ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 79, 2015-09-20 12:00

משה גפני: אני עובר לסעיף האחרון בסדר-היום – חילופי מידע עם רשויות מס זרות, פרק ה', סעיף 13, 14 ו-15.

משה גפני: קיימנו את הדיון בסעיף הזה וביקשנו להגיע להסכמה.

משה גפני: עלו שתי בעיות, אני חושב שהמרכזית שבהן זה מה עושים עם המדינה שמבקשת את הפרטים על אותו אזרח ישראלי כשמבקשים את המידע לגביו.

משה גפני: אמרנו שמדובר על אזרח ישראלי, ואחרי דיון ארוך הגענו למסקנה שאי-אפשר לעצור את הדבר הזה, אבל הסיכום היה שאנחנו נבקש במסגרת הפנייה של אותה מדינה – נשאל האם יש מניעה ליידע את זה שהמידע מבוקש לגביו.

משה גפני: אם המדינה אומרת שלא, לא מיידעים אותו.

משה גפני: המציאות הזאת סוגרת כמעט את כל המקרים, שלא יידעו את זה שפונים לגביו.

משה גפני: להוציא מקרים חריפים כמובן של דברים חמורים, טענו שבמקרים רגילים כשהוא חייב בגלל כפל מס או בגלל דברים שגרתיים – הוא חייב לאותה מדינה כסף, שבמקום שיחפשו אותו עדיף ליידע אותו, שהוא ייסע לשם, ישלם את הכסף ויגמור את העניין.

משה גפני: דיברנו על המקרה ששואלים את המדינה – יש מדינות אגב שמיידעים באופן מיידי, מיידעים אנשים שהמידע מבוקש לגביהם, למשל ארצות-הברית מיידעת.

<קריאה: לא, לא.

<קריאה: זה לא נכון.

<שרון אהרוני: זה לא מדויק.

<שרון אהרוני: המידע שמוזכר מהדיון הקודם פה הוא לא מדויק.

<שרון אהרוני: יש אומנם מדינות שמיידעות, אבל לנו ידוע כרגע על שוויץ ואוסטריה מבין 230 מדינות בעולם.

משה גפני: בישיבה הקודמת אמרתם גם ארצות-הברית.

<קריאה: לא.

<קריאה: לא.

<קריאה: אמרו נציגי לשכת עורכי-הדין.

<יועד פרנקל: כאשר עבדתי בתחום הזה לפני חמש שנים, ברשות המסים - - -

משה גפני: אתה עבדת ברשות המסים?

<יועד פרנקל: לשעבר.

משה גפני: מה זה לשעבר?

<יועד פרנקל: כל פעם כשהיתה בקשה מישראל לארצות-הברית לגבי מידע פיננסי, ולא דובר בחקירה פלילית - -

משה גפני: כן, על זה מדברים.

<יועד פרנקל: - - אז הם יידעו את הנישומים ונתנו להם לנהל הליך משפטי כדי לחסום את הדבר הזה, בלי הגבלת זמן.

<יועד פרנקל: אני אומר: נעשה הגבלת זמן, אבל לפחות ליידע את הנישומים בעניין הזה ולהבחין בין אזרחי לפלילי.

משה גפני: בנושא פיננסי שהוא לא פלילי.

<שוש שחם: בדיוק.

<שוש שחם: כבודו, חזרתי עכשיו מהכנס של IFA - International Fiscal Association, וזה היה הנושא המרכזי בבזל.

<שוש שחם: זה ארגון המסים הבין-לאומי והיו שם נציגים של רשויות מס.

<שוש שחם: היו שם נציגים של עובדי רשות המסים מכל מדינות העולם, גם מארצות-הברית, גם משווייץ, גם מהמדינות שכבר הוזכרו, גם מגרמניה.

<שוש שחם: יש רשימה של מדינות ה-OECD, שזה כמו מגדל קלפים, ואחת אחרי השנייה הן מבינות שכאשר יש חובה לשלם מסים, יש גם זכות ליידע אותו שדורשים ממנו מסים.

<שגית אפיק: מדינות נוספות עומדות להחיל את זה אצלן?

<קריאות: - - -

<טליה דולן-גדיש: לנו אף אחד לא הודיע על זה.

<שוש שחם: זה כמו מגדל קלפים, שהקלפים האלה נופלים, כי כולם מבינים בסופו של דבר שיש התפתחות - - -

משה גפני: רק על פיננסי, לא על פלילי.

<שוש שחם: נכון.

<שוש שחם: יש התפתחות במיסוי הבין-לאומי.

<קריאה: - - -

<שוש שחם: בגלל השקיפות שדורשים צריך גם הגבלות.

<שרון אהרוני: אדוני, נאמרים כאן דברים - - -

משה גפני: כאן ייאמרו דברים – כל מי שרוצה להגיד, מה שהוא רוצה להגיד.

משה גפני: אין פה חובה להגיד אמת.

משה גפני: אין חובה כזאת.

משה גפני: אם היתה חובה להגיד אמת – לא חשוב, אני לא רוצה להיכנס לעניין הזה.

<טליה דולן-גדיש: אנחנו מחילים על עצמנו את החובה, אפילו אם היא לא קיימת.

רחל עזריה: יפה.

רחל עזריה: יפה.

משה גפני: כל דבר שהוא בהתנדבות הוא בעייתי.

רחל עזריה: לא, לא, לא נכון.

רחל עזריה: אם יש כוח רצון, לפעמים הוא מאוד חזק אצל כמה אנשים.

משה גפני: הלוואי ולא הייתי יודע.

משה גפני: סיימת?

משה גפני: זה המגדל קלפים שהולך ליפול, לא ליפול אלא שהמדינות הולכות ליידע - - -

<שוש שחם: מה שקורה שיש אמנה חדשה שה-OECD רוצה שכל מדינות העולם יחתמו עליה - - -

משה גפני: לכן מביאים את החוק, לכן רוצים לאשר מהר.

