הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 20, 2015-10-12 10:00

עאידה תומא סלימאן: המושב נפתח אחרי הצהריים ואי אפשר להתעלם מהעובדה שכבר התחלנו לעבוד וכבר אנחנו נמצאים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מאד מקווה שהמושב הזה יהיה – למרות שזה נשמע קצת הזוי בימים האלה – יותר רגוע מהמושב הקודם.

זהבה גלאון: אל תבני על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי, זה נשמע הזוי, אבל בכל זאת, זאת תקוותי וזו משאלת ליבי.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שאנחנו נוכל לעשות עבודה פורייה למען כלל האוכלוסייה במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאנחנו פותחים את המושב הזה בלב כבד.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להתעלם מהעובדה שכולנו בתוך המערבולת שנכנסנו אליה בימים האחרונים, או כבר יותר משבוע, עשרה ימים.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר.

עאידה תומא סלימאן: בימים קשים כנראה קשה לחשב את הזמן.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני מביעה צער על שפיכות הדמים שקורית בימים האחרונים ואני חושבת שמגיע לכלל האוכלוסייה במדינת ישראל לחיות במצב בלי פחד, בלי סכנה, בלי הרגשה שהסכנה אורבת בכל מקום ובכל פינה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב אנחנו נמצאים במצב הזה בימים האחרונים – גם יהודים וגם ערבים, ואני לא יכולה לא להגיד ששנים כבר הזהרנו שאנחנו לצערנו הרב, אם נמשיך במדיניות הקיימת, במדיניות שמתנכרת לעם אחר ולזכות של עם אחר, אנחנו נגיע לצערי הרב למצב שיש פה אלימות שסובלים ממנה שני העמים ומשני הצדדים, ואני מאד מאד מקווה שנצליח לעצור את ההתדרדרות הזאת במימד המיידי והעכשווי, אבל גם כן לעלות על דרך השלום, דרך הזכויות, זכות כל העמים לחיות בעולם וביטחון.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכם.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לפתוח ולהגיד שסביב הנושא שאנחנו מטפלות בו היום ומתמקדות בו היום, הייתה הרבה עשייה בעבר.

עאידה תומא סלימאן: כנראה נצטרך שתהיה עוד הרבה עשייה בעתיד.

עאידה תומא סלימאן: למרות שעברנו כברת דרך וצוינו לאורך השנים צעדים מאד חשובים בעיני, בדרך של מיגור התופעה ושל הגנה על הנשים אשר מנוצלות ובעצם עוברות את החוויות הכי קשות ואת הטראומות הכי קשות דרך ניצול גופן וניצולן הנפשי וניצול כל האפשרויות שלהן לצאת מהמעגל הזה, אני חושבת שעצם העובדה שקבענו את הישיבה הזו, ולפניה אני ישבתי גם עם הקואליציה למאבק בזנות, ושמעתי מכלל הפעילות בשטח והנשים שעובדות יום ולילה עם הנשים הנפגעות, עם הנשים – ואני אגיד מועסקות ולא אגיד עוסקות, אלא מועסקות בזנות ומנוצלות על ידי כל מיני גורמים.

עאידה תומא סלימאן: אני הדגשתי בפגישה הזו שלמרות שישנה הפרדה שהיא יותר טרמינולוגית, שמשתמשים בה כדי להפריד בין שתי תופעות או בין שתי אוכלוסיות שונות.

עאידה תומא סלימאן: כאשר מדברים על סחר בנשים, מתכוונים יותר בטרמינולוגיה, כאילו סחר בנשים שהן זרות, שמיובאות ארצה כדי לסחור בהן ובגוף שלהן, לבין תופעת הזנות, כאשר מדברים על נשים שהן אזרחיות המדינה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה מאיפה החלוקה הזו באה, למען יותר הבנה של החקיקה ושל איך מסתדרים עם שתי התופעות, אבל בעיני, אמרתי את זה ואני עוד מדגישה – בשבילי שני המצבים הם סחר בנשים.

עאידה תומא סלימאן: שני המצבים הם סחר בגוף האישה והינם אולי מהצורות הכי קשות של הניצול.

עאידה תומא סלימאן: היום ננסה קודם כל לבדוק איפה אנחנו עומדים מבחינת המאבק בתופעות עצמן ומה קיים בשטח ומה עוד אפשר ועומד כאתגרים מולנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה לשמוע דיווחים מהגורמים, אם זה גורמי האכיפה או גורמי הטיפול והסיוע ומהארגונים המטפלים בנושא, כדי להחליט איך אנחנו ממשיכות ומה יעמוד על סדר יום הוועדה הזו הלאה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שישנה התכנית הבין משרדית למאבק בזנות וישנו התפקיד החשוב של מתאם או מתאמת בין משרדים בנושא סחר בנשים ואני יודעת שהייתה עד סיום הקדנציה הקודמת של הכנסת, עד סיום הכנסת ה-19 – ועדת משנה שעבדה בצורה נפלאה, לפי הדו"חות שקראתי.

עאידה תומא סלימאן: לפי הצעדים שבוצעו על ידי הוועדה, אני יודעת שבשנת 2005 התחילה הוועדה כוועדת משנה לסחר בנשים, במסגרת הוועדה לביקורת המדינה - - -

זהבה גלאון: לא, לא, במסגרת ועדת החוקה.

עאידה תומא סלימאן: אז כנראה שזה מה שמופיע ברישום.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאת ההיסטוריה המהלכת.

עאידה תומא סלימאן: תאמיני לי, אני יודעת זהבה, אבל אני ציטטתי מהפרוטוקולים שעמדו בפני.

עאידה תומא סלימאן: אז אם ישנה טעות – אני מסיבה את תשומת ליבם של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שיתקנו את העובדה הזו, אותה לקחתי בעצם מתוך הפרוטוקולים או מתוך המסמך שניתן לי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נצטרך לבדוק את העובדה, אבל אם חברת הכנסת גלאון אומרת, אז אני מקבלת.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת איזה תפקיד היה לך בהקמתה ואחר כך בניהולה, את עמדת בראשה ואחר כך חברת הכנסת אורית זוארץ ובכנסת האחרונה – חבר הכנסת דוד צור, ואני יודעת איזו עבודה נעשתה, גם בתחום החקיקה, גם בתחום האכיפה וההגנה על הנשים – נעשתה, וכמובן גם מניעה בנושא זהה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה לברך על עצם הגעתכם לדיון.

עאידה תומא סלימאן: לפעמים אומרים שבמצבים קשים כדאי לדון בעניינים שהם בשגרה, כדי לצאת קצת מהמצבים הקשים.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לדון בשגרה אחרת, לא בשגרה קשה לא פחות, אבל אנחנו נצטרך לעשות את העבודה המוטלת עלינו והעומדת בפתחנו בימים כתיקונם, כדי להמשיך הלאה.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה שחברת הכנסת גלאון וחברת הכנסת בן ארי נמצאות איתנו והייתי רוצה להתחיל עם הגברת מירב שמואלי, מתאמת המאבק לסחר בבני אדם, שתיתן לנו סקירה ראשונית ואחר כך נעבור על כל הגורמים.

עאידה תומא סלימאן: לפני הישיבה הזו אני ביקשתי גם מהמשטרה וגם מהפרקליטות להכין דו"חות וכמובן יש את הקואליציה.

עאידה תומא סלימאן: ראשית נביא את הסקירה ואחר כך נתחיל בדיון.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כמובן לא יותר מ-4-5 דקות.

<מירב שמואלי: כדי למהר, בוקר טוב.

<מירב שמואלי: אני אתחיל מהסחר למטרת זנות ואני בהחלט חושבת שכל צורות הזנות צריכות להיות מטופלות בוועדה הזאת.

<מירב שמואלי: אני רק אגיד בעניין הטרמינולוגיה שהזכרת, גם אישה ישראלית יכולה להיות מוכרת כקורבן סחר.

<מירב שמואלי: ההבחנה – זה לא תלוי אם היא זרה או ישראלית, אבל אני אתמקד עכשיו בהבחנות של חוק העונשין שעושה הפרדה ובסחר למטרת זנות על פי חוק העונשין.

<מירב שמואלי: זה תחום שבמהלך השנים היו בו הרבה מאד שינויים ועשינו כברת דרך.

<מירב שמואלי: אני לא רוצה לתאר את כל ההיסטוריה, כי זה הוצג המון פעמים פה בוועדה וכדי להיות ממוקדת אתייחס למה שיש היום.

<מירב שמואלי: ובכל זאת, צריך להגיד שיש הבדל מאד גדול, כי כל הפעילות של הממשלה בתחום הזה, התחילה כאשר הייתה פה תופעה מסוימת של סחר בנשים למטרת זנות.

<מירב שמואלי: דובר על היקפים מאד מאד גדולים, אלפי נשים בשנה, ודפוסי ניצול מאד קשים, שהם דוגמא מובהקת של עבדות מודרנית, כולל החפצה, שעבוד חוב, אלימות, עיכוב דרכון, איומים, כליאה, עבודה "סביב השעון", שליטה מוחלטת מצד הסרסורים 24 שעות ביממה וכאמור הרבה מאד נשים.

<מירב שמואלי: בגלל פעילות מאומצת של הרבה מאד גורמים, הכנסת כמובן, החברה האזרחית וגם הממשלה – אז אנחנו רואים החל מאמצע שנות ה-2000 שינוי מהותי בעניין הזה.

<מירב שמואלי: למעשה את התופעה שתיארתי עכשיו, אנחנו היום כבר לא רואים.

<מירב שמואלי: גם מבחינה מספרית, אין לנו את אלפי הנשים שמובאות מדי שנה, זה הרבה הרבה הרבה פחות וגם מבחינת הדפוס שבו זה קורה.

<מירב שמואלי: אז מה אנחנו רואים היום?

<מירב שמואלי: אנחנו רואים עדיין נשים שמגיעות לישראל למטרת זנות ובעיקר מרוסיה ואוקראינה, אם כי יש גם מקרים ממדינות אחרות, אבל זה הרוב.

<מירב שמואלי: אני בטוחה שחברתי – מנהלת המקלטים לקורבנות סחר יכולה לאשש את זה בנתונים – אבל אנחנו רואים את המקרים ולצערי בתקופה האחרונה, אפילו הייתי אומרת עלייה.

<מירב שמואלי: הייתה תקופה מסוימת שכמעט כמעט לא אותרו מקרים ופתאום אנחנו רואים עלייה ויש גם תחושה בשטח שהדבר הזה מתרחש.

<מירב שמואלי: כלומר, נשים באות לישראל למטרת זנות מהמדינות האלה.

<מירב שמואלי: הקושי גם בזיהוי, גם בטיפול וגם באכיפה – נובע מזה שאלף הדפוס הוא שונה במובן הזה שאין את האלימות, עיכוב הדרכון, הכליאה, ההחפצה המוחלטת 24 שעות ביממה.

<מירב שמואלי: הנשים כן מרוויחות כסף, כן יכולות להסתובב נניח בחופשי בחוץ, יחסית מרוצות מהמצב.

<מירב שמואלי: נקודה מאד קריטית היא שהן באות לתקופה מוגבלת, הן באות עם אשרה של תיירת באופן חוקי, לא דרך הברחה דרך סיני, לא עם דרכון מזויף, הן באות באופן חוקי עם הדרכון שלהן לתקופת האשרה, לשלושה חודשים, לעשות כסף ולחזור הביתה.

<מירב שמואלי: לכן קשה לאתר ולזנות את הדברים.

<מירב שמואלי: בשנים האחרונות בוטלה דרישת האשרה מאזרחי רוסיה ואוקראינה והשנה מולדובה ובלרוס.

<מירב שמואלי: לדעתי זה מסביר, זה אחד ההסברים, כי הן לא עוברות את המסננת של משרד החוץ ופשוט הרבה יותר קל להביא נשים בצורה הזאת לישראל.

<מירב שמואלי: וברור שהן לא באות עצמאית, אלא זה משהו מאורגן ושיטתי ומישהו עומד מאחורי זה ומרוויח מזה כסף.

מירב בן ארי: את יכולה להגיד למה לדעתך נובעת העלייה?

מירב בן ארי: האם זה רק העניין של הויזות?

<מירב שמואלי: אני לא יודעת אם זה רק העניין של הוויזות, אבל אני בטוחה שיש לזה תרומה.

<מירב שמואלי: אני כן יכולה לומר שמבחינת מנגנונים שפועלים בכל משרדי הממשלה, הדרכות באופן קבוע מתבצעות לבקרי גבול לכל הגורמים ברשות ההגירה, למשטרה.

<מירב שמואלי: כולם יודעים, מכירים, אבל עדיין קשה לעלות על זה.

<מירב שמואלי: אנחנו זיהינו למשל את ענף התיירות, מגזר התיירות, כאיזה שהוא מוקד שבו צריך לתת יותר דגש עכשיו וזה נעשה בשנתיים האחרונות.

<מירב שמואלי: משרד התיירות הצטרף לאחרונה לפעילות הבין משרדית בתחום משום שהן מגיעות כתיירות.

<מירב שמואלי: לפעמים זה ממש בקבוצה מאורגנת כזאת של מטיילים, לכאורה, והן באות לבתי מלון.

<מירב שמואלי: הכל מוסדר אפילו מראש בחבילות נופש.

<מירב שמואלי: לכן חייבים לגייס את ענף התיירות, גם מבחינת זיהוי, מניעה, דיווח וכו'.

<מירב שמואלי: אז משרד התיירות מגויס.

<מירב שמואלי: זה יותר קשה מול גורמים פרטיים כמו התאחדות המלונות, בעלי בתי מלון, התאחדות סוכני הנסיעות, שלכאורה זה כאילו לא קשור אליהם והם אמורים רק להרוויח כסף.

<מירב שמואלי: יתרה מזאת, בתקופה כזאת, שענף התיירות הוא בהרבה מאד קשיים, עוד יותר קשה כביכול לבוא ולדרוש מהם עוד פעולות, אבל במפורש אנחנו פועלים בתחום הזה.

<מירב שמואלי: אני הייתי באילת בביקור עם משרד התיירות, אבל זו אחת הבעיות.

<מירב שמואלי: אני אעבור מהר הלאה, כי אני רואה שאתם מסמנים לי.

<מירב שמואלי: זאת התופעה וזו תופעה מאד קשה שנובעת מזה שאין תיירות.

<מירב שמואלי: מבחינה משפטית, אולי נציגות הפרקליטות יסבירו מדוע ברוב המקרים, כשמוגש תיק במקרים האלה זה לא בעבירת הסחר בבני אדם, אלא בעבירה של גרימה לעזיבת מדינה למטרת זנות או בעבירות סרסרות, כי מאד קשה גם לבסס את זה משפטית, אבל ברור שזה באותה משפחה, גם אם מבחינת העבירה זה מוגדר אחרת.

<מירב שמואלי: עכשיו אני רוצה לקפוץ לעניין אחר.

<מירב שמואלי: סחר זה לא רק זנות.

<מירב שמואלי: סחר בנשים יכול להיות למטרות רבות אחרות.

<מירב שמואלי: חשוב להדגיש את זה, דווקא שעד כה לא ברור לי אם הוועדה לעובדים זרים הולכת לדון בעניינים האלה ויש הרבה דברים שקשורים לסחר למטרות עבודה, עבדות, עבודת כפייה - - -

זהבה גלאון: אין ועדה כזאת.

<מירב שמואלי: אין ועדה?

