבל בסדר.

משה גפני: זה מה שאתם אומרים, וזו הצעת החוק המובאת.

מאיר אסולין: ההטבה היא על מכירה של קרקע.

משה גפני: כן, נמכרה.

מאיר אסולין: החלק שנמכר, נניח שזו קומבינציה 60-40, נמכר 60% מהקרקע.

משה גפני: לא, נמכר גם ה-40.

קריאה: לא.

קריאה: זו המשמעות של קומבינציה.

מאיר אסולין: לא.

מאיר אסולין: ב-40 הוא מקבל שירותי בנייה.

ליאת גרבר: הוא בנה עוד ארבע דירות לעצמו ולמשפחתו - - -

משה גפני: מצוין.

קריאה: זו הגדלת היצע של דירות.

משה גפני: מה זה, לו ולמשפחתו?

משה גפני: אבל זה דירות, דירות שנכנסו לשוק.

מאיר אסולין: צריך ליישר קו.

מאיר אסולין: זה לא - - -

משה גפני: אני חושב שאתם טועים.

יניב כהן: ואם הוא לא ימכור בכלל ואז הוא יבנה שמונה יחידות דיור?

משה גפני: מה?

יניב כהן: יש לו קרקע והוא פשוט בונה, הוא לא מוכר, גם אז הוא לא מקבל את ההטבה.

יניב כהן: וזה בדיוק אותה תוצאה, כי על החלק שלו הוא בונה.

יניב כהן: קומבינציה זה בעצם שעל חלק אני בונה, וחלק - - -

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: יש לי מגרש 40 שנה.

משה גפני: בעקבות המבצע אני עכשיו בונה.

משה גפני: אני לא מקבל?

יניב כהן: אין שום הטבה, כי לא היה אירוע מס בבנייה.

משה גפני: אה, לא היה אירוע מס.

יניב כהן: זה בדיוק אותו דבר בקומבינציה, כי בקומבינציה אתה מכרת חלק מהקרקע, ועל החלק שמכרת אנחנו רוצים שפה יהיו לפחות שמונה יחידות דיור, על החלק שנמכר.

משה גפני: אבל פה יש אירוע מס.

יניב כהן: על החלק שנמכר.

משה גפני: לא, אל תבלבלו אותי.

משה גפני: אני לא כל-כך מתמצא.

משה גפני: אנחנו מדברים על אירוע מס.

משה גפני: אם אין אירוע מס, אז זה לא דיון.

משה גפני: אנחנו לוקחים את הקרקע הזאת, גרמנו לכך שבונים שם שמונה דירות, ויש על שמונה הדירות האלה אירוע מס.

משה גפני: למה אני לא מקבל את זה?

משה גפני: אני במבצע.

ליאת גרבר: לא, אין אירוע מס על החלק שנשאר אצלך.

משה גפני: אין אירוע מס, אז אין אירוע מס.

קריאה: ברשות אדוני, אני רוצה קצת לסדר את זה.

קריאה: יש כאן תכלית חוק.

קריאה: יש כאן חוק עם תכלית.

קריאה: התכלית היא הגדלת היצע.

קריאה: כשאנחנו מדברים על הקלות, כן או לא, אנחנו מדברים על מה שיש לגביו אירוע מס.

קריאה: בדוגמה שאדוני נתן – שמונה דירות, ארבע נשארו לצורך העניין אצל בעל הקרקע, הגדלנו את ההיצע.

קריאה: ההקלה תינתן תמיד רק לאותו חלק שעבר לקבלן.

קריאה: אנחנו לא נותנים הקלה לבעל דירה שהוא לא היה מקבל אם הוא היה בונה באופן עצמי, כי ממילא אין אירוע מס.

קריאה: בנושא הזה אפשר להסתכל על זה מבחינת רשות המסים, ואפשר להסתכל על זה מבחינת תכלית החוק.

קריאה: החוק – לא מעניין אותו אירוע המס.

קריאה: החוק מעניין אותו שייבנו.

קריאה: אני חושב שהתכלית הזאת התמלאה במלואה, והטבה ניתן רק בצורה מוגבלת למה שעבר לקבלן.

קריאה: על השאר הוא לא מקבל הטבה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

מיקי רוזנטל: לומר שבעסקה הזאת ייבנו 16 דירות, וזה היה 50-50, והקבלן קיבל שמונה, הוא מקבל את ההטבה על השמונה.