<שוש שחם: בדיוק, אבל בכל מדינה שאמורים לחתום על אמנות כאלה של חילופי מידע לגבי מידע פיננסי, גם שמים את הסייג הזה כדי לשמור על הזכות של תושב אותה מדינה.

<שוש שחם: גם פה בישראל, למה שאנחנו ניתן מידע שלא נקבל ממדינות אחרות?

<שוש שחם: גם אצלנו צריך להיות סייג של שמירה על זכותו של תושב מדינת ישראל, כי יש פגיעה ביסודות מסחריים שלו, יש פגיעה בתהליכים, מדובר על חברות היי-טק.

<שוש שחם: יש דברים שצריך לעצור ולהגיד: עד כאן, ומפה צריך ליידע אותו.

משה גפני: עו"ד שחם, תודה רבה.

משה גפני: בבקשה.

<שרון אהרוני: מה שהתכוונתי לומר, ולא אם הדברים נכונים או לא נכונים, אני יכול לומר מה אנחנו יודעים, לפחות מול המדינות שאתן אנחנו - - -

משה גפני: אתה מתייחס לבדיחה שלי?

משה גפני: אפילו אני לא מתייחס אל זה ברצינות.

<שרון אהרוני: המדינות שאנחנו פועלים מולן זה אוסטריה ושוויץ, ויתר המדינות שצוינו פה על-ידי עו"ד שחם, במדינת ישראל לא ידוע על זה וקיימת חובה על המדינות שפועלות בהליך הזה ליידע את המדינה האחרת.

<שרון אהרוני: המדינות שציינה שוש שחם – גרמניה לא יידעה אותנו, וזה לא מצב סטנדרטי.

<שרון אהרוני: כרגע יש שתי מדינות, שזה אוסטריה ושוויץ מתוך 230 מדינות, ורואים שזה לא הכלל.

<שרון אהרוני: התהליך שנאמר פה לפני כן, גם ה-OECD אומר שהתהליך של היידוע מסכל את תהליך חילופי המידע, וזה מה שחשוב לבוא ולומר לחברי הוועדה.

מיקי לוי: אז יבריחו כספים עוד פעם.

<שרון אהרוני: בדיוק.

<שרון אהרוני: לייעד את זה רק לפלילי, אתה לא תמיד יודע מתי זה פלילי, לפעמים בדיקה נעשית בהליך אזרחי.

<שרון אהרוני: גם היום רשות המסים עושה שומות לתושבי ישראל והיא פונה לכל מיני גורמים.

<שרון אהרוני: רשות המסים לא פונה לגורם הזה על מנת ליידע את הנישום.

<שרון אהרוני: יש דברים שנעשים כרגע במישור הסמוי, וזה לא תמיד פלילי, ולכן התהליך של היידוע, גם ה-OECD אומר, הוא תהליך מסכל.

<שרון אהרוני: האמירה קודם על מידע פיננסי, אם יש חובה ליידע – אני רוצה לומר שחילופי מידע אוטומטיים, שזה מה שעתיד להיות, אין חובת יידוע, אז אני לא מבין כרגע על מה אנחנו מדברים.

משה גפני: תודה רבה.

<יועד פרנקל: האם אני יכול להשיב לו?

משה גפני: לא.

משה גפני: בשביל מה אתה צריך להשיב לו אם אני הולך להשיב לו? ניהלנו אתכם משא-ומתן בעקבות הישיבה שם.

משה גפני: אני רוצה לספר לחברי הוועדה מה התהליך שהיה.

משה גפני: התהליך הוא שהגענו פחות או יותר להסכמות, היה לנו עוד דיון לגבי מי זה הפקיד הבכיר שיקבל את הסמכות כדי להעביר מידע.

משה גפני: אני מבין שאתם חוזרים בכם מהסיכום הזה, דיברו אתי גם משה אשר וגם ערן יעקב - - -

בצלאל סמוטריץ': אפשר להסביר מה היה הסיכום?

משה גפני: אני הולך להגיד עכשיו בדיוק.

משה גפני: בדיון הראשון חטפנו הלם שאנחנו צריכים לאשר לגבי אזרח ישראלי, לתת את זה לניקרגואה, כבר לא דיברנו על ארצות-הברית, אלא מדינה שמערכת היחסים שלנו אתה היא לא בדיוק – אנחנו צריכים למסור פרטים על אזרח ישראלי, אבל שכנעתם אותנו.

<פרידה ישראלי: צריך לדייק ולהגיד "תושב".

משה גפני: לא משנה, אני לא מדבר על ההגדרה המשפטית.

<שוש שחם: לא משנה, ההגדרה של תושב כוללת אזרח.

<שוש שחם: זה בסדר.

משה גפני: ניסינו לצמצם את העברת המידע הזה, ותוך כדי הדיון הגענו למסקנה שאנחנו לא יכולים לצמצם יותר מדי, בגלל שאז אנחנו פוגעים בסופו של דבר גם בעצמנו, כי גם אנחנו מבקשים מהמדינות האלה מידע.

משה גפני: רצינו לדעת על איזה היקף מדובר, והתברר לנו שמדובר על 70 מקרים בשנה, 80 מקרים בשנה, 30 מקרים בשנה, לא עובר את ה-100.

משה גפני: מתוך ה-100 האלה – כשזה לא עובר את ה-100, לפי דעתי זה לא 100 – מתוך המקרים האלה חלק הם דברים פליליים, הם באמת כאלה שאנחנו לא רוצים למסור את המידע לתושב, אנחנו מעבירים.