<מירב שמואלי: אז זה עוד יותר מצדיק את זה שבוועדה הזאת ידונו גם בדברים האלה.

<מירב שמואלי: נשים הן מאד פגיעות גם לסוגי ניצול אחרים.

<מירב שמואלי: על עובדות סיעוד אני לא צריכה להרחיב, אבל בכל ענפי העבודה, עובדות זרות בעיקר הן פגיעות מאד, הן זו פגיעה מינית, סוגי ניצול שונים וגם עבדות ועבודת כפייה ואנחנו חייבים לדון גם בזה.

<מירב שמואלי: היו כמה תיקים בישראל, אבל עכשיו בגלל קוצר הזמן אני לא אכנס לזה.

<מירב שמואלי: אני רק אגיד שמבחינת מספר תיקים שיש היום בבתי משפט, אפשר להגיד אולי שזה אפס, כלומר זה ממש מעט, אבל אנחנו לא מסתפקים בשורה התחתונה הזאת ויש סדרת ישיבות בין משרדיות שוטפת, כדי לנסות לאתר את החסמים בזיהוי.

עאידה תומא סלימאן: את יכולה להסביר, את או הפרקליטות, איך זה יכול להיות שמספר התיקים בבתי המשפט הוא אפס?

<מירב שמואלי: אפשר להסביר את זה.

<מירב שמואלי: אתם רוצים להסביר?

<מירב שמואלי: קודם כל בגלל שידוע שאלה קורבנות שלא מתלוננים, קשה מאד להגיע לעבירות.

<מירב שמואלי: הקורבן בדרך כלל לא רואה בעצמו קורבן.

<מירב שמואלי: אם הוא בא, הוא מספר על איזו שהיא הלנת שכר קטנה, לא יספרו את כל הסיפור.

<מירב שמואלי: כלומר, הרבה פעמים הסיפור מתגלה רק בהדרגה ותוך מאמץ וזה בכל העולם.

<מירב שמואלי: זה ידוע.

<מירב שמואלי: זה מאפיין את התיקים האלה.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל זאת.

<מירב שמואלי: דבר שני, העבירות הן מאד מורכבות ולכן גם כשיש תלונה או כשיש זיהוי וזה מגיע לרשויות, במבט הראשון זה לא נראה כמו עבדות.

<מירב שמואלי: זה נראה כמו כל מיני דברים אחרים, ניצול מדיני עבודה, דברים אחרים, אולי אפילו שהם לאו דווקא עבירה פלילית וזה דורש מיומנות.

<מירב שמואלי: כדי לתת לזה מענה, אז שוב, אנחנו כל הזמן עושים את אותן הכשרות מקצועיות ובכל זאת תמיד נדרש להעמיק את הידע.

<מירב שמואלי: דבר שני, אני חושבת שבאמת יכול להיות שיש ירידה בהיקף התופעה בגלל שהממשלה עשתה כל מיני פעולות, מאז שהתחילו להגיע לעובדים זרים לישראל, כל מיני פעולות של מניעה והרבה מאד אכיפה בהקשר של דמי תיווך והיו כמה תיקים גדולים בכל מיני מושבים בעבירות של עושק, מרמה, עיכוב דרכון וכו'.

<מירב שמואלי: אולי זה יצר הרתעה מסוימת, אני לא יודעת, אבל בכל מקרה אנחנו נשארים עדיין עם - - - וגם כשמגיע כבר תיק ונחקר, להגיע לפסק דין פלילי – מאד מאד קשה בגלל שיש קשיים ראייתיים רבים, אז אם כבר זה הרבה פעמים נסגר בעסקת טיעון.

<מירב שמואלי: כלומר התחום הזה הוא בעייתי לא רק בארץ אלא גם בעולם ובכל זאת אנחנו לא מסתפקים בקביעה שאין תיקים אז הכל בסדר, אלא עושים הרבה מאד דברים אקטיביים כדי לנסות ולהגיע.

<מירב שמואלי: דיברתי עם מתורגמנים של הקו החם של התאילנדים על כל מיני דברים, כדי שכולם יידעו לזהות, לאתר, למי לדווח וכו' וכו' וכו', אבל זה תחום סבוך.

<מירב שמואלי: זה תחום שדורש דיון קבוע ומתמשך גם בכנסת ושלא ייעזב לנפשו כאילו הכל בסדר.

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול עוד שאלה.

מירב בן ארי: אישה שכמו שסיפרת כאן מגיעה בקבוצה של תיירות כביכול, פעילה בזנות באילת לצורך העניין, או לא יודעת איפה במלון במשך שלושה חודשים, נתפסת ובסוף איך שהוא הצלחתם להגיע לעסקת טיעון למרות שהתשתית הראייתית כמו שאת אומרת היא סבוכה.

מירב בן ארי: האם מבחינתנו, מבחינת הרשויות, חלק מעסקת הטיעון היא שהאישה לא יכולה לחזור לעולם יותר לישראל?

מירב בן ארי: יש לנו איזו שהיא סמכות כזאת?

<מירב שמואלי: אני לא יודעת אם טיעון כזה.

<מירב שמואלי: יש דבר כזה?

מירב בן ארי: או שהיא יכולה לחזור לארץ שלה ו - - -

<מירב שמואלי: לא מוכר לי סעיף בעסקת טיעון שאומר שאסור לה אף פעם להגיע לישראל.

מירב בן ארי: כי יש מדינות מסוימות שכשאתה עובר על עבירה מסוימת, אתה לא יכול - - -

מירב בן ארי: לא בישראל.

מירב בן ארי: היא לא נחשבת עבריינית, היא נחשבת נפגעת עבירה.

מירב בן ארי: לא מטילים עליה סנקציה כזאת.

מירב בן ארי: אין דבר כזה.

<קריאה: ורבות מהן חוזרות.

<מירב שמואלי: כן, רבות מהן חוזרות, אבל אין הסדר כזה.

<מירב שמואלי: היא הקורבן, היא לא העבריינית.

מירב בן ארי: כן, חלילה, אני לא אומרת.

מירב בן ארי: בסוף גם אם את הקורבן, השאלה אם זה מונע ממך להגיע שוב.

<מירב שמואלי: את רוצה להסביר את זה?

<מירב שמואלי: אומרים לי פה גם שאין סמכות לדבר כזה בעסקאות טיעון.

<מירב שמואלי: אני רוצה בכל זאת להגיד שיש עוד קבוצות שנכנסות לעולם הסחר, זה לא רק העובדים הזרים, לא רק הנשים שמובאות למטרת זנות.

<מירב שמואלי: מבין מבקשי המקלט, המהגרים, איך שלא יקראו להם, ישנם אנשים שעברו דברים חמורים ביותר בדרך לישראל, עוד בסיני וחלקם הוכרו כקורבנות סחר ועבדות, קיבלו טיפול בישראל.

<מירב שמואלי: היום אנחנו במצב שכבר כמעט לא נכנסים אנשים חדשים, אבל מובאות פתאום תלונות של אנשים שנכנסו מזמן לישראל ועכשיו רק מספרים על ההתעללות.

<מירב שמואלי: חשוב לי להדגיש שלא משנה כמה זמן עבר, אנחנו יודעים שקורבנות ובעיקר של תקיפה מינית, לא מספרים מיד, אז הדברים צריכים להיבדק ברצינות רבה גם אם עבר הרבה מאד זמן.

<מירב שמואלי: עוד דבר.

<מירב שמואלי: אנשים שנמצאים פה בארץ מקרב האוכלוסייה הזאת, זה ברור שהם מאד מאד פגיעים לסוגי ניצול רבים כולל ניצול, כולל שעבוד ואנחנו בקשר עם החברה האזרחית ועם מרפאת לוינסקי ועוד גורמים כדי לוודא שנשים בקהילה הזאת לא נופלות לזנות, לזהות, למנוע וכו'.

<מירב שמואלי: אני לא אדבר על כלות בהזמנה, על סחר לנטילת איברים, על פונדקאות, על עבדות באמצעות כתות, אלה רק נקודתית דברים שבגללם צריכה להיות ועדה ייעודית לנושא שתדון בהם, כי אלה נושאים מאד מסובכים וקשים שיש שם ניצול מאד חמור.

<מירב שמואלי: אני רק רוצה לסכם.

<מירב שמואלי: התחום הזה הוא מאד דינאמי.

<מירב שמואלי: מאז שהממשלה התחילה לפעול, כל הזמן חלים שינויים.

<מירב שמואלי: לכן בימים אלה אנחנו עובדים על עדכון התכנית הלאומית של המאבק בסחר בבני אדם.

<מירב שמואלי: התכניות הן משנת 2007, חלו המון שינויים אז בשיתוף כולם אנחנו נעשה סדרת ישיבות כדי לעדכן את התכנית.

<מירב שמואלי: אני רוצה לומר שישראל הגיעה להישגים מאד גדולים בתחום הזה וזה מוכר גם במישור הבינלאומי כבר שנה רביעית ברציפות, זה מוכר בדו"ח האמריקאי בתחום הזה ואנחנו יכולים להיות גאים.

<מירב שמואלי: באות אלינו משלחות מחו"ל כדי ללמוד מהניסיון שלנו.

<מירב שמואלי: יחד עם זאת, יש פה איזו שהיא סכנה של לא להיתפס לערנות.

<מירב שמואלי: האתגר הכי גדול שלי היום הוא אולי לשכנע שלמרות הדירוגים האלה, יש עדיין הרבה מאד עבודה, הרבה מאד בעיות.

<מירב שמואלי: אסור לצמצם את המשאבים ואת הערנות בקרב כל הגורמים ואני רוצה לומר גם בכנסת, הדבר חייב להיות בדיונים מאד רציפים.

עאידה תומא סלימאן: תודה מירב.

עאידה תומא סלימאן: ני חושבת שהמשפט האחרון שאמרת, או המשפט לפני האחרון הוא מאד חשוב – שאסור להרגיש בנוח עכשיו, כשהדירוג הוא יותר טוב, כאילו הבעיה נגרמה וכאילו אנחנו עלינו על הדרך הנכונה, ואז בלי לשים לב באמת נחזור אחורה.

עאידה תומא סלימאן: אני מזמינה את רב פקד רובי קיים, קצין פשיעה וסחר בבני אדם, מדור סיוע חקירתי, משטרת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת להתמקד בנתונים שביקשנו, איפה אנחנו עומדים, מה בדיוק המשטרה עושה ועד כמה היא עושה כדי לאכוף את החוק וגם כדי להגן על האנשים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<רובי קיים: ראשית אתחיל במה שביקשתם.

<רובי קיים: הנושא הזה הוא נושא מאד מורחב, לכן אני אתחיל במה שביקשתם, בנתונים.

<רובי קיים: דיברתי עם דלית לגבי נתונים משנת 2012.

<רובי קיים: המספרים הם כאלה – מכל העבירות שבעצם קשורות לעבירות סחר בבני אדם, נשים ועבירות נלוות, שזה סרסרות לזנות, הבאת אדם לעיסוק בזנות, ניהול בתי בושת, פרסום שירותי הזנות וכמובן סחר בבני אדם לעיסוק בזנות, בשנת 2012 נפתחו 298 תיקים.

<רובי קיים: עדיין נמצאים בפרקליטות 120 תיקים.

<רובי קיים: 176 תיקים נסגרו בעילות שונות, יש הרבה עילות סגירה ויש עוד שני תיקים בחקירה.

עאידה תומא סלימאן: יותר מ-50%, אפילו יותר.

עאידה תומא סלימאן: 60%.

<רובי קיים: כן.

<רובי קיים: שוב, עילות הסגירה, נכון שמי שבעצם מחליט על עילות סגירה זה הפרקליטות, אבל הם בעצם מחליטים על סמך הראיות שיש בתיק וברוב המקרים, בגלל קשיים אכיפתיים שהם למכביר, בחלק גדול מהתיקים אנחנו לא מצליחים להגיע לראיות בשל אי שיתוף פעולה והמון סיבות אחרות.

<רובי קיים: בהמשך, יש פה חברה ממחלק מוסר ימ"ר תל אביב, שהם אנשי השטח העיקריים שמטפלים בזה והם יוכלו לפרט הרבה יותר על הקשיים.

<רובי קיים: אני עובר לשנת 2013.

<רובי קיים: בשנת 2013 נפתחו 316 תיקים, כאשר עדיין בתביעה יש 100 תיקים.

<רובי קיים: 196 תיקים נסגרו ו-20 תיקים עדיין בחקירה.

<רובי קיים: בשנת 2014 נפתחו 236 תיקים.

<רובי קיים: 103 תיקים עדיין בתביעה, 93 תיקים נסגרו ו-37 תיקים בחקירה.

<רובי קיים: בשנת 2015, עד אתמול בעצם, נפתחו 179 תיקים, תיקים 54 בפרקליטות, נסגרו 15 תיקים ו-110 תיקים עדיין בחקירה.

<רובי קיים: אלה הנתונים המספריים.

<רובי קיים: משטרת ישראל בשנים האחרונות, אני יכול להגיד מתחיל שנות ה-2000, מתחילת יישום חוק סחר בבני אדם, נתנה לזה דגש מאד חזק וביחד עם שיתוף הפעולה של שאר הרשויות - כולל בתי המשפט – ובכוונה אני מדגיש את זה, היו הצלחות בעבירות של סחר בנשים.

<רובי קיים: מה שאנחנו כרגע לא רואים, לפחות בשנים האחרונות, בעבירות הנלוות.

<רובי קיים: עיקר ההתמודדויות שלנו הן בסגירות מנהליות של בתי בושת.

<רובי קיים: יש לנו קשיים מאד מאד גדולים בנושא של סגירות בתי בושת.

<רובי קיים: אנחנו יודעים על מקומות, אנחנו מבצעים פשיטות.

<רובי קיים: נכון שרוב העבודה היא בתל אביב, אבל זה בכל הארץ ולצערי בתי המשפט פותחים את זה ויש לנו דוגמאות, וחלק מהטענה - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עכשיו באמצע הליך כזה.

<רובי קיים: בדיוק.

<רובי קיים: באמתלה של חופש העיסוק.

<רובי קיים: זה כתוב שחור על גבי לבן.

<רובי קיים: אז אני אשתמש במילים עדינות – זה מתסכל, אבל זאת העבודה וממשיכים.

<רובי קיים: אנחנו ממשיכים לפעול נגד בתי בושת פעילים, אבל בסופו של דבר יש לנו איזו נקודת קצה שאנחנו מגיעים בעצם לתוצאות שליליות מבחינת האכיפה שלנו.

<רובי קיים: אחרי זה אבקש מהחברה של ימ"ר מוסר תל אביב שירחיבו בנושא הזה.

<רובי קיים: אני חייב להתייחס למה שמירב אמרה לגבי הנושא של עבדות ועבודות כפייה – מיעוט התיקים.

<רובי קיים: אז כמובן שאחרי שזיהינו ביחד עם משרד המשפטים את הבעיה של מיעוט התיקים, ניסינו לבחון את הבעיה.

<רובי קיים: אנחנו מקיימים שולחנות עגולים עם משרד הכלכלה, עם רשות האוכלוסין ומנסים איך שהוא לקדם תיקים כאלה.

<רובי קיים: זה לא בדיוק אפס, אבל זה מספרים נמוכים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול.

עאידה תומא סלימאן: מספר התיקים שנאמר שעומד על אפס, זה אפס בבתי משפט או גם כן אפס שהוגש לפרקליטות?