מיקי רוזנטל: בעל הקרקע מקבל שמונה דירות, מהן הוא מוכר ארבע, הוא לא מקבל את ההקלה.

מיקי רוזנטל: זה מה שיש עכשיו.

קריאה: נכון.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: הוא מוכר דירות, אתם רוצים שיהיו דירות.

מיקי רוזנטל: למה הוא לא מקבל את ההטבה?

קריאה: כי הוא כבר מוכר דירה.

מיקי רוזנטל: הוא מוכר את הדירה.

מיקי רוזנטל: בעל הקרקע, לא הקבלן, מוכר את הדירה.

מיקי רוזנטל: למה הוא לא מקבל את ההטבה שמקבל הקבלן?

מיקי רוזנטל: לא הגיוני בכלל.

מאיר אסולין: כל מי שמוכר דירה, לא מקבל את ההטבה.

מאיר אסולין: זה לא משנה.

מאיר אסולין: מה זה משנה?

מיקי רוזנטל: אבל אתם באים ועושים פה חוק, ואומרים אנחנו רוצים לעודד אנשים לבנות על הקרקע.

מיקי רוזנטל: אז האיש שהקרקע שלו, ואומר: אני רוצה למכור, אין לי כל-כך הרבה ילדים, אני רוצה להוריש לכל ילד שלי דירה, וארבע דירות למכור – לו אתם לא עושים את ההקלה.

מיקי רוזנטל: אז הוא לא יבנה.

מיקי רוזנטל: למה שיבנה?

מיקי רוזנטל: איזה מין היגיון זה?

מיקי רוזנטל: ההיגיון הוא לעודד, אז אתם צריכים לעודד עד הסוף, בלי קשר לזהות של מי שמוכר את הדירה.

קריאה: אבל על הדירות שבעל הקרקע מקבל ומוכר, יש משטר מס אחר.

קריאה: יכול להיות שהוא יקבל פטור, יכול להיות שהוא יקבל לינארי - - -

משה גפני: את זה הבנו בהתחלה.

משה גפני: אבל מה שאומר חבר הכנסת רוזנטל – עזוב רגע את המשטר ההוא.

משה גפני: אנחנו עדיין עוסקים בקרקע.

משה גפני: אתם רוצים שכשבן-אדם עושה את החשבון – הרי עד עכשיו הוא לא עשה שם שום דבר, הוא שומר את זה, שתהיה לו הטבה ויהיה לו תמריץ כדי לבנות.

משה גפני: אם המצב הוא שיש לו שלושה ילדים שלהם הוא מוריש או שומר את הדירות, ואת האחרות הוא מוכר, הוא יעשה את החשבון שהתמריץ על האחרות שהוא מוכר לא יחולו, הוא לא יבנה.

משה גפני: אל תרוצו מהר למשטר של הפטור בדירות או ההטבות בדירות, או כל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אנחנו עדיין בקרקע.

משה גפני: אנחנו עדיין עוסקים במחשבתו של בעל הקרקע.

משה גפני: זה החוק.

משה גפני: במחשבתו של בעל הקרקע, אומר חבר הכנסת רוזנטל, אם המצב יהיה שהוא מוכר דירות, מוכר מתוך החלק שלו והוא משלם את מלוא המס, הוא לא יבנה.

מיקי רוזנטל: לא כדאי לו.

מיקי רוזנטל: זה לא תמריץ, לא עשיתם לו שום תמריץ.

משה גפני: זו עדיין מחשבה של בעל הקרקע.

משה גפני: זה החוק.

ישי פרלמן: ההטבה ניתנת הרבה יותר מוקדם מאשר הפרויקט של מכירת הדירות.

ישי פרלמן: ההטבה ניתנת במכירה של הקרקע, לפני שבכלל יש דירות, - - - מה יש, לפני הכול.

ישי פרלמן: .

משה גפני: אפשר לעשות את זה?

אייל לב ארי: דבר ראשון, ההטבה מותנית.

מיקי רוזנטל: כן, נכון.

משה גפני: עד מתי?

ישי פרלמן: ההטבה מותנית בבנייה, לא במכירה.

מיקי רוזנטל: עד השלמת הבנייה.