משה גפני: חלק זה משהו פיננסי – יושב פקיד ברשות המסים בארצות-הברית והוא אומר: זה פלוני אלמוני, הוא בכלל גר בישראל, הוא תושב ישראל והוא חייב לנו 60,000 דולר, הוא לא עונה לנו והוא גר בישראל, הוא בכלל גר בכרמיאל, אז הוא שולח מכתב לרשות המסים – יש לנו אמנה בין-לאומית – תעבירו לנו את הפרטים, הוא חייב לנו 60,000 דולר, הוא אפילו לא צריך לכתוב את זה.

משה גפני: אני מסכם בלשון שלי את הדיון שהיה כאן.

משה גפני: אמרנו שבמקרה הזה נודיע לנישום, לאותו אחד, למבוקש, כדי שהוא לא יסתבך עם כל העברות המידע, להעביר לניקרגואה את כל הפרטים שלו והכול – תדע לך שהם מבקשים את המידע עליך בגלל שאתה חייב להם כסף, תיסע לשם או תיכנס לבנק שלך, תשלם להם את הכסף ונגמור את העניין.

משה גפני: חשבנו שזה הדבר הפשוט ביותר שאנחנו עושים עם האיש שהוא תושב שלנו, לא שלהם.

משה גפני: אמרתם שיש מקרים שבהם היידוע של האיש הזה יכול ליצור בעיה.

משה גפני: הלכנו עוד צעד גדול קדימה, שכמעט ולא השאיר לנו מרווח של פתרון.

משה גפני: אמרנו: ניקרגואה מבקשת את המידע הזה על האיש עם ה-60,000 דולר – אפשר לדעת אם זה פלילי או לא פלילי, אבל אפילו אם אי-אפשר לדעת, ולפי דעתי אפשר לדעת, אמרנו: תשאלו את ניקרגואה – ושזה יהיה פקיד בכיר כאן – תשאלו את ניקרגואה האם אפשר ליידע אותו, ואם ניידע אותו יכול להיות שהוא ישלם את הכסף ותרוויחו את מה שאתם רוצים דרך היידוע, ולזה הסכמנו, ואתם הסכמתם, וזה מצמצם את המקרים שמיידעים את האנשים האלה מתוך ה-70 שמבקשים בשנה – מצמצם אולי לשלושה-ארבעה.

משה גפני: זהו.

משה גפני: שלושה-ארבעה אני איידע, לא יותר.

רחל עזריה: הם מסכימים עם המספרים?

משה גפני: שנייה.

משה גפני: אני מכין את הנאום הזה כבר חצי שנה.

רחל עזריה: ממש.

רחל עזריה: מלפני שבוע-שבועיים.

רחל עזריה: מתי ישבנו?

משה גפני: בקיצור, אמרנו עוד דבר.

משה גפני: אמרנו שלפי דעתנו מי שצריך להחליט בדבר כזה זה מנהל רשות המסים, לא פחות.

משה גפני: למה מנהל רשות המסים?

משה גפני: זה בכל אופן העברת מידע של תושב ישראלי לניקרגואה.

משה גפני: למה ניקרגואה עלה לי בראש?

בצלאל סמוטריץ': גיאורגיה.

משה גפני: למנהל רשות המסים יש שיקול דעת.

משה גפני: ישב פה משה אשר, הוא אמר: זה מסובך והכול.

משה גפני: אמרנו שמי שאחראי על העניין הזה – איך קוראים לתפקיד שלך?

<טליה דולן-גדיש: מנהל יחידת מיסוי בין לאומי.

משה גפני: מנהל יחידה וכו'.

משה גפני: לא מנהל היחידה וכו' – פקיד בכיר.

משה גפני: היה לנו ביום חמישי דיון על קופות הגמל, כשהיה צריך לקבל החלטה של שיקול דעת - - -

בצלאל סמוטריץ': אם זה 70 מקרים, מה הבעיה?

רחל עזריה: זה מה שאני אומרת.

רחל עזריה: האם אתם מסכימים עם המספרים?

משה גפני: רגע.

משה גפני: אמרנו שמנהלת האגף לשוק ההון, היא זו שתקבל החלטה.

משה גפני: היא ישבה בוועדה והסכימה, אפילו ראיתי אותה די מאושרת מזה.

משה גפני: אולי לא, לא משנה.

משה גפני: היא הסכימה, לא היה דיון.

משה גפני: אתם לא רוצים מנהל רשות המסים?

משה גפני: לא.

משה גפני: אתם לא רוצים מנהל וכו'?

משה גפני: – פקיד בכיר, בכל אופן לא פקיד זוטר.

משה גפני: לא שאני חס וחלילה מזלזל במישהו, אבל ברגע שהמחוקק אומר: פקיד בכיר, אז הוא נותן לזה חשיבות של העברת מידע.

משה גפני: יש לי חשש – אני מתנצל מראש, ערב יום כיפור, אסור לי להגיד את זה, אבל היות שזו העבודה הציבורית שלי אז אני חייב לומר – יש לי הרגשה שברשות המסים רוצים אוטוסטרדה, רוצים שהחיים יהיו קלים מבחינת החוק, וששיקול הדעת של רשות המסים הוא זה שיקבע בסופו של דבר, ולכן הם אומרים לנו המחוקקים: אל תתערבו לנו בחיים, תעבירו העברת מידע, תעבירו הכול כמות שהוא ואנחנו נחליט מה אנחנו מיידעים, מה אנחנו לא מיידעים, המחוקק לא יגיד לנו לעשות את זה.

משה גפני: יש לי הרגשה שברשות המסים רוצים חיים קלים – החוק ייתן לנו את המסגרת ואנחנו ננהג כמדינה בתוך מדינה.

משה גפני: לא רוצה, אני רוצה שגם אנחנו נהיה שותפים להחלטות שלכם, זה כל הדיון.