עאידה תומא סלימאן: כי לפי קצב סגירת התיקים פה, שהוא מגיע עד 60%, אני הייתי רוצה לדעת מה המצב עם התיקים בסחר - - -

<רובי קיים: לא הבאתי את הנתונים האלה.

<רובי קיים: אני פשוט קצת זוכר אותם, כי המספרים הם נמוכים, אבל השנה היו שישה תיקים בסחר בעבדות כפייה ובשנה שעברה שניים.

<רובי קיים: אבל שוב, אלה עבירות נטו של החזקה בתנאי עבדות לצורך עבודות כפייה.

<רובי קיים: יש הרבה עבירות אחרות כמו עיכוב דרכון ועושק, בעיקר גביית דמי תיווך.

<רובי קיים: יש פרשיות שמתנהלות בזמנים האלה.

<רובי קיים: יש עבודה בתחום.

<רובי קיים: נכון שזה לא אותם מספרים כמו שהיו בעבר.

<רובי קיים: ברשותך, דבר אחרון שאני רוצה להגיד הוא בנושא ההכשרות.

<רובי קיים: בנושא ההכשרות במשטרת ישראל בשנים האחרונות – אין כמעט שוטר שלא עבר הכשרה בצורה כזאת או אחרת, אם זו הכשרה של שעה ואם זה הכשרות של חמישה ימים של השתלמויות בנושא של סחר בבני אדם.

<רובי קיים: פערים קיימים, זה ברור.

<רובי קיים: אנחנו כל הזמן מחדשים את הנושא של ההכשרות.

<רובי קיים: אני בעצמי גם מעביר הדרכות לגופים אחרים ברשות האוכלוסין ויש שיתוף פעולה מלא בנושא הזה.

<רובי קיים: אלה הדברים באופן כללי.

<רובי קיים: שוב, יש המון מה לומר בנושא הזה.

<רובי קיים: אם את רוצה שאני אתן לחברה של ימ"ר תל אביב, מחלק מוסר לדבר קצת על הקשיים באכיפה, אני אשמח לעשות זאת.

עאידה תומא סלימאן: בדיוק רציתי לשאול שאלה שאולי תהיה קשורה לקשיים באכיפה.

עאידה תומא סלימאן: האם המשטרה הגיעה לאיזה שהן תוצאות של בדיקה למה לא מגיעים עד כדי כך להכנת תיק שהפרקליטות כן יכולה להמשיך אותו?

<רובי קיים: שוב, הבעיה שלנו היא לא הפרקליטות.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני לא מדברת שהפרקליטות היא הבעיה, להיפך.

עאידה תומא סלימאן: אני מכוונת ושואלת את המשטרה – כאשר המשטרה מכינה תיק ומעבירה אותו לפרקליטות, אם הפרקליטות הגיעה לסגירת תיקים של 60%, זאת אומרת התיק שהגיע אליה אינו מוכן מספיק, הוא לא עם מספיק ראיות שהיא תוכל לרצות איתן לפעמים לבתי המשפט.

עאידה תומא סלימאן: כך הבנתי את זה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא, האם אתם בדקתם את העניין והאם יש לכם תובנות לגבי זה ומה הולכים לעשות.

<רובי קיים: בדקנו.

<רובי קיים: אז שוב, אני חייב לציין שהסגירות הן לא רק מחוסר ראיות, יש גם עילות אחרות בחוק העונשין.

<רובי קיים: אז נכון שהרוב או חלק נכבד זה חוסר ראיות.

<רובי קיים: זה חוסר שיתוף פעולה של הבנות שנמצאות במקום.

<רובי קיים: זה חוסר שיתוף פעולה של הלקוחות.

<רובי קיים: זה הרבה דברים אחרים.

<רובי קיים: אני יכול להגיד שכשאנחנו מגיעים זה גם הנושא של בתי המשפט.

<רובי קיים: אם אנחנו רוצים לסגור בצו מינהלי אז זה בעייתי.

<רובי קיים: דניאל, אולי אתה רוצה להרחיב?

<דניאל לב ארי: כן, אני אשמח.

<דניאל לב ארי: אני סגן ראש מחלק מוסר בימ"ר תל אביב.

<דניאל לב ארי: זו יחידה ייעודית שמטפלת בתופעת הזנות ובתופעות נלוות.

<דניאל לב ארי: אני רוצה להוסיף לחברי ולהגיד מספר דברים.

<דניאל לב ארי: קודם כל אני רוצה להגיד שיש דוגמאות, אם מסתכלים על תופעת הסחר בשנות ה-2000 אז רואים שהייתה התגייסות כלל מערכתית.

<דניאל לב ארי: כלל הרשויות התגייסו, הרשות המחוקקת חוקקה חוקים - - -

זהבה גלאון: זה לא בסדר עדיפות.

<דניאל לב ארי: הפרקליטות הציבה רף מאד גבוה של ענישה ובית המשפט נתן עונשים דו ספרתיים לכל המעורבים בעבירות הסחר.

<דניאל לב ארי: בעבירות הזנות של הסרסרות וניהול בתי הבושת, ההתייחסות היא קצת שונה.

<דניאל לב ארי: התהליך הוא קצת אחר.

<דניאל לב ארי: יש חוקים, החוקים האלה, בחוק העונשין למשל, הענישה היא בין 5 ל-7 שנים, ומה שאנחנו רואים למעשה זה שאין את אותה התגייסות כמו שהייתה בשנת 2000 ויש לכך הרבה סיבות.

<דניאל לב ארי: תיקי הסחר הוגדרו תיקי מעצר, זאת אומרת שמרגע שנפתח תיק זה תיק מעצר לכל דבר.

<דניאל לב ארי: תיקי מעצר, אני רוצה להבהיר מה זה, זה תיק שכל ההליך הפלילי בו מתנהל כאשר החשוד הוא במעצר ולכן יש שעון חול שחייבים לגבש ראיות כדי להגיש כתב אישום.

<דניאל לב ארי: ולכן ברגע שיש תיק מעצר כזה, מתמנה פרקליט מלווה, הוא מלווה את התיק ויש קשר על בסיס יום יומי לקידום התיק, עד הגשת כתב האישום.

<דניאל לב ארי: תיקי הסרסרות זה תיקים שהם לא תיקי מעצר.

<דניאל לב ארי: זאת אומרת יש פער זמנים שנוצר מהרגע שהסתיימה החקירה עד לרגע שמוגש כתב אישום ולפעמים הפער הזה הוא פער של חודשים ויש לזה משמעויות מבחינת הגשת כתב האישום.

<דניאל לב ארי: גם לגבי תופעת הסחר, נשים הרבה פעמים לא נשארות בארץ, אי אפשר לכפות עליהן להישאר בארץ ויש לזה משמעויות מבחינה ראייתית.

<דניאל לב ארי: גם בית משפט, שזה הצד השני של המטבע, לא רואה עין בעין לפעמים עם המחוקק, נקרא לזה, ולגבי הענישה אפשר לעשות השוואה מבחינת הרשעות מול מה שכתוב בספר החוקים ויש פער שאני חושב שחשוב שהוועדה הזאת תדע, כי נושא של אכיפה בסופו של דבר מורכב מכמה דברים ואחד מהם זה המהירות שבה מהרגע שמוגש כתב אישום דרך ההליך הפלילי עד שבעצם העבריין מקבל את עונשו, יש משמעות לזמן שעובר ולעונש שהוא מקבל בסוף.

<דניאל לב ארי: כי צריך להבין, בתחום הזה יש הרבה מאד כסף.

<דניאל לב ארי: זה תחום שיש בו הרבה מאד כסף וברגע שאין ענישה הדבר גורם לעבריינים לא להירתע ולעסוק בזה.

<דניאל לב ארי: אני רוצה להוסיף גם שעבריינים הם מאד מאד מתוחכמים.

<דניאל לב ארי: כל האנשים שמתעסקים בתחום הזה זה ברמת תחכום של ארגוני פשיעה.

<דניאל לב ארי: הם נזהרים בטלפונים ויש להם לצורך העניין מה שנקרא "קופים", אנשים שהם עובדים בשבילם ויש רמת תחכום מאד גבוהה.

<דניאל לב ארי: החקירות האלה דורשות משאבים רבים מאד להגיע לאותם אנשים שעומדים בראש הפירמידה וכל תיק כזה הוא תיק שצריך להשקיע בו באופן מאד אינטנסיבי, עד שבעצם מגיעים לאותם אנשים ומגבשים נגדם ראיות.

עאידה תומא סלימאן: כמה אנשים יש במחלקה אצלכם בתל אביב?

<דניאל לב ארי: אנחנו מונים 11 שוטרים שמטפלים בכל מחוז תל אביב וזה לא רק תחום הזנות, אנחנו עוסקים גם בתחום ההימורים.

עאידה תומא סלימאן: טוב, זה עונה על העניין.

<דניאל לב ארי: עוד פעם, זאת הסיבה שעוד פעם - - - יכול היות שאם מדברים פה ואני מוצא שזו הבמה גם להגיד את דעתי האישית - - -

עאידה תומא סלימאן: רק בקצרה.

<דניאל לב ארי: בקצרה מאד.

<דניאל לב ארי: לדעתי, מהניסיון שלי בשטח, אם באמת רוצים לטפל בתופעת הנשים, אני לא בטוח שההליך הפלילי הוא ההליך הנכון.

<דניאל לב ארי: להליך הפלילי לוקח הרבה מאד זמן והוא טוב לעבירות כמו רצח.

<דניאל לב ארי: זה תותח שאתה מצדד אותו באיטיות, אבל כשהוא יורה, אז ברצח הוא מקבל מאסר עולם.

<דניאל לב ארי: זה יוצר הרתעה.

<דניאל לב ארי: הליך פלילי לוקח הרבה מאד זמן ובסוף הוא מקבל טפיחה על השכם או איזו סטירה קלה.

<דניאל לב ארי: זה לא יוצר הרתעה.

<דניאל לב ארי: צריך אולי להשתמש באמצעים אחרים, מנהליים אולי, קנסות מאד גדולים.

עאידה תומא סלימאן: במקרה הזה, למה לא נאכף צו הסגירה על הבית בירקון?

<דניאל לב ארי: היה צו סגירה בעבר.

עאידה תומא סלימאן: היה ל-30 ימים, נאכף לאורך 30 שנים?

עאידה תומא סלימאן: ממה שהבנתי לא.

<דניאל לב ארי: עוד פעם, מה השאלה?

<דניאל לב ארי: הוא נאכף בוודאי.

<דניאל לב ארי: אנחנו, מחלק מוסר, היינו במהלך צו הסגירה 4 פעמים במקום והמקום היה סגור.

<דניאל לב ארי: קראנו בעיתונות שהמקום היה פתוח, אבל בכל פעם שאנחנו עשינו בדיקה – המקום היה סגור.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני שואלת.

<דניאל לב ארי: אז אני אומר לך.

<דניאל לב ארי: אנחנו היינו שם והמקום היה סגור.

<דניאל לב ארי: כשאנחנו היינו שם.

עאידה תומא סלימאן: כשאתם הייתם שם.

עאידה תומא סלימאן: שמענו בהתחלה את כל ההקדמה על התחכום של האנשים שמנהלים את המקומות האלה, אבל אני חושבת שב- 30 יום 4 פעמים זו לא ממש אכיפה.

<דניאל לב ארי: בפעם האחרונה הייתה פעם נוספת שהיינו.

<דניאל לב ארי: היינו גם שלשום והמקום סגור.

<דניאל לב ארי: זאת אומרת אחרי הצו השיפוטי היינו שוב.

עאידה תומא סלימאן: טוב.

זהבה גלאון: אפשר להעיר כמה הערות?

עאידה תומא סלימאן: עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: כי יש עוד דוברים מהפרקליטות.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שהפרקליטות לא שלחה לנו את הנתונים שביקשנו לפני הדיון הזה, כפי שביקשנו גם מהמשטרה.

<תמר פרוש: הפנייה הגיעה אלינו אתמול בצהריים ולכן לא יכולנו בלוח הזמנים הזה - - -

עאידה תומא סלימאן: מעניין מאד, כי המייל יצא אליכם ואל המשטרה באותו יום ולמשטרה הגיע וקיבלנו נתונים.

עאידה תומא סלימאן: אליכם כנראה היה פקק בדרך.

<תמר פרוש: קיבלנו ביום חמישי בלילה.

<תמר פרוש: אצלנו כנראה - - -

עאידה תומא סלימאן: זה ממש לא מובן.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאד שבמשרד ואני לא יודעת אם זה היה אמור להגיע אליכם באופן ישיר או שזה עוכב במקום אחר, אבל המידע הזה היה צריך להיות מונח היום על שולחן הוועדה כדי שנוכל לדון, במיוחד כאשר אנחנו שומעים על המצב.

רחל עזריה: סליחה כבוד יושבת הראש, אני מתארת לעצמי שזו לא הפעם הראשונה שהמידע הזה מבוקש, אז אם אתם יכולים לתת סקירה, גם אם היא סקירה לא מלאה ומדויקת במאה אחוז, אנחנו נשמח.

עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק התכוונתי לבקש.

רחל עזריה: מעולה.

עאידה תומא סלימאן: למרות זאת היה צריך להביא את הנתונים.

רחל עזריה: אני מסכימה לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לפרקליטות להביא את הסקירה שאני מקווה שתהיה מעודכנת, למרות שהיא לא נמצאת על נייר אצלנו, אבל היה צריך להדגיש את העובדה שמאד מוזר לי שהמייל הגיע אליכם רק אתמול.

<תמר פרוש: אז שוב, אני מתנצלת, אבל באמת אני לא יודעת מה מקורה תקלה, אבל זה באמת היה לוח זמנים שלא יכולנו לעמוד בו.

<תמר פרוש: אני רוצה לעשות סקירה קצרה של הדברים המרכזיים שטיפלנו בהם בסביבות השנה האחרונה, אבל קודם כל אני רוצה במילה להתייחס בכל זאת לנתונים של המשטרה.

<תמר פרוש: אפשר להבין את הנתונים, את כמות התיקים הסגורים כתיקים שמגיעים לפרקליטות עם המלצה להגיש כתב אישום והפרקליטות סוגרת את התיקים האלה.

<תמר פרוש: לא זה המצב.

<תמר פרוש: מכיוון שסמכות הסגירה של התיקים האלה היא של הפרקליטות, אז כל התיקים האלה, גם תיקים שהמשטרה לא הצליחה לאסוף בהם ראיות, למשל תיק שנפתח בעקבות ידיעה מודיעינית, שלא הניבה שום דבר בעקבות שנעשה על ידי המשטרה, מגיע לפרקליטות לסגירה, עם המלצת סגירה ומופיע בנתונים כתיק שנפתח והפרקליטות סגרה אותו.

<תמר פרוש: אז זה דבר שהיה חשוב לי להבהיר, בכדי שתהיה תמונה יותר מדויקת של העניין.

עאידה תומא סלימאן: אז כמה כאלה שהגיעו עם המלצה ובכל זאת נסגרו?

<תמר פרוש: אז אלה הנתונים שאין לי.

<תמר פרוש: אנחנו נביא אותם לישיבה הבאה.

<תמר פרוש: אין לי נתונים - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, אתם תשלחו את הנתונים מחר בבוקר אלי, לוועדה.

<תמר פרוש: טוב.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שהם קיימים במשרד וקיימים אצלכם ואני רוצה אותם מחר בבוקר.

<תמר פרוש: אוקיי.

<תמר פרוש: לכן אני לא יכולה להתייחס כרגע למספרים, אבל אני כן יכולה להתייחס באופן כללי לעבודה של הפרקליטות.