ישי פרלמן: נכון, לא במכירה.

משה גפני: רגע, רגע, תשמעו.

משה גפני: נכון, אנחנו "כולה" חברי כנסת, אבל יש בינינו גם כאלה שמבינים.

משה גפני: למשל, מיקי רוזנטל.

משה גפני: אני לא מבין.

מיקי רוזנטל: אנחנו למדנו באותה ישיבה.

משה גפני: זה לא בסדר.

משה גפני: אתם נכנסים עכשיו לחלקים פורמליים שהם באמת לא מטרת החוק.

משה גפני: מטרת החוק זה פסיכולוגיה ובעל הקרקע.

משה גפני: זו מטרת החוק.

משה גפני: אנחנו נכנסים לראשו של בעל הקרקע, לעודד אותו לבנות.

משה גפני: זה מה שאנחנו עושים.

משה גפני: זה החוק הזה.

משה גפני: כן יצליח, לא יצליח, מקווים שיצליח, לא בטוח.

משה גפני: עכשיו אנחנו עושים את החשבון בעסקת קומבינציה – האם הוא יוכל להוריש דירות לילדיו וחלק הוא ימכור, האם תהיה לו ההטבה?

משה גפני: אומרים לו: לא, זה משטר אחר, זה לא חשוב, או אי-אפשר לנסח את זה.

משה גפני: הוא לא יבנה.

אומרים כך: אנחנו צריכים להוסיף עוד מילה – שגם אם הוא מוכר את הדירות בעסקת קומבינציה, אני לא יודע את הניסוח, זה גם כן השלמה של העניין.

אומרים כך: השגנו את המטרה.

אומרים כך: נורא פשוט.

מאיר אסולין: אתה אומר שגם ארבע היחידות שנשארו אצל בעל הקרקע, אם יימכרו, הקרקע של השמונה יחידות, גם הן ייהנו מההקלה.

מאיר אסולין: זו המשמעות.

מאיר אסולין: זה מה שאתה אומר.

משה גפני: כן.

מאיר אסולין: זה לא שבעל הקרקע ייהנה מההקלה.

מאיר אסולין: צריך לחשוב על זה.

מיקי רוזנטל: תחשבו על זה.

מיקי רוזנטל: בסדר.

מיקי רוזנטל: אתם לא צריכים לענות מיד.

מיקי רוזנטל: אבל יש בזה מידה רבה של היגיון, ברוח החוק, זה מעודד את הגדלת מלאי הדירות.

מיקי רוזנטל: תחשבו על זה.

ההצעה הזאת: אנחנו מציעים את ההצעה הזאת, וכך אנחנו מסכמים את הדיון לפני שאתה אומר את התיקון שאתם רוצים לעשות בהגדרה.

ההצעה הזאת: בבקשה.

צחי דוד: אני רק אסביר את התיקון לפני שהוא יקריא אותו.

צחי דוד: אנחנו בעצם אמרנו שכדי ליהנות מההטבה כקבלן, אתה צריך להיות קבלן רשום.

צחי דוד: יש במדינת ישראל גם יזמים שהם אינם קבלנים רשומים, חברות בנייה גדולות - - -

משה גפני: איפה?

משה גפני: באיזה סעיף?

צחי דוד: כן, קבלן עבודות הנדסיות.

צחי דוד: הוא לא חייב להיות קבלן רשום במשרד השיכון כדי ליהנות מההטבה, הוא יכול להיות יזם גדול ששוכר שירותים - - -

משה גפני: למה באמת?

משה גפני: - - -

צחי דוד: זו טעות שלנו - - -

מיקי רוזנטל: ואתם רוצים שהוא יקבל את ההטבה?

מיקי רוזנטל: מאה אחוז, כל מי שמקבל את ההטבה, יהיו כנראה יותר דירות.

מיקי רוזנטל: זה נכון.

משה גפני: רבותי, אנחנו סיימנו את הדיון בעניין הזה.

משה גפני: ההצעה לגבי הנושא של עסקת הקומבינציה היא כפי שאמרנו אותה.

משה גפני: אם יש שינויים אצלכם בעניין, אז תצטרכו להגיד לי לפני שאני אביא את זה להצבעה בוועדה ולפני שאני אביא את זה למליאת הכנסת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: סיכמנו את הדיון בעניין הזה.