משה גפני: אני לא אלך אתכם בכוח, אני לא אלך לעשות דברים נגד רשות המסים, אני לא הולך לעשות שום דבר כזה, אבל אני לא הולך לאשר חוק שרשות המסים מקבלת מה שהיא רוצה, אין דבר כזה.

משה גפני: אנחנו יכולים ליידע מדינות אחרות על תושבי ישראל, מותר שתהיה איזו אמירה בחוק שזה לא ייגע ביותר משלושה-חמישה אנשים, אבל בכל אופן שתבחינו יותר כשאתם חותמים על אמנה בין-לאומית, כשאתם מעבירים את המידע, תשגיחו יותר על העניין הזה.

משה גפני: מה דעתכם שאני לא כל-כך סומך עליכם?

משה גפני: מה דעתכם?

משה גפני: או על חלק מכם?

משה גפני: לא סומך.

משה גפני: אני רוצה שיהיו קצת בלמים מהכנסת.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: אתם לא מסכימים, נלך לדרכנו.

<שרון אהרוני: אני רק רוצה לומר לעניין הכמות.

<שרון אהרוני: מה שנאמר בדיון הקודם זה היה סדר גודל של עד הסכומים שכבוד היושב-ראש ציין, ואנחנו ערים לכך שכתוצאה מאמנה מולטי-לטראלית או חילופי מידע אוטומטיים הכמות תגדל בצורה מדהימה.

רחל עזריה: אפשר להחליט שחוזרים לפה.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, הם אומרים שהמספרים יגדלו, אפשר להגדיר שאם המספרים גדלים, חוזרים לפה לדיון.

<קריאות: - - -

רחל עזריה: אם המספרים יגדלו, תחזרו לפה ונחזור לדיון.

<שוש שחם: זה גם לא חל על אוטומטי.

רחל עזריה: ברור שלא.

<שרון אהרוני: אני יודע שזה לא חל על אוטומטי, אבל כתוצאה ממידע אוטומטי שיועבר בצורה גורפת, ששם אנחנו לא מיידעים, צפויות להגיע בקשות על-פי דרישה של אותה מדינה גומלת שקיבלה את האמנה.

<שרון אהרוני: זה מה שקורה לא מעט פעמים גם כשמגיע מידע אוטומטי, על המידע הזה שמצוי באותה מדינה נשאלת השאלה כדי לחדד או להעמיק את הבדיקות.

בצלאל סמוטריץ': המספר הוא רלוונטי אך ורק לגבי הדיון על בכירות הפקיד שצריך לאשר.

בצלאל סמוטריץ': אם זה 70, הייתי נותן את זה לראש רשות המסים, מקסימום לך.

בצלאל סמוטריץ': אתה אומר לי שזה 700, אפשר להתחיל לחשוב.

רחל עזריה: גם אפשר לדון בזה בהמשך.

רחל עזריה: אפשר לראות מה קורה כשזה ישתחרר והמספרים יגדלו.

<שרון אהרוני: המספר יגדל.

רחל עזריה: בסדר, אז עוד שנה תחזרו לפה לדיון.

רחל עזריה: עדיף לכם לשחרר את זה, להתקדם.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר עוד הערה בהמשך לדברים שלך.

בצלאל סמוטריץ': לגבי המספרים אני חושב שזה צריך להיות בכיר, לא פחות ממנו, ואם יגדל מספר הבקשות הם יבואו לפה ונשנה את זה עוד פעם.

משה גפני: מצוין.

משה גפני: גם אני חושב כך.

בצלאל סמוטריץ': לגבי השאלה של היידוע, מאוד חשוב שבנוסח – דיברנו על זה בפעם הקודמת – ברירת המחדל תהיה יידוע, למעט אם המדינה, היא אומרת שתיידע.

בצלאל סמוטריץ': גם אם ב-99% מהמקרים בסוף אי-אפשר יהיה ליידע, האמירה שלנו כברירת מחדל, כמחוקק, משמעותית אחר-כך לפרשנות של החוק הזה בבתי משפט, הדגש שאנחנו שמים על הצורך בשמירה על הפרטיות.

בצלאל סמוטריץ': הנוסח משמעותי.

בצלאל סמוטריץ': זה לא שהם מעבירים, מיידעים אלא אם יש בקשה לא ליידע.

רחל עזריה: מה עם זה שאנחנו ניידע שהבקשה היא ממדינה שגם היא מיידעת?

רחל עזריה: אם באמת יש פה מגדל קלפים וכולם משתנים, אנחנו בסדר, אנחנו על המסלול.

רחל עזריה: אם העולם לא משתנה, אז זה בסדר.

רחל עזריה: אנחנו אומרים: מדינה שמיידעת, גם אנחנו מיידעים.

בצלאל סמוטריץ': זה לא מספיק.

רחל עזריה: למה?

משה גפני: רבותי וגבירותי, אני מציע שתקראי בבקשה את התיקונים.

משה גפני: אני לא הולך להצביע היום, אני לא הולך למלחמה היום, אני אלך על דברים אחרים, לא על זה.

משה גפני: לא, אני לא הולך למלחמה אתכם בשום מקרה.

משה גפני: היא תקרא את הנוסח, אני מבין שגם לעורכי-הדין יש השגות לגבי הנוסח, אני מבקש שאתם תשבו עם היועצת המשפטית של הוועדה, את רוח הדברים אתם יודעים, יחד עם ההשגות של עורכי-הדין, להגיע לנוסח מסוכם.

משה גפני: אל תהיו עקשנים, אתם עושים טעות בעניין הזה.

משה גפני: יש רוח הדברים.

בצלאל סמוטריץ': בסוף מתישהו גם צריך להצביע.

משה גפני: אנחנו נצביע, בוודאי.

משה גפני: תהיו גמישים בעניין הזה.

משה גפני: רוח הדברים ברורה, הרי אנחנו לא הולכים להקשות עליכם, אבל לא הולכים לתת לכם אוטוסטרדה מוחלטת.