<תמר פרוש: אז קודם כל חשוב לי לציין שבכל מחוז ומחוז של הפרקליטות יש רפרנטית לתחום הזה של סחר בבני אדם ועבירות נלוות, מכיוון שהתפיסה של הפרקליטות היא שזה הוא תחום שדורש התמקצעות משפטית ואותם רפרנטים הם הכתובת של כל מחוז ומחוז.

<תמר פרוש: בשנה האחרונה יש לנו גם רפרנטיות מהפרקליטות האזרחית, שתיכף נרחיב בעניין הזה של האכיפה המשולבת – פלילית-מנהלית-אזרחית – שנקטנו בה השנה.

<תמר פרוש: אנחנו עורכים ישיבות עתיות בין הרפרנטיות, יחד עם המתאמת, ד"ר שמואלי, יחד עם המשטרה ושם אנחנו מלבנים סוגיות משפטיות שמתעוררות וגם זה חשוב לנו בשביל ליצור מדיניות אחידה בין כל המחוז של הפרקליטות.

<תמר פרוש: בדו"חות מחמ"ד האחרונים של מחלק המדינה, שדרגו את ישראל בדירוג של TIR 1, עבודת הפרקליטות מצוינת לטובה בדו"חות האלה, ואני חושבת שאין גם מחלוקת בחלקה של הפרקליטות, בהצלחה שהייתה לנו בצמצום הדרמטי של תופעת הסחר בבני אדם למטרות זנות, בדפוסים הקשים שהיו מוכרים לנו פעם.

<תמר פרוש: אני אמנה מאד בקצרה כמה מהעניינים הבולטים שעסקנו בהם סביב השנה האחרונה.

<תמר פרוש: קודם כל הייתה לנו הרשעה בעבירה של סחר בבני אדם בתיק לא פשוט של אזרח ישראלי שניצל ילדה בגיאורגיה בשיתוף פעולה עם אמה של הילדה.

<תמר פרוש: האם הועמדה לדין והורשעה בגיאורגיה, בעוד שהאזרח הישראלי הועמד לדין בישראל ונידון לעונש של 16 שנות מאסר.

<תמר פרוש: אנחנו סברנו שהעונש הזה קל מדי והגשנו ערעור על קולת העונש.

<תמר פרוש: אני ממש עוברת בכותרות.

<תמר פרוש: לגבי זנות קטינים, חשוב לי להדגיש שאנחנו מתייחסים לתחום הזה כאל תחום של סחר בבני אדם בדפוסים הקשים.

<תמר פרוש: אנחנו מדווחים על התיקים האלה גם במסגרת הדו"ח למחלקת המדינה.

<תמר פרוש: אני חייבת לציין שבתחום הזה יש פעילות נמרצת של המשטרה, מה שהביא למספר כתבי אישום משמעותיים שהוגשו בשנתיים האחרונות.

<תמר פרוש: חלק מכתבי האישום שאנחנו הגשנו בתחום הזה היו תקדימיים ולא פשוטים מבחינה משפטית.

<תמר פרוש: אני אתן שתי דוגמאות.

<תמר פרוש: דוגמא אחת היא לכתב אישום שאנחנו הגשנו בניצול קטינות לזנות, כאשר האתנן שהקטינות קיבלו לא היה בדמות כסף, אלא בדמות מתן אפשרות להתקרב למושא הערצתן.

<תמר פרוש: תיק לא פשוט מבחינה משפטית, הוא הסתיים בהרשעה במסגרת הסדר טיעון.

<תמר פרוש: תיק נוסף שאנחנו הגשנו בעבירה של דין לקוחו של קטין, במקרה שבו העבירות התרחשו כל כולן במרחב הווירטואלי - לא היה שום מגע בין העבריין לבין הקורבנות.

<תמר פרוש: אנחנו הגשנו כתב אישום על דין לקוחו של קטין והתיק נגמר בהרשעה.

עאידה תומא סלימאן: מה אחוז ההרשעות שיש לכם בתיקים שאתם מגישים?

<תמר פרוש: שוב, יש שני סוגים של הרשעות.

<תמר פרוש: יש הרשעה בעקבות ניהול הוכחות ויש הרשעה במסגרת הסדר טיעון, אז אין לי את האחוזים, אבל אני מניחה שזה נכנס לסטטיסטיקה הכללית של ההרשעות בפלילים, שהוא גבוה.

<תמר פרוש: לא ידוע לי שבתחום הזה דווקא יש אחוז נמוך מכלל התיקים.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אז כדי שלא נניח ונדע, אני מקווה שמחר – בין המידע שאני אקבל – יהיו גם אחוזי ההרשעות, מחולקים לפי שני הסוגים של ההרשעות – גם לפי עסקת טיעון וגם לפי הוכחות.

<תמר פרוש: בסדר.

<תמר פרוש: אז שוב, אני לא יודעת אם המערכת הממוחשבת שלנו מסווגת את סוגי ההרשעות, אבל אם כן – אנחנו נביא גם את הנתון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שכן.

<תמר פרוש: לגבי סחר באיברים, בשנים האחרונות אנחנו ניהלנו מספר תיקים בעבירות של תיווך לסחר באיברים לפי חוק השתלת איברים.

<תמר פרוש: אלה תיקים מאד מורכבים מבחינה משפטית.

<תמר פרוש: השנה גם הגשנו כתב אישום בפרשה ענקית של סחר באיברים, עבירות שבוצעו בין השנים 2008 עד 2014 ברחבי העולם – בקוסובו, באיזרביז'אן, בסרילנקה ובתורכיה.

<תמר פרוש: מפרקליטים שלנו שמשתתפים בכנסים בין לאומיים, אני שומעת שישראל זוכה לשבחים רבים על האופן שבו היא מטפלת בתופעה של סחר באיברים ומדינות אחרות גם מבקשות ללמוד מהניסיון שישראל צברה בתחום הזה - גם בתחום של אכיפה וגם בתחום של חקיקה.

<תמר פרוש: בתיק של החזקה בתנאי עבדות של ירושלים, במסגרת כאילו משפחתית, אנחנו הגשנו ערעור על עונש של 26 שנות מאסר.

<תמר פרוש: הפרקליטות חשבה שהעונש הזה הוא קל.

<תמר פרוש: הנאשמים ערערו גם הם והתיק אמור להידון בבית המשפט העליון בחודשים הקרובים.

<תמר פרוש: בנושא של גביית יתר של דמי תיווך, אני שוב בוחרת את הדברים שהם יותר אתגריים מבחינתנו והם באמת - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל בינתיים זה יותר סקירה מאשר ניתוח של האתגרים האמיתיים שעומדים בפניכם.

<תמר פרוש: למה?

עאידה תומא סלימאן: כי אני שומעת על התיקים שאני גם כן קראתי עליהם בעיתונות.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לשמוע מה האתגרים האמיתיים שעומדים ובמה אתם מתמקדים השנה.

<תמר פרוש: אוקיי, אז אולי אני אבקש מעורכת הדין לילך שלום מפרקליטות מחוז תל אביב, לדבר אולי קצת על הנושא של אכיפה משולבת, שהיא לא רק פלילית, כי כמו ששמענו פה פלילי זה לא תמיד מספיק.

<תמר פרוש: אכיפה שהיא גם אזרחית ומנהלית וגם על הנושא של סגירת מקומות, שאני מבינה שזה נושא שמעניין את הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך לדבר אחר כך, כי זה באמת מעניין.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר כל פעם להתחיל את הדיון בלסקור שנים אחורה, אלא ממש איפה אנחנו עומדים היום ומה המאמצים החדשים או השכלול שאנחנו עושים בעבודה שלנו כדי לעמוד מול האתגרים.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אתן קודם כל לחברת הכנסת גלאון להתייחס, לפני יציאתה לעוד ועדה ואחר כך נמשיך.

זהבה גלאון: תודה גברתי, אני צריכה ללכת לוועדת החינוך.

זהבה גלאון: קודם כל אני רוצה לברך אותך על קיום הישיבה.

זהבה גלאון: זה לא מובן מאליו שבימים שהכל מתפוצץ כאן, הוועדה עוסקת בנשים הכי מוחלשות בחברה הישראלית.

זהבה גלאון: אני רוצה לברך אותך על זה.

זהבה גלאון: אני רוצה ברשותך להעיר הערה, זה לא בדיוק הערה, אבל בקשה.

זהבה גלאון: כשאת שואלת את הנציגים מהממשלה, את נציגי הפרקליטות, המשטרה, אני רוצה להציע לך הצעה.

זהבה גלאון: אני יודעת שזה נשמע קצת חצוף.

זהבה גלאון: אני מציעה לך להנחות אותם.

זהבה גלאון: אני ממש מתכוונת לזה.

זהבה גלאון: אמנם הם לא מקבלים אצלך הוראות, אבל הוועדה יכולה להנחות אותם לגבי - - -

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת גלאון, אני יודעת ותודה על ההערה, למרות שאני יודעת את זה והם קיבלו את ההנחיות בכתב לפני שהם הגיעו.

זהבה גלאון: למה אני אומרת את זה, כי אני רוצה להגיד שאני חושבת שהרשויות עושות עבודה טובה, אבל אני לא סומכת עליהם.

זהבה גלאון: באיזה מובן?

זהבה גלאון: רק לפני שבועיים הממשלה קיבלה החלטה, היועץ המשפטי לממשלה מוציא הנחיה שאסור להביא עובדי בנייה סינים כי זה מנוגד לחוק איסור סחר בבני אדם.

זהבה גלאון: את חושבת שהממשלה מקשיבה ליועץ המשפטי לממשלה?

זהבה גלאון: היא קיבלה החלטה להביא פועלים סינים, למרות שיש כאן במובהק עבירה של סחר בבני אדם.

זהבה גלאון: אז אם אנחנו נסמוך רק על מה שהממשלה עושה, אז אנחנו לא נגיע רחוק.

עאידה תומא סלימאן: אני האחרונה שאעשה את זה.

זהבה גלאון: אני יודעת.

זהבה גלאון: במקרה הזה אני יודעת.

זהבה גלאון: אין בדברים שלי כדי להמעיט מהעבודה החשובה שעושים כאן ונעשתה כאן במשך השנים עבודה מאד מאד משמעותית, אבל אני חושבת שצריך לקחת בחשבון שהשתנו הזמנים, השתנו דפוסי הפעולה.

זהבה גלאון: מה שהיה פעם בגדול הסחר הגדול בנשים ממדינות אחרות כבר השתנה, וגם אם עכשיו ארגוני פשיעה מנצלים את הסיטואציה החדשה של ביטול הויזות ומביאים נשים בדרך כזו או אחרת - שזה חמור ביותר, אני לא מזלזלת בזה – זה לא המאסה הקריטית שהייתה בזמנו ואני חושבת שצריך להתייחס לזה ולמאסה הקריטית בעיקר של נשים ישראליות בזנות וההפרדה הזאת – ואני מאד מזדהה עם הדברים שלך – בין סחר בנשים בזנות היא כבר לא הפרדה.

זהבה גלאון: סחר בנשים זה תת קטגוריה של הזנות.

זהבה גלאון: היא כבר לא הבחנה רלבנטית וכאן צריך לשנות את הראש.

זהבה גלאון: אני חושבת שכל החוקים קיימים.

זהבה גלאון: האם אוכפים אותם יותר, פחות, לא חושבת שזה הסיפור.

זהבה גלאון: צריך לשנות את הראש וצריך לעשות במחוללי הפשיעה ומחוללי הפשיעה זה אותם משתפי פעולה עם תופעת הזנות והסחר בנשים שזה הצרכנים, מה שאנחנו קוראים להם "קליינטים" או לקוחות, "הלקוחות" של תעשיית הזנות.

זהבה גלאון: אני מכניסה את המילה הזו למירכאות כמובן.

זהבה גלאון: אנחנו לא רואים בזנות עיסוק, לא רואים בזה מקצוע ואני חושבת שגם הרשויות צריכות לשנות את החוק.

זהבה גלאון: וכשאני אומרת להנחות את הרשויות, ככל שיהיו כאן יותר דיונים בהקשר הזה, זה מנחה את הרשויות.

זהבה גלאון: כי את יודעת, ואני באמת לא אומרת את זה כדי לפגוע או לזלזל, אני אומרת את זה בהרבה הערכה – הן עוד בסיפור הקודם.

זהבה גלאון: זה לוקח זמן.

זהבה גלאון: המערכת מסתגלת באיטיות, החוקים הם גמלוניים, לוקח זמן להפנים אותם ועכשיו אנחנו בסיטואציה חדשה.

זהבה גלאון: אני הנחתי בזמנו ביחד עם עוד קבוצת חברי כנסת הצעת חוק, במשך שנים ניסיתי לקדם את זה, הצעת חוק להפללת לקוחות הזנות שלא כל כך עמדה במבחן.

זהבה גלאון: יש הצעה חדשה שאני מתכוונת לקדם עם חברותי שנמצאות כאן ועם חברות אחרות.

זהבה גלאון: צריך יהיה לחשוב על זה, אבל אני חושבת שהדגש צריך להיות על אותם מחוללי פשיעה, על אותם אלה שהיום גורמים למצב הזה, לאותם אלה שמצליחים להבריח נשים לארץ בדרכים מתוחכמות.

זהבה גלאון: אני רוצה להעיר עוד הערה.

זהבה גלאון: מצפים שכל הרשויות ישתפו פעולה – בתי המלון, הגופים האלה ואחרים.

זהבה גלאון: כולם מתפרנסים מתופעת הזנות, צריך לשים את זה על השולחן.

זהבה גלאון: איזה אינטרס בדיוק יש להם לשתף פעולה?

זהבה גלאון: כולם מתפרנסים מזה.

זהבה גלאון: זו רשת מסועפת שיש בה שרי אלפים, שרי מאות וכו' וכו'.

זהבה גלאון: אז כולם נהנים מזה, ולצפות שהם יעסקו בזה, או לצפות מהם – אז אני מציעה שתשכחו מזה.

זהבה גלאון: אני חושבת שהכנסת צריכה להגיד את דברה באופן מאד מאד ברור.

זהבה גלאון: אני חושבת שהדברים נאמרו על ידי יושבת ראש הוועדה בצורה מאד ברורה.

זהבה גלאון: אני אפילו הייתי רוצה להציע לך להקים ועדה מתמדת תחתייך לטיפול בתופעת הזנות והסחר בנשים.

עאידה תומא סלימאן: זה אחד מהסעיפים לדיון בוועדה.

זהבה גלאון: כן, כי אחרת זה לא יהיה.

זהבה גלאון: זאת אומרת יש לך כל כך הרבה דברים שוטפים בוועדה, אחרת לא יהיה מי שיעמוד להם על הראש, כמובן בהנחייתך בדבר הזה וזה הכיוון שצריך ללכת עליו לדעתי.

זהבה גלאון: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע את הקואליציה למאבק בזנות, עורכת הדין מיכל ליבל, בבקשה.

<מיכל ליבל: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אפרופו לסמוך על, יש לי בדרך כלל נטייה לסמוך על ארגוני שטח ויש לי הרגשה תמיד שהם מקדימים את הממסד בכמה צעדים ולכן נתתי לך להציג ולהעמיד אותנו על האתגרים העכשוויים שהארגונים מטפלים בהם ומודעים להם ואחר כך נרצה התייחסות בנושא.

<מיכל ליבל: אז קודם כל אני רוצה להציג את הקואליציה למאבק בזנות.

<מיכל ליבל: זו קואליציה שכוללת בעצם את כל ארגוני השטח הממשלתיים והלא ממשלתיים – אופק נשי חיפה, אישה לאישה חיפה, בשבילך באר שבע, הופכות את היוצרות, המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות שאותו אני מנהלת, מיתוס ליום שאחרי הזנות, שעידית שיושבת פה לידי הקימה, מכון ירושלים לצדק שגם נמצאים כאן, מכון תודעה, מרפאה ניידת חיפה, מרפאת לוינסקי, על"ם ותכנית סלעית.

<מיכל ליבל: יש כאן עוד נציגות מלבדי.

<מיכל ליבל: אני אפתח ואני מניחה שיהיה להן מה להוסיף.

<מיכל ליבל: בשנה האחרונה אנחנו ערכנו מיפוי גם של כל הבעיות וגם רכזנו לעצמנו תכנית עבודה, כי אם דיברת על ההקדמה של הארגונים, אחת המסקנות שלנו היא שצריך להרחיב את המאבק בזנות ולהפוך אותו למאבק שיהיה ממוקד וייתן מענה לכמה היבטים.

<מיכל ליבל: אני רוצה לדבר קצת על הצעת החוק שזהבה גלאון הזכירה, כי מבחינתנו היא באמת מבטאת את מה שאנחנו חושבות שצריך לקרות בתחום הזנות.

<מיכל ליבל: נדבך אחד שלה זה הנדבך הפלילי ונדבך האכיפה, שהוא מורכב גם מאיסור צריכת זנות, כי אם אנחנו מסתכלים באמת על תעשיית הזנות כעל תעשייה ועל שוק ועל מקום שמגלגל הרבה מאד כספים, צריך להסתכל עליו גם בניתוח שוק.

<מיכל ליבל: אין ספק שיש פה עניין של היצע וביקוש, וגם היום הביקוש לצריכת זנות הוא יותר גדול מההיצע בפועל, בגלל זה עוד ועוד נשים נשאבות אל תוך עולם הזנות.

<מיכל ליבל: זה לא הדבר העיקרי פה, אבל בצינור לילה - - -

עאידה תומא סלימאן: אפילו יש להם מחאת צרכנים.

<מיכל ליבל: כן, יש להם מחאת צרכנים ובצינור לילה עשו תחקיר מעניין.

<מיכל ליבל: הם התקשרו למקומות והעיתונאית שלהם ביקשה לשמוע פרטים על כניסה לעבודה בזנות והציעו לה לבוא לעבוד היום בערב.

<מיכל ליבל: זאת אומרת קל להישאב אל תוך עולם הזנות וזה אומר שאנחנו באמת צריכות להילחם בביקוש.

<מיכל ליבל: לא מספיק רק להפליל לקוחות.

<מיכל ליבל: אין ספק - וזה בהתייחס למה שאמר נציג המשטרה, דניאל – שהעבירות הנלוות לזנות הן לא מספיק חמורות, הן לא נותנות כלים אפקטיביים.

<מיכל ליבל: גם הנחית היועץ המשפטי לממשלה בעצם אומרת – אם אין דברים אחרים – אז זנות כשלעצמה לא מאד מטרידה אותנו ולא מאד מפריעה לנו, רק אם יש סמים, רק אם יש מטרד לציבור, קטינים, פשיעה נוספת.

<מיכל ליבל: בעצם מה שאנחנו שומעים הוא שזנות כשלעצמה היא לא בעיה ולא כל כך איכפת לנו ממנה.

<לילך שלום: זאת פרשנות של ארגונים להנחיה.

עאידה תומא סלימאן: בשביל זה הם קיימים.

<לילך שלום: בסדר גמור.

<מיכל ליבל: וזה בלי לזלזל בדברים שהם כן עושים, כי אני מאד מעריכה את מה שכן עושים.

<מיכל ליבל: ולכן אנחנו חושבות שצריך לעשות התאמה ועדכון של העבירות הנלוות לזנות.

<מיכל ליבל: זה חלק אחד של הצעת החוק, שמטרתה להפוך את האכיפה ליותר אפקטיבית ולתת כלים לגופי האכיפה.

<מיכל ליבל: חלק נוסף של ההצעה הוא הקמת יחידה מתאמת, רשות לאומית, איזה שהוא גוף שיתאם בין כל הפעולות.

<מיכל ליבל: כי אחד הדברים שאנחנו רואות בזנות ואני חושבת שהיה מאד ברור בדיונים של הוועדה בכל השנים, זה שהזנות היא בעיה שהיא תמיד מורכבת מבעיה פסיכו-סוציאלית, כלכלית, פוסט-טראומתית, תחלואה כפולה מכל הסוגים, שתעסוקה, הכשרה מקצועית, אני יכולה להגיד לכם שאני מעבירה קבוצה באופק נשי בחיפה – 60% מהנשים לא יודעות קרוא וכתוב בעברית.

<מיכל ליבל: איזה עתיד יכול להיות לך מבחינה מקצועית כשאת לא יודעת קרוא וכתוב בעברית?

<מיכל ליבל: ולכן אנחנו חושבות שצריך להיות גוף שיתאם בין כל משרדי הממשלה, בדומה ליחידת התיאום במאבק בסחר, שאני חושבת שזה הדבר המרכזי שלה.

<מיכל ליבל: כשכל הגופים רתומים וכשיש מי שמתאם ביניהם – אפשר לעשות שינוי.

<מיכל ליבל: חלק נוסף ולא פחות חשוב זה החלק של תמיכה וסיוע לנשים בזנות.

<מיכל ליבל: זאת אומרת אנחנו חייבים את זה לאוכלוסייה של הנשים שנמצאת היום בזנות – לתת להן כלים לצאת מהמצב שבו הן נמצאות.

<מיכל ליבל: כי אמנם זנות היא לא עבודה, אבל אין ספק שזנות היא דרך לשרוד בעולם שבו אין חיות ואנחנו חייבות להן את זה, את האלטרנטיבה.

<מיכל ליבל: זה מבחינת מה שאנחנו חושבות על איך צריך להתמודד עם הבעיה באופן כללי.

<מיכל ליבל: יש לי פה גם שורה ארוכה של נושאים, כמעט 30, של בעיות ספציפיות – החל מאלימות כלפי נשים, תמותת נשים, זנות במועדוני חשפנות, העלאת מודעות בקרב שופטים, פרקליטים, שוטרים.

<מיכל ליבל: זנות ותיירות, זנות קטינים, זנות גברים, זנות טרנסים שאין לנו מענה כמעט בכלל, חוץ ממעט שירותים שכן ניתנים היום.

<מיכל ליבל: אין שום הוסטל לגברים ולטרנסיות.

<מיכל ליבל: יש עוד הרבה.

<מיכל ליבל: אני בטוחה שחברותי לקואליציה יוכלו להרחיב על הנושאים השונים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שקראתי את החומר, את נייר העמדה ששלחתם ואני חושבת שרואים בדיוק כמה הבעיה הזו מסועפת ויש עוד הרבה מה לעשות איתה, אבל אני חייבת להגיד שכל הנושא של המאבק לסגירת הבית בירקון ולקחת את זה לבית המשפט, אני רואה אותו כצעד מאד חשוב, שאולי מעלה בדרגה את כל המאבק נגד התופעה הזו וזה אקט אקטיבי יותר, שלא לסמוך רק על האכיפה הכללית אלא גם שהארגונים בעצמם ייקחו חלק באכיפה הזו, דרך התביעה שהוגשה.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה ראיתי לנכון לבקש להצטרף כידידת בית המשפט, ושמחתי לדעת, כאשר פניתי לחברות הכנסת ולחברי הכנסת, ו-11 חברי וחברות כנסת, כאשר רובן חברות כנסת, אני חייבת להגיד.

עאידה תומא סלימאן: אם שולי הייתה כבר חברת כנסת מושבת היינו 12, אני בטוחה.

עאידה תומא סלימאן: הצטרפנו כידידי בית משפט.

שולי מועלם-רפאלי: הצטרפתי.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל לא כחברת כנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על מספר חברי וחברות הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה צעד מאד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: דיברנו הרבה עד עכשיו על אכיפה ועל ניסיון להגן על נשים, אבל לא דיברנו על נושא שיקום ועזרה לנשים לצאת מהמעגל הזה.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לתת לגברת אפרת שרעבי, סגנית מנהל השירות לרווחת הפרט והמשפחה את זכות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע על התכנית הבין משרדית ואיפה זה עומד היום ומה קורה עם התקציבים, במיוחד כשאנחנו באווירת אישור תקציב.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהאישור לתכנית היה מועט, רובו נפל על משרד הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: מה קורה מבחינת השנה הבאה – האם תהיה תוספת, לא תהיה תוספת, מה קורה?

<אפרת שרעבי: טוב, אני שמחה לציין שאני אשת בשורות היום, אבל אני אשאיר את זה לסוף.

<אפרת שרעבי: אני כן רוצה לתת סקירה - - -

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: עד שיש בשורות, את משאירה אותן לסוף?

<אפרת שרעבי: כך אתם תקשיבו לי ממש טוב.

עאידה תומא סלימאן: אני מקשיבה, בבקשה.

<אפרת שרעבי: אני רוצה להתחיל ממש מהכאן ועכשיו ולתת סקירה נכון לגבי שנת 2014, אלה שירותים קיימים שמשרד הרווחה נותן בתחום הטיפול בנשים במעגל הזנות.

<אפרת שרעבי: יש לנו בעצם רצף של מסגרות בתל אביב ובחיפה שכולל דירת חירום, מרכז יום והוסטל בתל אביב ובחיפה כמו שציינתי.

עאידה תומא סלימאן: וניידות?

<אפרת שרעבי: ניידות כן, זה של משרד הבריאות.

<אפרת שרעבי: על הניידות תדבר הנציגה של משרד הבריאות, אבל ללא ספק זה חלק מהתכנית הלאומית.

<אפרת שרעבי: יש גם אלמנטים מסוימים במשרד החינוך ובמשרד ראש הממשלה.

<אפרת שרעבי: כפי שציינת, באמת החלק הארי של הטיפול והשיקום הוא באחריות משרד הרווחה.

<אפרת שרעבי: בנוסף לזה יש לנו בבאר שבע איזו שהיא מסגרת שאנחנו נרחיב אותה לקראת שנת העבודה 2016.

<אפרת שרעבי: באילת היו ניסיונות לא מעטים להקים שם משהו, ליצור איזה שהוא מענה.

<אפרת שרעבי: הזנות באילת היא עם מאפיינים ייחודיים, שונים ממה שאנחנו מכירים בתל אביב ובחיפה ובבאר שבע ולכן אנחנו עם חשיבה מחוץ לקופסה נמשיך וננסה לפתח מענים שמותאמים לאילת, בעזרת המידע ואנשי המקצוע שעובדים בתחום הזה.

<אפרת שרעבי: מבחינת נתונים – ואני מחשיבה כרגע את המסגרת בבאר שבע כדירת חירום, למרות שהיא לא פר-אקסלנס דירת חירום – אנחנו טיפלנו בשנת 2014 בקרוב ל-310 נשים.

<אפרת שרעבי: במרכז היום טופלו קרוב ל-200 נשים ובהוסטל בסביבות 70 נשים.

<אפרת שרעבי: אני מדברת על נתונים ארציים.

<אפרת שרעבי: סך הכל בסביבות 580 נשים טופלו בכל הרצף של המענים שלנו בשנת 2014 וזה מהווה גידול של כ-10% מהשנה שקדמה לה, שנת 2013.

<אפרת שרעבי: זה מבחינת הנתונים.

<אפרת שרעבי: מוזר שהמילה סקר לאומי לא עלתה כאן, אבל אני כבר אקדים ואומר שהסקר הלאומי שפועל בערך ב-4-5 השנים האחרונות, אני ממש שמחה ונרגשת להגיד ששלב הנתונים הושלם, שלב העיבוד הושלם.

<אפרת שרעבי: אנחנו בישרות האחרונה ביותר.

<אפרת שרעבי: ביום רביעי הקרוב יש לנו ועדת היגוי אחרונה, שבה יוצגו התוצאות ונעשה איזו שהיא הגהה ועיבוד סופי של הנתונים לקראת ההצגה שלהם.

<אפרת שרעבי: עד לסוף השנה הנוכחית אנחנו נציג את הנתונים בכל - - -

עאידה תומא סלימאן: עד לסוף השנה אתם תציגו?

<אפרת שרעבי: עד לסוף השנה אנחנו נציג את הנתונים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמח לקבל אתכם פה בוועדה.

<אפרת שרעבי: אנחנו יכולים כבר לתאם מועד להביא את כל הנתונים.

<אפרת שרעבי: אני גם לא יודעת אם מפגש אחד יספיק, משום שהסקר מכיל ארבעה חלקים.

<אפרת שרעבי: זה גם סקירת ספרות, גם סקר לאומי לאומדן התופעה ומאפיינה, שזה החלק הכי מורכב ומהותי.

<אפרת שרעבי: גם סקר עמדות הציבור שכבר הוצג כאן בשלהי הכנסת הקודמת וגם הערכת תכניות, שזה בעצם איזה שהוא סקר שמעריך את התכניות הקיימות ובודק את האפקטיביות שלהם – מה חסר, מה צריך עוד.

<אפרת שרעבי: אני ללא ספק מניחה שבעקבות הממצאים של הסקר הלאומי אנחנו נעשה חשיבה לראות מה חסר, אם חסר, איפה ומה בדיוק צריכים להשלים בכל המערך הזה של טיפול בזנות.

<אפרת שרעבי: אמרתי שאני אשת בשורות וזה נוגע לשלושה היבטים.

<אפרת שרעבי: קודם כל משרד הרווחה, במסגרת התעדוף התקציבי שלו הוסיף 1.5 מיליון שקלים לטיפול בנשים בזנות, שאנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: לשנת 2015?

<אפרת שרעבי: לשנת 2016.

עאידה תומא סלימאן: מה עם שנת 2015?

<אפרת שרעבי: אנחנו באוקטובר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אבל אתם עובדים על התקציב של 2014.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עכשיו מאשרים את התקציב של השנים 2015 ו-2016.

<אפרת שרעבי: אז אני אברר את זה.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהתוספת עובדת לשנה ואם כך אז צריך להתחיל להוציא אותה, לפני שיהיו לכם עודפים.

<אפרת שרעבי: אני אברר.

<אפרת שרעבי: זה המידע שקיבלתי.

<אפרת שרעבי: בכל אופן זו הבשורה, שקיבלנו 1.5 מיליון שקלים נוספים - - -

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אתם מגיעים ל-8 מיליון שקלים.

<אפרת שרעבי: אנחנו מגיעים לקרוב ל-8 מיליון שקלים, נכון.

עאידה תומא סלימאן: קרוב ל-8 מיליון שקלים.

עאידה תומא סלימאן: בעצם זה היה התקציב הכולל של התכנית.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו הרווחה לבד תורמת 8 מיליון שקלים ואנחנו נשמע מהאחרים כמה הם תורמים.

<אפרת שרעבי: זה 8 מיליון שקלים, כאשר ה-SOS כרגע זה באמת לפתח מענה יותר ממוסד ויותר מותאם לכל אזור הדרום, לא רק לבאר שבע, ולהפוך את המסגרת שיש שם למשהו יותר מובנה ומסודר.