משה גפני: אנחנו רוצים להאיר בזרקור אדום.

משה גפני: כל חברי הוועדה אמרו את זה בדיון הקודם – להאיר בזרקור אדום שבכל אופן צריך להשגיח ולראות.

משה גפני: אגב, משרד המשפטים, זה בסדר?

מיקי לוי: מה בכל זאת הפילטר?

מיקי לוי: חבר'ה, אני לטובתכם.

מיקי לוי: תגידו לי מה הפילטר כדי שנוכל להתקדם, אולי נצביע.

משה גפני: את ליאת בן מאיר מהגנת הפרטיות?

משה גפני: את יודעת שהיית צריכה להיות בדיון הקודם ולא הצלחת להגיע?

משה גפני: ביקשתי בכתב - - -

<ליאת בן מאיר־שלום: כי לא הוזמנו לדיון.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו צריכים לקבל השלמות בכתב.

<שגית אפיק: היה חיים.

<שגית אפיק: חיים היה.

<שגית אפיק: הוא אמר שלא יכולת להגיע.

משה גפני: הוא אמר שלא יכולת להגיע.

משה גפני: אם אפשר, במשרד המשפטים לתאם גרסאות, אבל לא נורא, אין לנו בעיה עם העניין הזה.

<ליאת בן מאיר־שלום: הנוסח של התיקון מתואם אתנו.

משה גפני: מה שביקשתי, ואני מבקש לפני שזה מגיע למליאה, אני מבקש בכתב.

משה גפני: משרד המשפטים רלוונטי מאוד לדיון ההוא, ומאוד חשובה לי עמדתכם.

משה גפני: לפני שאני מביא את זה למליאה אני מבקש את עמדתכם בכתב.

משה גפני: רציתי שתהיי בדיון הזה - - -

<ליאת בן מאיר־שלום: לעניין הנוסח המקורי?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': לא לעניין החוק הזה.

<שגית אפיק: הנוסח המתוקן לעניין העברת המידע.

<שגית אפיק: אנחנו מדברים על חוק קופות גמל (תיקון מס' 12).

<ליאת בן מאיר־שלום: אני מבינה על מה אתם מדברים.

<ליאת בן מאיר־שלום: האם לעניין הנוסח המקורי שהובא לוועדה או בעניין הנוסח המסוכם?

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: המקורי כבר לא רלוונטי.

<שגית אפיק: לא המקורי, המסוכם.

<ליאת בן מאיר־שלום: בסדר גמור.

משה גפני: אם אפשר בכתב.

משה גפני: יש דברים שאני סומך בהם על משרד המשפטים.

משה גפני: אם אפשר בכתב ואם אפשר כמה שיותר מהר, אני אודה לך, לגבי החוק הזה.

<ספי זינגר: החוק הזה כולו באמת מנסה למצוא נקודת איזון בין רצון להתקרב למה שמקובל בעולם ולהעברות מידע שיש בעולם לבין הצורך בהגנה על הפרטיות.

<ספי זינגר: בסוף אני חושב שמה שהצעת החוק מנסה לעשות זה להתכנס ולהתקרב לסטנדרטים מקובלים בעולם.

<ספי זינגר: בעיני ההצעה גם בהקשר של ההגנה להודיע לחייב – להתכנס למודל שמקובל בעולם ברוח ההצעה שאומרת שאם יש מדינה שמודיעה, כנראה זה סטנדרט, זה משהו שעושה הרבה היגיון בתמונה הכוללת שבה אנחנו מנסים להיות בסטנדרט הבין-לאומי, איך שמתנהגים בעולם.

מיקי לוי: ספי, מצד שני אזרח ישראלי שהבריח - - -

בצלאל סמוטריץ': מה המשמעות?

בצלאל סמוטריץ': אם יש מדינה שלא שומרת על זכויות אדם גם אני לא אשמור על זכויות אדם?

מיקי לוי: - - - שהלבין 25 מיליון שקל והעביר אותם לזימבבואה, מה יהיה?

<שגית אפיק: זה פלילי.

<שוש שחם: צריך לעשות הבחנה בין פלילי לאזרחי.

בצלאל סמוטריץ': במדינות שבהן מקובל ליידע, גם אתה תיידע.

בצלאל סמוטריץ': בניקרגואה לא מקובל ליידע, כי שם אין זכויות אדם, זו דיקטטורה בכלל, גם אני לא איידע?

<שגית אפיק: הוא אמר מה שרחל עזריה הציעה.

משה גפני: אני רוצה את מה שרחל עזריה אמרה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזה לא טוב לנו.

משה גפני: הוא אומר שזה ברור, שכשיש מדינה שהיא מיידעת והיא מבקשת ממך, גם אתה מיידע.

בצלאל סמוטריץ': אני רואה בזה חיסרון, כי אני לא רוצה להצמיד את הסטנדרט שלי לסטנדרט של מדינה אחרת.

משה גפני: מיקי.

מיקי לוי: הצד הפלילי ברור לי לחלוטין, אבל איך אותה מדינה שאמורה למסור לי את הפרטים יודעת שהלבנתי את הכסף והברחתי את הכסף אליה?

<שרון אהרוני: היא לא יכולה לדעת בשלב הזה.

<קריאה: לכן היא מבקשת מידע.

מיקי לוי: היא תבקש מידע, אז אני אמור ליידע את האדם ואז הכול ייפול?

<קריאה: זה חלק מהבעיה.

מיקי לוי: מבריחים כסף למדינת היהודים יותר מאשר מבריחים כסף ממדינת היהודים.

משה גפני: זה לא משנה שום דבר.

משה גפני: מה היידוע יעשה?