<אפרת שרעבי: חוץ מזה אני יודעת שכל מה שקשור בתעריפים של השכר, כפי שהמשרד נותן לעובדים סוציאלים, הם נמוכים, הם לא מספיקים.

רחל עזריה: בוועדת הכספים זה הדיון עכשיו.

<אפרת שרעבי: אז זהו, אז אני התבשרתי שבעקבות הסכם עם ההסתדרות יתבצע עדכון תעריפי שכר לעובדים סוציאליים גם החל משנת 2016, אז תהיה איזו שהיא תוספת מסוימת לתעריפים של שנת 2016.

<אפרת שרעבי: הדבר האחרון - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה.

עאידה תומא סלימאן: למה התעריפים של העובדים הסוציאליים אינם שווים לשאר?

עאידה תומא סלימאן: הם לא מושווים להסכם שנחתם?

<אפרת שרעבי: כן, אבל אני חושבת ש - - -

<ורד סויד פאר: הם עברו דרך עמותות.

<אפרת שרעבי: לא רק דרך עמותות.

<אפרת שרעבי: לפי מה שהתבשרתי - - -

עאידה תומא סלימאן: גם דרך עמותות מקבלים אותו דבר.

עאידה תומא סלימאן: כמנכ"לית עמותה שהפעילה מקלטים – אני יודעת טוב מאד שזה היה חלק מההסכם.

<אפרת שרעבי: אני לא בקיאה ברזי ההסכם עם ההסתדרות, אבל הבנתי שיש כל מיני החרגות ויש כל מיני סקטורים שיש להם הסכמים נפרדים.

<אפרת שרעבי: הבנתי שהעובדים הסוציאליים אמורים להיות משופים בהעלאה של תעריפים, אז זה יתגלגל גם לעובדים במסגרות השונות שמקבלים עדכוני שכר של עובדים סוציאליים.

<אפרת שרעבי: הדבר האחרון שרציתי לציין, זה שאנחנו בימים אלה נמצאים בקורס הכשרה למטפלים בתחום הזנות, קורס הכשרה שנמשך 11 מפגשים.

<אפרת שרעבי: בעצם המון שנים לא היה קורס כזה שהוא גם נכון מבחינת קבוצת השווים שמטפלים בתחום הזנות, להביא רעיונות, להביא רשמים, לקבל מידע על טיפול בגברים בזנות, בטרנס ג'נדרים, בכל מיני מיומנויות טיפול בנשים, העברה נגדית, כל מיני טיפולים וגם בכלל דברים מאד עדכניים וחדשניים, וזה בימים אלה כבר מתבצע.

עאידה תומא סלימאן: טוב, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתחלים להידחק מבחינת הזמן.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לקצר.

עאידה תומא סלימאן: היה חשוב לי לשמוע על התכניות באופן כללי במשרדים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת עכשיו את רשות הדיבור לגברת נעמה ריבלין, מנהלת פרויקט סלעית, בבקשה.

<נעמה ריבלין: תודה.

<נעמה ריבלין: באמת הסקירה של אפרת נתנה מטריה רחבה לתכנית השיקום שקיימת בארץ.

<נעמה ריבלין: אני אתמקד בתכנית התל אביבית שאני מנהלת אותה 7 שנים מאז הקמתה.

עאידה תומא סלימאן: אם אפשר לבקש לא להתמקד יותר מדי בסקירה מה קיים, אלא לכוון אותנו למה צריך, מה חסר.

<נעמה ריבלין: לגמרי.

<נעמה ריבלין: אני רק כן אומר שבמהלך שש שנים, הנתונים מראים שהיינו בקשר עם 904 נשים שונות על כל רצף הזנות, רובן עדיין בזנות פעילה.

<נעמה ריבלין: מתוך ה-904 נשים – 30% נכנסו לתוך המעגל השיקומי, אבל רוב הנשים שסלעית בקשר איתן זה נשים שעדיין בזנות פעילה, שנמצאות בזירות הזנות.

<נעמה ריבלין: אנחנו מגיעות לדירות דיסקרטיות, מכוני ליווי, שומעים מהנשים עצמן את המחסומים שלהן ביציאה ממעגל הזנות.

<נעמה ריבלין: אני לא מחדשת פה לוועדה, אבל אין ספק שהמאפיין המרכזי של הישאבות למעגל הזנות והנתון בסלעית לפחות הוא נתון מאד גבוה של 95% נשים נפגעות תקיפה מינית, שזה בערך הגורם המרכזי הלא מודע הרבה פעמים של נשים להישאב למעגל הזנות, אבל ברמה המוצהרת ההישאבות היא בעיקר בגלל קשיים כלכליים וחובות, עוד לפני כניסה למעגל הזנות.

<נעמה ריבלין: "באורח פלא" הזנות מייצרת עוד ועוד חובות, בשונה ממה שחושבים שנמצאים בזנות ועושים כסף, אז נמצאים בזנות ומייצרים עוד ועוד חובות כנראה בשביל הפיצוי העצמי והחובות שהולכים ומתגלגלים, חלקם בשוק האפור.

<נעמה ריבלין: המחסום העיקרי כמעט תמיד כשאנחנו נכנסות לזירות זנות, ודרך אגב, כרטיס הביקור שלנו, שאנחנו נכנסות ודופקות בדלת, אנחנו לא מספרות להן על שיקום לעבר הזריחה ושיקום תעסוקתי, אנחנו באות, דופקות בדלת ואומרות – סיוע משפטי, הוצאה לפועל, עזרה בנושא של חובות ואז אנחנו בעצם מייצרות איתם את הקשר הראשוני.

<נעמה ריבלין: בהתחלה הן לא רוצות לשמוע.

<נעמה ריבלין: כשאנחנו מציעות את העזרה בחובות, אנחנו יוצאות משם עם 3-4-5 מספרי טלפון מנשים שמוכנות להיות איתנו בקשר.

<נעמה ריבלין: המחסום העיקרי ליציאה ממעגל הזנות הוא הנושא הראשוני, הכלכלי.

<נעמה ריבלין: הן אומרות אוקיי, אני רוצה לצאת מזה, אני מיואשת, אני לא רוצה יותר שאף גבר יגע בי, אבל מה אני אעשה?

<נעמה ריבלין: יש לי או ילדים, או חובות, או הוצאה לפועל, מה אני אעשה בדבר הראשון הזה?

<נעמה ריבלין: ברור שזה גם הרבה מאד עבודה טיפולית רגשית, כי יש פחד מאד גדול לצאת מהמוכר והידוע.

<נעמה ריבלין: זה נשים שהרבה שנים במעגל הזה, מגיל העשרה, חלק מהנשים כבר מגיל 15-16 התחילו את המעגל.

<נעמה ריבלין: אז כמובן שאנחנו יוצרות איתן קשר עוד בהיותן בזנות.

<נעמה ריבלין: זה חלק מאד משמעותי בעבודה בסלעית, למרות שהתכנית מיועדת, היא כתובה במסגרות שלה כדירת חירום, הוסטל, אבל אנחנו בעצם מתחילות לתת את הטיפול ואת הקשר הרבה קודם.

<נעמה ריבלין: אז אני מעלה סוגיות שבאמת מעלות קשיים ביציאה ממעגל הזנות.

<נעמה ריבלין: הנושא של סל שיקום, אין שום הגדרה היום לאישה במעגל הזנות בביטוח הלאומי.

<נעמה ריבלין: שוב, צריך להגדיר אותה כנפגעת תקיפה מינית כדי להיות אולי זכאית לנכות הנפשית וגם זה תהליך מאד ארוך ומייגע.

<נעמה ריבלין: אני חושבת שכל הארגונים שיושבים כאן יחד צריכים למצוא איזו שהיא דרך לסמן שזנות היא בעיה שיש לה איזה שהוא סימון.

<נעמה ריבלין: משהו שדרכו מקבלים עבורו תקציב.

<נעמה ריבלין: נשים שנמצאות במרכז יום זכאיות להבטחת הכנסה של 1,400 שקלים, אבל איך אפשר להשכיר דירה עם 1,400 שקלים?

<נעמה ריבלין: חלקן פשוט מעדיפות לא לבוא למסלול הבוקר, כי הן צריכות לעבוד ולפרנס את עצמן.

<נעמה ריבלין: כמובן שהן צריכות את השיקום היותר רחב.

<נעמה ריבלין: לא כולן מגיעות להוסטל ולא כולן יכולות להשתקם בהוסטל.

<נעמה ריבלין: הוסטל מצריך איזו שהיא יכולת להיות בתוך קבוצה - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבות לקצר.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה היא הנושא הכלכלי, התמיכה הכלכלית, כדי לעזור להן להשתקם.

<נעמה ריבלין: מענק חד פעמי.

<נעמה ריבלין: צריך לחשוב על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני ראיתי שסימנתם את הנושא של מענק חד פעמי ביציאה מההוסטל ו - - -

<נעמה ריבלין: ונכות.

<נעמה ריבלין: נכות או הגדרה של זנות, כי אין את זה היום בביטוח הלאומי ולא בשום מסגרת אחרת.

<נעמה ריבלין: יש שימוש בסמים, יש הרבה מאד נושאים, אך זנות לא מוגדרת כאיזה שהוא תהליך שדרכו ניתן לקבל איזה שהוא מענק ממסגרת המדינה.

<נעמה ריבלין: אני כן אתן עוד שתי תכניות שאנחנו ציינו מהיום שהתכנית הוקמה.

<נעמה ריבלין: ציינו את נושא האימהות בזנות וילדיהן.

<נעמה ריבלין: היום אישה שנמצאת במעגל הזנות, בדומה למקלטים עם ילדים קטנים, לא יכולה לבוא, גם אם היא רוצה לבוא להשתקם בהוסטל, היא לא יכולה לבוא להשתקם בהוסטל.

<נעמה ריבלין: ההוסטל לא מיועד לתת מענה לנשים עם הילדים שלהן.

<נעמה ריבלין: המבנה לא בנוי לזה, כוח האדם לא בנוי לזה, ואישה שנמצאת עם ילדים קטנים ולא רוצה להיפרד מהם לאומנה או יכולה לקבל אותם חזרה מאומנה, תעדיף לא לבוא להוסטל להשתקם - - -

עאידה תומא סלימאן: ההוסטל לפי ההוראות שלו לא מקבל ילדים, או שפשוט התנאים של ההוסטל?

<נעמה ריבלין: זה גם וגם.

<נעמה ריבלין: לא מאפשר היום.

עאידה תומא סלימאן: זה מאד מוזר.

<נעמה ריבלין: אפרת שרעבי יודעת, אנחנו מעלים את הנושא הזה כמעט בכל ועדה.

<נעמה ריבלין: יצרנו קשר גם עם השירות למען הילד ונוער.

<נעמה ריבלין: כדי לייצר איזה שהם מענים מתאימים אנחנו חושבות שצריך להקים דירת מעבר לאימהות וילדיהן.

<נעמה ריבלין: יש לנו את הידע המקצועי, אנחנו צריכים גם כלים וגם תקציב.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזו תפיסה מוטעית לבנות תכנית לנשים להשתקם - וזה יוצא מנקודת הנחה שכל הנשים המועסקות בזנות, לצערי הרב, הן נשים כאילו יחידות, הן לא אימהות, לא רואים אותן כאימהות, לא רואים אותן כבעלות משפחה וזו תפיסה מוטעית בבסיסה, שאני לא הייתי רוצה לחשוב שהיא גם כן משליכה אולי על אופן הטיפול.

עאידה תומא סלימאן: כי אי אפשר לבוא ולבקש מאישה לוותר על הילדים כדי שהיא תגיע ותקבל את ההזדמנות להשתקם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאד שמשרד הרווחה יבדוק את העניין הזה, ואנחנו נעמוד על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה כרוך גם כן בתוספות תקציביות כאשר הילדים נכנסים, אבל הנה, קיבלתם תוספת תקציבית.

עאידה תומא סלימאן: אולי נחשוב על זה.

<אפרת שרעבי: לא, אבל צריך לזכור שאצל חלק מהאימהות הילדים ממילא לא ברשותן, הם ברשות המשפחות.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש כאלה שהילדים ברשותן.

עאידה תומא סלימאן: גם הנשים המוכות, חלק מהן הן בלי ילדים וחלק מהן הילדים לא ברשותן, אבל בכל זאת המקלטים בנויים כדי לקלוט נשים וילדיהן ואני לא רואה שום סיבה שההוסטל לא יהיה כזה.

<אפרת שרעבי: טוב, בסדר, זו סוגיה לדיון בפני עצמו.

<נעמה ריבלין: כן, אני מעלה את הסוגיות.

<נעמה ריבלין: דבר נוסף זה הנושא של הכשרות מקצועיות.

<נעמה ריבלין: זאת אומרת הנושא של תעסוקה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להפסיק אותך פה.

עאידה תומא סלימאן: הנשים חייבות הכשרות מקצועיות כדי להתחיל - - -

<נעמה ריבלין: אין תקציב ספציפי לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מצטערת.

עאידה תומא סלימאן: כן, בבקשה, גברת יעל גור, מנהלת מרפאת לוינסקי, משרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: נא לנסות לקצר.

<יעל גור: אני אגיד ממש בקצרה.

<יעל גור: אז באמת אנחנו חלק מהתכנית הבין משרדית, החלק של משרד הבריאות.

<יעל גור: תמיד שמדברים על התכנית הלאומית, התכנית הבין משרדית פונים לרווחה, כי זה נראה כאילו שהרווחה מחזיקה את הכל, אבל אני חייבת להגיד בשם הפרויקטים שמסונפים גם לחינוך וגם לבריאות וגם לארגונים הלא ממשלתיים, אנחנו כולנו משוועים לאיזו היא רשות מתאמת, שתתכלל את הפעולות שלנו.

<יעל גור: נכון, הקמנו קואליציה, הקואליציה היא ביטוי לשיתוף אמיתי של שירותי וארגוני השטח, אבל ברמת המטות וברמת ההנהלות של המשרדים ושל הגופים השונים שמטפלים בבעיה – משטרה, פרקליטות, בתי משפט – חייב להיות גוף מתאם.

<יעל גור: כמו שמירב שמואלי מתאמת את נושא הסחר, אנחנו מאד היינו רוצים לראות משהו דומה עבור טובת העניין.

<יעל גור: יש הרבה פערים בשפה, באג'נדות ומוכרחים לראות איזו שהיא רשות מתאמת.

<יעל גור: לא מספיק רק הקואליציה של אנשי השטח.

<יעל גור: עכשיו לגבי כסף.

<יעל גור: הייתה פה בשורה.

<יעל גור: לצערי אין כאן אף נציג ממשרד הבריאות, אבל אני יודעת, כי אנחנו דיברנו עם נציגת משרד הבריאות, המפקח ישראלה דנינו.

<יעל גור: אין בשורה במשרד הבריאות.

<יעל גור: התקציב שלנו נשחק משנה לשנה.

<יעל גור: אנחנו עומדות על אותו תקציב שהתחלנו לעבוד איתו לפני 7 שנים.

<יעל גור: צריך להגיד שבמרפאת לוינסקי התחלנו עוד הרבה שנים קודם, אנחנו כבר 14 שנה עושות את זה מתקציבי מרפאת לוינסקי עצמה, שעדיין נותנת מטצ'ינג לכסף שמגיע מהרשות לקידום מעמד האישה, שהיום מועבר למשרדים.

עאידה תומא סלימאן: שאני מפחדת שגם שם אין אפשרות.

עאידה תומא סלימאן: התקציב ירד.

<יעל גור: התחלנו בלוינסקי עם 995,000 שקלים בשנה, אחרי שנה זה ירד ל-855,000 שקלים בשנה וזה נשאר ככה.

<יעל גור: זה ברור שזה נשחק.

<יעל גור: בחיפה נוגה אומרת שהן עומדות עם 717,000 שקלים משנת 2009.

<יעל גור: התקציב לא השתנה וצריך להגיד שמה שהספיק לפני 7 שנים הוא מספיק להרבה פחות היום.

<יעל גור: אפשר לראות בדו"ח שהגשנו שהיקף סיורי השטח שלנו לא נפגע, מכיוון שאנחנו מוציאים כסף ממרפאת לוינסקי, שהיא מרפאה שפונה לקהל הרחב בנושא מחלות מין ו-HIV, ומעבירים אותו למרפאה הניידת כדי שהגוף הזה לא ייפגע, אבל זה לא הגיוני שזה יקרה.

<נוגה שילוח: ואנחנו על סף סגירה.

<נוגה שילוח: זאת אומרת כי אין לנו מטצ'ינג עם לוינסקי.

<נוגה שילוח: לכן אם לא יגיע איזה שהוא פתרון לשנת 2015 – כפי שאת שאלת – פתרון שיאפשר לנו לגמור את השנה, אנחנו עוד חודש - - -

<יעל גור: מה שקרה בשנה שעברה זה שנוגה ואני פנינו לוועדת הכספים של הכנסת עם עזרה של חברי כנסת שרואים את הפרויקטים האלה כחשובים וביקשנו שאריות תקציב, כמו קבצניות, וזה עזר לקנות קצת ציוד לשנה הזאת ולגמור לא בגירעון את השנה שעברה.

<יעל גור: אבל אנחנו עובדים ככה כל שנה.

<יעל גור: יש לנו אגודת ידידים שיש בה חברי כנסת לשעבר ואנשים שהיו מנכ"לי משרד, ממש ככה, שעוזרים לנו לקבץ נדבות, אבל אני רוצה להגיד שהפעילות לא נפגעת.

<יעל גור: זה כמו רחם של אישה, שהאישה יכולה לרזות, לרזות, לרזות כי היא רעבה, אבל התינוק מקבל את מה שהוא צריך.

<יעל גור: המצב הזה פשוט לא יכול להימשך ככה.

<יעל גור: צריך להגיד עוד דבר בנושא שלא עלה פה, זה עניין הרישומים הפליליים שמהווים חסם משמעותי לנשים למצוא פרנסה, כשהן רוצות לצאת מהזנות.

<יעל גור: אנחנו פוגשות את זה לא רק בלוינסקי, בכל השירותים.

<יעל גור: יש עכשיו תהליך שמקדם אותו המשנה למנכ"ל המשרד לביטחון פנים, אליעזר רוזנבלט, של שיח עם הגורמים השונים במשטרה ובמשרד המשפטים.

<יעל גור: אנחנו מקווים לראות שם בשורות, כי יש כאן גם עניין חקיקתי שאמור להשתנות.

<יעל גור: כשהוא יגיע, אני מקווה שתהיה לו תמיכה גם מהוועדה.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: בעניין התקציב שלכן, הייתי רוצה שנעקוב אחרי הנושא הזה והוועדה תעזור כדי לקבל לא שאריות, אלא להעלות אולי את התקציב המיועד.

עאידה תומא סלימאן: עורך הדין מאיירס ממכון ירושלים לצדק.

<כלב מאיירס: תודה רבה.

<כלב מאיירס: אני רוצה לדבר שנייה על הצד של הביקוש, דווקא.

<כלב מאיירס: שמענו שהביקוש הולך וצומח והוא כבר הרבה יותר גדול מההיצע.

<כלב מאיירס: הביקוש לזנות לא מתחיל בחלל ריק ולפי מחקרים בין לאומיים גיל הכניסה לצפייה בפורנוגרפיה, שבדרך כלל הופכת להתמכרות לפורנוגרפיה, הוא גיל 11.

<כלב מאיירס: אז אני חושב שוועדה מכובדת כזאת חייבת להתייחס להיבט החינוכי גם.

<כלב מאיירס: במכון ירושלים לצדק התחלנו פיילוט עם בתי ספר אנקורי, לשם נכנסנו והעברנו סדרה של שיעורים והסברה נגד זנות, נגד פורנוגרפיה, נגד החינוך הזה שבעצם הופך את הגוף של כל אישה לחפץ מיני בלבד ויחסי מין כדבר אלים ומעוות.

<כלב מאיירס: אנחנו חושבים שבמסגרת הוועדה הזאת, או ועדת משנה, כמו שהוזכר קודם, יקדמו רעיונות של חינוך נגד זנות, כולל תקציבים ייעודיים בשיתוף פעולה עם משרד החינוך, בשביל להתייחס להיבט הזה, כי אחרת הביקוש הזה רק ילך ויגדל.

<כלב מאיירס: אנחנו נשמח ליטול חלק ולהמשיך את העבודה הזאת.

<כלב מאיירס: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: גברת עידית הראל שמש – מיתוס ליום שאחרי הזנות, בבקשה.

<עידית הראל שמש: שלום לכולם.

<עידית הראל שמש: אני רוצה ממש בקצרה להמשיך את הדברים עליהם דיבר עורך הדין מאיירס, וזה באמת הנושא של מניעה.

<עידית הראל שמש: איך מונעים, איך גורמים קודם כל לילדים, לבני נוער בכיתות י"א-י"ב להבין שזנות היא לא אופציה ומה קורה לגוף ולנפש של אישה שחודרים אליו אנשים זרים ומשלמים על זה כסף; ומצד שני איך עוצרים את דור הלקוחות הבא, איך מפסיקים עם התולדה של דורות חדשים.

<עידית הראל שמש: כרגע, לפי מה שלי ידוע, ואני מלווה את הנושא כבר למעלה מ-10 שנים, התכנית הלאומית להוצאת נשים ממעגל הזנות תקצבה את הפעילות החינוכית של משרד החינוך ב-150,000 שקלים, שזה, אני לא יודעת מה אפשר לעשות עם זה.

<עידית הראל שמש: אני שמחה לשמוע שיש שיתוף פעולה עם מכון ירושלים לצדק, אבל אני לא יודעת, כמי שנמצאת כל היום ומכירה את הנושא היטב – מה נעשה בתוך בתי הספר, שלא במסגרת כבוד האדם או סחר - אלא לדבר על הזנות – מה היא זנות, איך היא נראית, מה יקרה לנערות אם הן תכנסנה לשם ואיך באמת מונעים את דור הלקוחות הבא.

<עידית הראל שמש: נושא נוסף זה קמפיינים.

<עידית הראל שמש: מאז שנת 2005 כשאני הצטרפתי, לא היה ולו קמפיין אחד שפונה לציבור באיזו שהיא צורה ואומר מה היא זנות ומה אתה עושה לאישה, כשאתה צורך את הגוף שלה ובעצם, סליחה על הביטוי, חודר לתוכה ומשלם על זה כסף.

<עידית הראל שמש: ידוע לי שהיה תקציב של 300,000 שקלים.

<עידית הראל שמש: אנחנו, ארגוני השטח, לא יודעים איפה התקציב הזה, מה נעשה איתו ולמה.

<עידית הראל שמש: דבר נוסף קטן שלא עלה פה, שלפי הנתונים שאנחנו אספנו, למעלה מ-50% מהנשים בזנות הן דוברות רוסית.

<עידית הראל שמש: אני חושבת שיש פה איזה שהוא כשל.

<עידית הראל שמש: אני חושב שמשרד הקליטה חייב להיות חלק מהפורום הזה ולשאול אותו איך הם מתכוונים להתמודד עם הנושא הזה.

<עידית הראל שמש: אני רוצה לציין את הדרכות השופטים, שרב פקד רובי קיים דיבר על זה, זה מאד מאד חשוב.

<עידית הראל שמש: אם שופט בא ואומר תשמעו, אני לא רוצה לסגור את המקום כי עדיף להן דירות מסודרות ושלא תגענה לרחוב, סימן שהוא לא מכיר את התופעה והוא לא יודע שהזנות היא קשה והיא אלימה בתוך הבתים האלה, בדיוק כמו ברחוב.

<עידית הראל שמש: אז זה דבר מאד מאד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: לא, הם מודאגים איפה הנשים ילונו.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה ולא שאני מסכימה לזה.

<עידית הראל שמש: מילה אחרונה, חברת הכנסת, אני רוצה להגיד כמה שאנחנו מברכות ומעריכות את ההתגייסות שלך.

<עידית הראל שמש: אנחנו כן רואות בנחיצות של הקמת ועדה שתתמקד בנושא.

<עידית הראל שמש: פשוט ההצלחות היו כל כך גדולות עם ה -- -.

<עידית הראל שמש: ועוד דבר, אני רוצה לציין את אריאלה אהרון, שליוותה את הוועדה כל כך הרבה שנים והיא באמת הניעה, היא הייתה המנוע והטרקטור או הדחפור שהניע את כל הנושא הזה, ואני פשוט רוצה שנצליח להנות - - -

עאידה תומא סלימאן: על כל דחפור וטרקטור בימים האלה, בואו נגיד - - -

<עידית הראל שמש: המנוע.

עאידה תומא סלימאן: המנוע, הרוח המובילה.

עאידה תומא סלימאן: זה גם לא מתאים להגיד כך על אריאלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: כן, חברת הכנסת עזריה, בבקשה.

רחל עזריה: קודם כל צהריים טובים.

רחל עזריה: אני חושבת שיש לנו פה איזה שהוא רגע משמעותי.

רחל עזריה: זאת אומרת אנחנו רואים שיש מחקרים שמראים מתי מגיעים לנקודה שבה מתחולל השינוי.

רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו בדרך לשם.

רחל עזריה: זאת אומרת השפה שמדברים היום על הנושא של זנות, זו לא השפה שדיברו לפני 10 שנים וזה בזכות עבודה מאד מאד קשה של הרבה מהארגונים שיושבים סביב השולחן וגם של הרבה חברות כנסת, אני אמנם חדשה בכנסת, אבל חברות כנסת שעבדו בעבר.

רחל עזריה: אני חושבת שיש לנו פה רגע שאני חושבת שככל שאנחנו נהיה מכווננות יותר למה בדיוק ההישגים שאנחנו רוצים להשיג בשנה-שנתיים הקרובות – ככה יקל העניין.

רחל עזריה: אני יכולה לומר לכם, אני במפלגה של שר האוצר, אני דיברתי איתו על הנושאים האלה ולא רק אני, יש עוד חברות כנסת שמדברות על זה.

רחל עזריה: זאת אומרת ככל שנהיה ברורות יותר עם מה צריך, היכולת להצליח תהיה גדולה יותר.

רחל עזריה: דיברתן על המענק, על הדירה, ואני יודעת שגם בבאר שבע יש בעיה ואני יודעת גם על העניין של דירה לאימהות שמגיעות עם הילדים - - -

<עידית הראל שמש: גם בירושלים אין כלום.

רחל עזריה: בירושלים אין כלום.

רחל עזריה: בררתי את העניין של ירושלים וטענו שירושלים היא פחות, זאת אומרת זו הייתה הטענה ששמעתי, כאילו פחות מטרופולין לנושאים האלה, אבל אפשר לדבר על זה.

שולי מועלם-רפאלי: זה בדיוק מה שסיפרתי לך.

עאידה תומא סלימאן: רחל, בדיוק כמו שהבעיה לא קיימת באוכלוסייה הערבית.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: זה מה שנאמר לי.

רחל עזריה: אם יש אנשים שחושבים אחרת או רוצים לומר דברים אחרים, אני אשמח לשמוע.

רחל עזריה: אני יודעת שיש בעיה קשה בבאר שבע.

רחל עזריה: בכל מקרה, ככל שהנושאים ממוקדים יותר – ככה זה קל יותר ואני אשמח לקבל נקודות ממש ספציפיות ואני חושבת שאותו דבר גם עם חקיקה.

רחל עזריה: ככל שברור יותר מה לעשות, יותר קל לעשות את זה.

רחל עזריה: אני מבינה שהסיטואציה מאד קשה ושגם מאד קשה להתקדם, אבל אני חושבת שלהגדיר יעדים קצרי טווח זה מאד יקל ומבחינתי אני אשמח לעסוק בנושא ולקדם אותו.

רחל עזריה: בקיצור, אני יודעת לקדם דברים.

רחל עזריה: סליחה שאני אומרת את זה על עצמי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעות שאת יודעת לקדם דברים וחוץ מזה את נמצאת גם כן בקואליציה ואנחנו נרצה לשתף פעולה כדי - - -

רחל עזריה: אני במפלגה של שר האוצר, אז בואו תדברו ונעבוד.

עאידה תומא סלימאן: כדי להגיע לשר האוצר יותר קרוב ללחוש לו מה אנחנו צריכות.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שאת תעזרי לנו מאד.

רחל עזריה: אז אני אשמח.

רחל עזריה: אני מתנצלת, אני צריכה לחזור לוועדת כספים.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: נמצאת איתנו גברת אמי סער מהמוקד לפליטים ומהגרים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לדבר 2-3 דקות מקסימום כי אנחנו צריכים לשמוע גם את הפרקליטות.

<אסתר אמי סער: אני אמי סער מהמוקד לפליטים ומהגרים, עמותה שמטפלת לא רק בנשים וגם בכל מיני נושאים אחרים שקשורים להגירה.

<אסתר אמי סער: התפקיד שלי הוא לטפל בקורבנות סחר ועבדות ואני רוצה להזכיר שניים שלושה נושאים שאנחנו מטפלים בהם ושלא קשורים דווקא לזנות.

<אסתר אמי סער: אז קודם כל הזכירו פה קודם את מחנות העינויים בסיני, שנחטפו לשם אלפי אריתראים ואריתראיות.

<אסתר אמי סער: כמעט כל הנשים שנחטפו לשם סיפקו שירותי זנות ומין לשובים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: סיפקו או נאנסו?

<אסתר אמי סער: נאנסו.

<אסתר אמי סער: הכריחו אותן.

<אסתר אמי סער: זה לא היה אונס, זה היה לקחת מישהי ולהביא 4 גברים שהיא תשרת אותם.

<אסתר אמי סער: היו נשים שהיו שם כמה חודשים, לא עניין של יום יומיים.

<אסתר אמי סער: יש כל מיני, זה מנעד מאד רחב, אני לא הולכת לפרט פה.

<אסתר אמי סער: אותן נשים שבאות ומספרות ומוכרות, מגיעות למקלטים.

<אסתר אמי סער: אני חושבת שהמקלטים היום, ואין פה הזדמנות לדבר על זה היום, אבל יש שם חלק גדול מאד מהנשים שהן קורבנות.

<אסתר אמי סער: בזמן שהן נמצאות במקלט הן מקבלות טיפול מאד מאד טוב, אבל הבעיה שלהן היא מה קורה עם אותן שורדות סחר כשהן מסיימות את השהייה במקלט ונשארות בארץ מאחר שהן מבקשות מקלט, ובניגוד לאותן נשים שהגיעו מברית המועצות לפני 10 ו-15 שנים ונשלחו בחזרה למדינות שלהן, הן נמצאות פה ללא כל שירותי שיקום וטיפול, בזמן שהן בלי אשרה נורמאלית, בלי תמיכה, וזה אחד הנושאים שאני חושבת שצריך לטפל בו, אותן נשים שנשארו.