משה גפני: הוא יבין שמשהו הולך לקרות, הוא ירוץ לשם וישלם את הכסף, ויחסוך את כל הבעיה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': זה יפתור את הבעיה, הוא יכול אולי גם קצת להעלים ראיות וכו'.

משה גפני: בבקשה, פרידה.

<פרידה ישראלי: קודם כול, אני מבקשת להודות על ההחלטה שלא לקיים הצבעה היום.

<פרידה ישראלי: זה נכון שבדיון ביום חמישי היה נדמה שאנחנו מתקרבים לעבר פשרה ואפילו שלחנו נוסח, ואכן לאחר מעשה מנהל רשות המסים, משה אשר, חשב מחדש על המשמעות הביורוקרטית, הנטל המינהלי שיהיה בהתעסקות עם הנושא של אולי פניות לבתי משפט מצד נישומים שמגישים לגביהם בקשות לחילופי מידע - - -

בצלאל סמוטריץ': - - - גביית מסים.

<פרידה ישראלי: - - - המשמעות מבחינת הקצאה של משאבים של המדינה, כספי מסים שלנו, לטפל בכל הבקשות.

בצלאל סמוטריץ': להגן על זכויות עולה כסף.

משה גפני: מבחינתי את אומרת אמירה.

משה גפני: מה הוא הולך לבית משפט?

משה גפני: אני כאדם חרדי שאומר: מה פתאום שילך לבית משפט, זה בסדר, אבל אתם, רשות המסים, מונעים מבן-אדם שילך לבית המשפט ובית המשפט ייתן לו סעד?

משה גפני: ממה אתם מפחדים?

משה גפני: בית משפט לא שופט דין צדק?

משה גפני: אני הולך לעבוד אצלכם...

<פרידה ישראלי: כל תהליך כזה אומר משאבים כספיים ומשאבי כוח-אדם - - -

משה גפני: בית משפט יגיד שאין צדק - - -

בצלאל סמוטריץ': להגן על זכויות זה עולה כסף.

<קריאות: - - -

<פרידה ישראלי: אין לנו התנגדות בהגנה על זכויות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נותנים במעצרים, עררים - - -

<פרידה ישראלי: רק רגע.

<פרידה ישראלי: אני לא אומרת שלא יהיה לגמרי, אני רק אומרת שבמשך עשרות שנים על-פי אמנות למניעת כפל מס מתקיימים חילופי מידע, אם היה נגרם עוול לאורך שנים, סיפורים כאלה היו יוצאים, היו שומעים עליהם.

<הראל ישראלי: בלי חובת יידוע.

מיקי לוי: אל תתנו לי דלת, תתנו לי חלון.

מיקי לוי: משהו.

מיקי לוי: תתפשרו.

<פרידה ישראלי: משה אשר רצה מאוד להופיע שוב בפני הוועדה ולדבר עם היושב-ראש, הנושא הוא מאוד-מאוד חשוב.

משה גפני: כבוד הוא לנו.

<פרידה ישראלי: לכן הוא ביקש לדחות את הדיון.

<פרידה ישראלי: הדיון מתקיים כעת, אבל אם באמת לא תהיה הצבעה ויתאפשר לקיים דיון בשלב יותר מאוחר - - -

משה גפני: לא יהיה דיון נוסף.

בצלאל סמוטריץ': תנהלו שוב משא-ומתן אחר-כך, מאחורי הקלעים.

משה גפני: אני אאפשר להגיע להסכמות, אני מפא"יניק מצוי, אבל לא יהיה דיון נוסף.

משה גפני: גם אני לא מתערב בדיונים ברשות המסים.

<פרידה ישראלי: מהסיבה שבמשך עשרות שנים מתקיימים דיונים מכוח אמנות למניעת כפל מס, ומהסיבה שהאמנה היא מסגרת כוללת שבמסגרתה הנישום מקבל גם הרבה מאוד הקלות מתשלום כפל מסים ותשלום מס מופחת במדינה השנייה, כפוף גם להליכים נוחים של הסכמה הדדית, מקרים שמגיעים אליו מפני אפשרויות שונות למסי כפל ומחלוקות אחרות, מכיוון שכך הדין נוהג במשך עשרות שנים, חשבנו לבקש מהוועדה לאשר שלעניין אמנות למניעת כפל מס וחילופי מידע שנעשים במסגרתן לא נחיל נוהל חדש, ובאותו מקום שאנחנו באים עם משהו חדשני, האמנה המולטי-לטרלית עם הסכמים ייעודיים לחילופי מידע – לגבי ההסכמים האלה שמדובר במסגרת שהיא הרבה יותר נוקשה, שמדברת רק על חילופי מידע, שאותו אדם לא יכול כבעל זיקות למדינה השנייה לקבל גם הקלות – רק לגבי המקרים האלה אולי להחיל את חובת היידוע באותה מתכנות שאותה הצענו לוועדה.

<שגית אפיק: את מדברת על הסכמים לחילופי מידע עתידיים, כי היום אין לנו הסכמים.

<פרידה ישראלי: היום אין.

<שגית אפיק: את אומרת שאם נכניס, תהיה הוראה - - -

<קריאה: שלא מכוח אמנות למניעת כפל מס.

מיקי לוי: במה שפרידה אמרה יש פשרה אמיתית, ואני מוכן לקבל את זה.

<שוש שחם: לא, לא, לא.

<שוש שחם: ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, אני רוצה לוודא שהבנתי.

בצלאל סמוטריץ': בעיני יש הבדל גדול אם חילופי המידע נועדו לטובת הנישום, וזה מהותי - - -

<פרידה ישראלי: אין דבר כזה.

מיקי לוי: לא מתעסקים בחילופי מידע - - -

בצלאל סמוטריץ': את מדברת עכשיו על מניעת כפל מס.