<אסתר אמי סער: קבוצה אחרת היא קבוצה של נשים, אותן נשים שהגיעו לארץ לפני 10 ו-15 שנים, הובאו לכאן כקורבנות סחר והן נשארו כאן, לא גורשו.

<אסתר אמי סער: אני חושבת שיש מאות בודדות של נשים שנמצאות ואנחנו וארגונים אחרים נתקלים כל פעם במישהי שמגיעה.

<אסתר אמי סער: חלקן קורבנות אלימות במשפחה, חלקן אמהות לילדים, חלקן עדיין עובדות בזנות.

<אסתר אמי סער: הן לא מטופלות, גם כשהן באות ומבקשות אשרה, אז יכול להיות שייקח שנים עד שישקלו את הטיפול במתן אשרה מטעמים הומניטאריים.

<אסתר אמי סער: באותן שנים אין להן איך לחיות והרבה פעמים הן נאלצות לשוב ולעבוד בזנות.

<אסתר אמי סער: אני חושבת שזו עוד קבוצה.

<אסתר אמי סער: ניסינו לטפל בה בוועדה שהייתה, עם דוד צור.

<אסתר אמי סער: הצענו לתת לאותה קבוצה של נשים ב/1 ואיך שהוא הטיפול נפסק באמצע.

<אסתר אמי סער: קבוצה שלישית היא קבוצה של נשים אריתראיות, שהן היום עוסקות בזנות.

<אסתר אמי סער: מאד קשה לאתר אותן ומאחר שקשה לאתר, קשה לטפל.

<אסתר אמי סער: אני רוצה להגיד שחלק גדול מהנשים האלה עוסקות בזנות, מאחר שכשהן היו בסיני, המשפחות שלהן שילמו כופר של אלפי שקלים, זה הגיע ל-40,000-50,000 דולר והן נאלצות לעזור למשפחה להחזיר את הכסף וזו קבוצה לא גדולה שזקוקה לטיפול.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין לילך שלום, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת להגיד לנו בקצרה מה הם עיקרי התכנית הזו, של השילוב.

<לילך שלום: מה אנחנו מתכוונים לעשות בעתיד, מה אנחנו מתכוונים לעשות בשנה הקרובה בתכנית המשולבת, בקצרה.

עאידה תומא סלימאן: בקצרה, ואולי אחר כך נקבל לדיונים הבאים איזה שהוא מסמך שמסביר את זה בצורה יותר רחבה.

<לילך שלום: אם גברתי תרצה, אנחנו נשלח, אין בעיה.

<לילך שלום: אני רק אומר שבמחוז תל אביב פעלו שני דברים במקביל, אחד זה שאנחנו החלטנו לצאת לתכנית מאורגנת מול משטרת מחוז תל אביב בשיתוף פעולה, כדי לנסות ולהסדיר את נושא בתי הבושת בעיר.

<לילך שלום: במקביל, החליט היועץ המשפטי על פרויקט מניפה, שזה אכיפה משולבת ותחום הזנות ובתי הבושות והסרסרות נכנס לפרויקט בראשות עורכת הדין דליה אברמוב, שהיא מפרקליטות מחוז תל אביב.

<לילך שלום: האכיפה המשולבת בעצם היא שיתוף פעולה של הפרקליטות הפלילית, הפרקליטות האזרחית, מחוז תל אביב במשטרה, שלהם יש מומחיות משלהם לזנות ועיריית תל אביב וגורמים נוספים, שאנחנו עושים איתם שיתוף פעולה במקביל להליך הפלילי.

<לילך שלום: המטרה היא, כמו שדניאל אמר, אחת הבעיות העיקריות היא האיטיות בהליך הפלילי והעדר ההרתעה, כי בסופו של דבר, אחרי הליך ארוך מאד אנחנו מגיעים למאסר על תנאי וקנס של כמה עשרות אלפי שקלים, במקרה הממש יפה.

<לילך שלום: לכן התחלנו בצווים מנהליים.

<לילך שלום: בהתחלה המשטרה הלכה לצווים מנהלים.

<לילך שלום: אחרי שראינו שבית המשפט מערים קשיים, בית משפט השלום בתל אביב, וזה לא רק השופט הרמלין, אלא גם שופטים אחרים שמקצרים את תקופת המצב המנהלי כי אנחנו פוגעים בחופש העיסוק.

<לילך שלום: הפרקליטות האזרחית והפלילית מלווה את התיקים האלה בבקשה לצווים שיפוטיים.

<לילך שלום: זאת אומרת היא יודעת כי היא הייתה באחד הדיונים בעניין של הירקון 98, אבל זה בוודאי לא המקרה היחיד.

<לילך שלום: אנחנו הולכים בכל התיקים, כולל בתיק מול השופט הרמלין, ששם הגשנו גם נייר עמדה והעובדת הסוציאלית נעמה ריבלין כתבה תצהיר שיוגש לבית המשפט ואנחנו החלטנו למצות את ההליכים האלה במלוא המרץ.

<לילך שלום: במקביל אנחנו רוצים לפעול מול פרסום, מול כרטיסי הביקור שזו תופעה מאד קשה.

<לילך שלום: מול הפרסום אנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: כרטיסי הביקור, זה מה שיצא לי מהנוכחות בבית המשפט.

עאידה תומא סלימאן: חזרתי עם כרטיסי ביקור על האוטו.

<לילך שלום: אז אנחנו עושים שני דברים.

<לילך שלום: ראשית, אנחנו עושים מאמץ להילחם בפרסום באינטרנט ובעיתון בננה.

<לילך שלום: אנחנו הגשנו כתב אישום נגד שני המקורות המרכזיים לפרסום – זה סקס אדיר אתר והעיתון בננה.

<לילך שלום: הגענו איתם להסדר טיעון שהוא עוד לא סופי, עוד אין גזר דין, אבל יהיו מאסרים על תנאי.

<לילך שלום: זה תיק תקדימי ויהיו קנסות של כ-100,000 שקלים כל אחד, שזה סכומים מאד יפים – יחסית להליך הפלילי.

<לילך שלום: מבחינתנו, מה שחשוב שברגע שיהיה גזר הדין נוכל לפעול אם יהיה המשך פרסום, כי אנחנו שיש המשך פרסום ואז המאסרים על תנאי יהיו כבר מאסרים בפועל.

<לילך שלום: בעניין כרטיסי הביקור, יש שיתוף פעולה בין פרקליטות תל אביב לעיריית תל אביב.

<לילך שלום: יש שיתוף פעולה בין עיריית תל אביב לעיריית אילת.

<לילך שלום: אנחנו גילינו שבעיריית אילת עשו מבצע, לפי חוקי העזר העירוניים והאכיפה הצליחה.

<לילך שלום: זה לא אומר שאנחנו מצליחים למנוע פרסום, כי כמובן יש דרכים אחרות שמגיעים אליהם וזה אפליקציות ואינטרנט, לא באמת צריך את כרטיסי הביקור האלה, אבל אנחנו כן רוצים ללמוד מהניסיון של עיריית אילת וליישם אותו בתל אביב, ששם באמת התופעה היא גם קשה ולהשתמש בחוקי העזר.

<לילך שלום: אמרו פה קודם החוקים מספיקים.

<לילך שלום: יש דברים שצריכים לתקן.

<לילך שלום: צריכים לתקן את חוקי העזר העירוניים, את החוק להגבלת שימוש מקום לצווים מנהליים צריך לתקן, יש עוד הרבה חוקים שיעזרו לנו ויתנו לנו כלים.

<לילך שלום: אגיד עוד מילה, שאנחנו גם עוסקים באכיפה כלכלית, כלומר אנחנו מגישים כתבי אישום נגד סרסורים גם על עבירות הלבנת הון וגם בעבירות של מיסים, שככה זה יכפיל את הענישה וזה מאפשר גם חילוט.

<לילך שלום: יש לנו תיק של 47 מיליון שקלים, העלמת מס של נאשמת בשם עינת הראל ועוד אחרים.

<לילך שלום: זו הדרך שלנו להתמודד.

עאידה תומא סלימאן: אני חושב שזו גם פריצת דרך לחשוב על דרכים אחרות כדי להצר את הצעדים של האנשים שעוסקים בעניין הזה ואני מברכת על זה, למרות שהייתי רוצה לשמוע ואולי להביא עוד רעיונות איך אפשר לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חברת הכנסת בעוד כמה שעות.

שולי מועלם-רפאלי: כבר חברת כנסת מיום חמישי.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, חברת הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לדעת שהדיון הראשון שלך הוא אצלי בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: ברוכה הבאה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: זה בדיוק מה שרציתי לומר, מכירות אותי ומכירים יושבי השולחן הזה וגם את ואני הספקנו להכיר.

שולי מועלם-רפאלי: בדרך כלל אינני מהיושבות ושותקות, אבל באתי לדיון הזה היום, וממילא הייתי באה אליו, גם אם לא הייתי נכנסת כמו שסיכמנו מראש, אבל אני באמת מאד נרגשת להיות בדיון הראשון שלי שוב כחברת כנסת, בדיון המאד מהותי והמאד משמעותי הזה, שכמו שאני רואה את כל הנושא הזה, הוא סוג של תהליך.

שולי מועלם-רפאלי: היו שם לפנינו, יהיו שם אחרינו ואנחנו חייבים לעשות במשמרת שלנו את כל מה שאפשר ויש הרבה דרכים, חלקן מוכרות, חלקן עוד נכיר.

שולי מועלם-רפאלי: רק לומר דבר אחד חשוב, גם אם לפעמים נדמה סביב השולחן הזה שיש פה איזה סוג של פינג פונג, של התנגחויות או משהו, נקודת המוצא שאני מבקשת להביא, דווקא אחרי חברות מאד אינטנסיבית בשנתיים הקודמות בכנסת הקודמת, זה הידיעה הבאה שכולם פועלים למיגור סחר ומיגור זנות.

שולי מועלם-רפאלי: יש לנו עוד הרבה עבודה בזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני מברכת על ההתגייסות ועל ההגעה לישיבה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מועלם אמרה שהיו לפנינו ויהיו אחרינו ואנחנו צריכים לעשות את מה שביכולתנו במשמרת שלנו ואני חושבת שהיום התחלנו את העשייה במשמרת הזו.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה התעקשתי תוך כדי דיון שלא תתחילו מהתחלה, כאילו עכשיו מתחילים את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: כל פעם נרצה בדיונים האלה לבדוק איפה אנחנו עומדות היום ולאן אנחנו ממשיכות, אחרת אנחנו נמשיך לדבר בסיסמאות לדבר היסטוריה ולדבר על מה שהיה ולא על מה שאנחנו רוצות שיהיה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם את הדיון הזה שוב ולרשום בפנינו שגם המשטרה וגם הרווחה וגם הפרקליטות וגם משרד החינוך – שלצערי לא הספקנו לשמוע היום – התגייסו והגיעו וגם הארגונים.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה דורשת לקבל את נתוני פרקליטות המדינה בנושא הטיפול בתיקים בסחר בבני אדם ובזנות, לפי הפילוח שביקשנו – שני פילוחים בעצם: פילוח לכלל נתוני הסגירה ועילות הסגירה – אם זה תיקים שהגיעו בלי המלצה או עם המלצה לסגור ואם זה תיקים שנסגרו, למרות שהייתה המלצה להמשיך בהם.

עאידה תומא סלימאן: ובנוסף גם את הנתונים על אחוזי ההרשעות שהיו לפי עסקת טיעון או לפי הוכחות.

עאידה תומא סלימאן: נרצה לקבל את החומר הזה ועדיף היום לפני מחר, אבל מקסימום מחר.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, אנחנו נקיים ישיבה בה נרצה לשמוע את תוצאות הסקר הלאומי בנושא ואולי אף נרצה לקיים דיון קצת יותר רחב בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנושא התקציבים הוא נושא מאד אקוטי עכשיו דיון חירום, לאור העובדה שדנים בתקציב המדינה ובתקציבי המשרדים השונים.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה שמשרד הרווחה הוסיף ואני מקווה שזו תוספת שקיבל המשרד ולא משהו שנלקח מסעיף אחר שהוא גם כן חיוני.

עאידה תומא סלימאן: אני רושמת בפני שאנחנו צריכים לברר מה קורה עם תקציב הרשות, למרות שאני מודאגת מאד כי נרשם שם תקציב שהוא מזערי לרשות לקידום מעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה לעקוב גם אחרי התקציב של משרד הבריאות בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אין מה לדבר על משרד החינוך, זה פשוט שערורייה שזה התקציב שמקצה המשרד לנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: הקצאה יותר טובה ועבודה יותר טובה של משרד החינוך יכולה לחסוך למשרדים האחרים לטפל בתוצאות של התופעה, אחרי שהיא כבר קורית, וזה יחסוך בעיקר סבל של אנשים.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה רושמת בפניה כי משרדי הממשלה עובדים כרגע על עדכון כל התכנית הלאומית של המאבק בסחר בבני אדם ומבקשת שתוצג בישיבות הבאות - הוועדה והעדכונים שחלו עליה – כדי שנדע במה מדוע.

עאידה תומא סלימאן: הייתה הודעה כזאת כעת.

עאידה תומא סלימאן: עלו כמה רעיונות בענייני חקיקה.

עאידה תומא סלימאן: בנושא החקיקה שיוזמת חברת הכנסת גלאון בנושא הפללת לקוחות – אנחנו נתמוך בה, אנחנו ננסה לדחוף את ההצעה כמה שאפשר.

עאידה תומא סלימאן: יש גם אפשרויות חקיקה אחרות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעקוב אחרי הנושא של הביטוח הלאומי ונבדוק את האפשרויות – האם זה מחייב בחקיקה או האם זה אפשרי בלי חקיקה, דרך נהלים פנימיים.

עאידה תומא סלימאן: אני מודיעה שהתחלתי לעבוד על שינוי, או הצעת חוק העונשין, תיקון סחר בבני אדם למטרת נישואין.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נכניס גם סעיף שקשור בכל הנושא של ייבוא כלות, ובעצם זה יכול להיכנס תחת סחר בנשים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שנתבקשתי ונדרשתי ושלחו אלי שליחים בנושא של ועדת משנה ואני יודעת את החשיבות, ככל שאני קוראת יותר לגבי העבודה שנעשתה בוועדת המשנה הקודמת.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר הודעתי בוועדה הזאת שאני אקים ועדת משנה, אני רק רציתי ללמוד יותר את הנושא ורציתי ללמוד את הנפשות הפועלות ורציתי לדעת במה צפויה הוועדה הזו להתמקד, כדי שכשאשר אני אקים את הוועדה, אני הרי אמור הלתת לה את המנדט, ולכן אני צריכה לדעת איזה מנדט הייתי רוצה לתת לוועדה ובמה להתמקד.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מודה על הסבלנות והסובלנות שהרבה גורמים גילו בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומת לכם שהוועדה תקום.

עאידה תומא סלימאן: תנו לי רק עוד קצת זמן.

עאידה תומא סלימאן: אתן רואות שהעניין הוא בסדר עדיפות מאד גבוה אצלי, למצוא את הדרך הכי טובה שהוועדה הזו תעבוד ואת המנדט הכי טוב כדי לקדם את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים, אני מודיעה פה שכל שבועיים תתקיים ישיבה של הוועדה בנושא הזה, כדי שנעקוב מקרוב אחרי ההתפתחויות בנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שזה קצת מרגיע את הרוחות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עכשיו מתחילות את המשמרת שלנו בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.