בצלאל סמוטריץ': באופן טבעי - - -

<פרידה ישראלי: אני אומרת שהאמנה היא מסגרת שמקנה לו, אבל הוא עצמו יכול לא להיות - - -

בצלאל סמוטריץ': תני לי רגע לסיים.

משה גפני: פרידה, שנייה.

בצלאל סמוטריץ': בעיני ככל שחילופי המידע נועדו באמת, כמו שקוראים לכותרת, למניעת כפל מס, בסופו של דבר זה נועד להיטיב עמו.

בצלאל סמוטריץ': שתי הרשויות מתאמות ביניהן - - -

<שגית אפיק: זה לא מה שנמצא לפנינו.

<שגית אפיק: זה לא פה.

מיקי לוי: זה לא בפנים.

מיקי לוי: אם זה כפל מס, הנישום יבוא בעצמו ויגיד "כפל מס".

בצלאל סמוטריץ': כל מה שאנחנו עושים כדי למנוע כפל מס - - -

<שגית אפיק: זה לא נמצא פה.

<קריאות: - - -

מיקי לוי: בצלאל, אם זה כפל מס, הנישום עצמו יבוא ויגיד "סליחה, אני משלם פעמיים.

משה גפני: אני מציע כדלקמן - - -

<שגית אפיק: רק נעבור בכל זאת על מה שכן יש.

<שגית אפיק: בהגדרה "הסכם לחילופי מידע", לבקשת חבר הכנסת סמוטריץ במקום "לשם אכיפת חוקי המס של ישראל", זה יהיה "לשם אכיפת דיני המס", שזה רחב יותר.

<שגית אפיק: זה תיקון שנעשה לבקשתו.

<פרידה ישראלי: בסדר.

<שגית אפיק: בסעיף 214ב – אני כרגע מדלגת על העניין של ההסמכה, זה מופיע בהמשך – נסתכל על פסקה (1) "לעניין העברת מידע בהתאם לבקשה של רשות מס של מדינה זרה, המנהל שוכנע בהתאם לבקשה כי המידע דרוש למדינה האחרת לצורך אכיפת דיני המס שלה".

<שגית אפיק: אתם מבקשים להעלות את זה לרישה, כך שהשכנוע יהיה - - -

<ספי זינגר: הפוך, להוריד לסיפה.

<ליאת בן מאיר־שלום: אנחנו רוצים שבכל מקרה יהיה תנאי שהמידע דרוש למדינה אחרת לצורכי אכיפת דיני המס שלה, לכן אנחנו רוצים לפתוח את הסעיף "והמידע דרוש למדינה האחרת לצורך אכיפת דיני המס".

<שגית אפיק: אתם רוצים להעלות את זה לרישה של סעיף קטן (א).

<קריאה: לא, לא, לא.

<קריאה: ממש לא.

<קריאה: ממש לא.

<ספי זינגר: שנייה, אני אעשה סדר, זה פשוט.

<ספי זינגר: יש תנאי שהיה בהצעת החוק הממשלתית, אתו אנחנו נשארים, כשהתנאי הזה אומר ש"המידע הדרוש למדינה האחרת לצורך אכיפת דיני המס שלה".

<ספי זינגר: זה תנאי שהיה בהצעת החוק הממשלתית, ואנחנו לא משנים אותו.

<שגית אפיק: ביקשה הוועדה להוסיף - - -

<ספי זינגר: על זה אנחנו מוסיפים תנאי נוסף שאומר שבהעברת מידע שהיא לא אוטומטית, צריך עוד איזה רמת שכנוע.

<ליאת בן מאיר־שלום: שהמנהל שוכנע.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שביקשנו.

<שגית אפיק: זו בקשת הוועדה.

<שגית אפיק: זה מופיע בנוסח.

<שגית אפיק: ומבקש משרד המשפטים עוד בקשה - - -

<ליאת בן מאיר־שלום: הניסוח המתוקן גורם לזה שהתנאי המהותי ש"המידע דרוש למדינה האחרת לצורך אכיפת דיני המס שלה" – התנאי שהיה קיים בהצעת החוק הממשלתית, לכאורה יחול רק כאשר מדובר בהעברת מידע שהיא בהתאם לבקשה, ואנחנו רוצים שהתנאי יחול בכל מקרה.

<שגית אפיק: אתם רוצים להעלות את התנאי שהמידע דרוש למדינה האחרת.

<ליאת בן מאיר־שלום: אחרת אנחנו מאבדים אותו.

בצלאל סמוטריץ': כי באוטומטי הוא לא צריך שכנוע.

<ליאת בן מאיר־שלום: לא צריך ש"שוכנע", אבל צריך ש"המידע דרוש למדינה האחרת לצורך אכיפת דיני המס שלה".

בצלאל סמוטריץ': באוטומטי הוא לא ידע למה המדינה צריכה את זה.

בצלאל סמוטריץ': באוטומטי זה אוטומטי, המדינה יכולה לעשות עם זה מה שהיא רוצה.

<ליאת בן מאיר־שלום: התנאי הזה היה קיים בהצעת החוק הממשלתית.

בצלאל סמוטריץ': אני שואל פרקטית.

בצלאל סמוטריץ': הסבירו לנו בדיון הקודם שאוטומטי הוא טייס אוטומטי, לא מעניין אותם מה המדינה השנייה עושה עם זה, אם זה למס או לא למס.

<ליאת בן מאיר־שלום: מה זאת אומרת למס או לא למס?

<ליאת בן מאיר־שלום: זה חייב להיות למס.

<אלברט גמליאל: אפשר הערה בקשר לזה?

משה גפני: כן.

<אלברט גמליאל: אני מלשכת יועצי המס, לא הייתי בדיון הקודם, הלשכה לא הוזמנה.

<אלברט גמליאל: אני מדבר כרגע רק על הקטע האוטומטי.

<שגית אפיק: היה יועד מלשכת עורכי הדין.

משה גפני: הוא מלשכת יועצי המס, אבל הם הוזמנו.

משה גפני: יכול להיות שהיתה תקלה, אבל הוזמנתם.

<אלברט גמליאל: לשכת יועצי המס תומכת בחוק, תומכת בחילופי מידע ומבינה שהעולם נהפך לכפר גלובלי קטן כשחילופי המידע בין המדינות זה דבר מחייב.

<אלברט גמליאל: אם לא, ישראל תצא מכל הכפר הזה.

<אלברט גמליאל: הבעיה היחידה היא בחילופי מידע אוטומטיים, כפי שליאת בן שלום אמרה, חילופי מידע אוטומטיים למי?

<אלברט גמליאל: לתושבי חוץ אין בעיה בכלל, אבל אם מדובר על חילופי מידע אוטומטיים לתושבי מדינה - - -

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא משנים את ההגדרה.

<אלברט גמליאל: חילופי מידע אוטומטיים בלבד חלים על מי?

<אלברט גמליאל: על תושבי חוץ בלבד?

<אלברט גמליאל: לפי ה-CRS - - -

בצלאל סמוטריץ': רק על אזרחי חוץ.

<אלברט גמליאל: לא כתוב.

<אלברט גמליאל: ב-CRS כתוב במפורש חילופי מידע אוטומטיים חלים רק על תושבי חוץ.

<פרידה ישראלי: האמנה מפנה ל-CRS.

<אלברט גמליאל: לא, לא כתוב.

<אלברט גמליאל: כתוב "חילופי מידע".

<אלברט גמליאל: למי?

<אלברט גמליאל: לתושבי ישראל?

<אלברט גמליאל: האם יש הדדיות?

<אלברט גמליאל: האם צרפת או אנגליה יכולות להביא לנו מידע על תושבי מדינה שחיים שם שיש להם אזרחות צרפתית או אנגלית 30 שנה?

<אלברט גמליאל: הם מביאים לנו את המידע באופן אוטומטי?

<שגית אפיק: למה ההערה שלך מתייחסת בנוסח?

<שגית אפיק: להגדרה "הסכם יישום"?

<שגית אפיק: ההגדרה הסכם יישום לא מפנה להסכם?

<הראל ישראלי: היא מפנה להסכם, וההסכם מפנה לתושבי חוץ.

<קריאה: בדיוק ככה.

<קריאה: יש לך את זה.

<שגית אפיק: ההגדרה של ההסכם לא מפנה?

<אלברט גמליאל: לא מפנה.

<שגית אפיק: היא מפנה להסכם עצמו.

<שגית אפיק: אם זה מופיע בהסכם, זה לא פותר את הבעיה?

<פרידה ישראלי: זה פותר את הבעיה.

<שגית אפיק: אתם חושבים שכן, הוא חושב שלא.

בצלאל סמוטריץ': הוא שואל מה קורה אם מחר ישנו את ההסכם.

בצלאל סמוטריץ': איך אנחנו כמחוקק נשאיר עוד פעם צ'ק פתוח - - -

<אלברט גמליאל: אני מדבר רק על חילופי מידע אוטומטיים, לא לפי דרישה.

<אלברט גמליאל: קודם כול, האם תושבי מדינת ישראל שעלו ארצה לפני 15 שנה, 20 שנה, שבע שנים, האם זה גם חל בחילופי מידע אוטומטיים?

<אלברט גמליאל: מי מאפיין את החשבון?

משה גפני: מפריע לכתוב את זה?

<פרידה ישראלי: ל-Fatca למשל אנחנו מעבירים מידע על אזרחי ארצות-הברית.

<אלברט גמליאל: כי הם ממוסים תחת האזרחות.

<אלברט גמליאל: את צודקת.

<אלברט גמליאל: עוד הערה קטנה ואני אסיים.

<אלברט גמליאל: שמעתי מה שהיה בדיון בהקלטה, ואמרת במפורש שה-Fatca ממוסה על האזרחות, והבנקים קראו לכל האזרחים לחתום על מסמך W9, שאומר אם אתה אזרח אמריקני.

<אלברט גמליאל: לגבי האירופים, הם ממוסים על תושבות.

<אלברט גמליאל: אין בשום מקום כלי, ודיברתי עם הגברת טל – אין בשום מקום כלי לתת לבנקים אפשרות להגדיר בחשבון מיהו תושב חוץ ומיהו לא.

<טל ישראל: זה לא נכון.

<אלברט גמליאל: אם יש, שיהיה בחקיקה, שיהיה רשום: לא תושבי מדינת ישראל, רק תושבי חוץ.

<אלברט גמליאל: זה לגבי האוטומטי, לא לגבי השאר.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: מה המניעה במה שהוא אומר?

<פרידה ישראלי: חילופי המידע האוטומטיים שהוא מדבר עליהם נעשים מכוח מה שאנחנו קוראים לו פה בחקיקה "הסכם יישום".

<פרידה ישראלי: זה הסכם שהוא כבר מנוסח, הוא קיים, הוא משהו בין-לאומי שאומר איך מוסדות פיננסיים מזהים את מי שהם כנראה תושבי חוץ – לפי מע"מ, לפי טלפון, יש כל מיני כללים.

<פרידה ישראלי: זה ההסכם שייושם, כך יישמו אותו בכל העולם וגם ישראל, לא פחות ולא יותר.

משה גפני: למה זה מפריע לכתוב את זה?

<פרידה ישראלי: אני אגיד לך למה.

<פרידה ישראלי: יש בהסכם דרך שבו הבנק, המוסד הפיננסי, בודק מי הוא בעצם תושב חוץ.

<פרידה ישראלי: אני לא יכולה להתחייב במאה אחוז שבמקרה לא עשוי ליפול לשם מישהו שהוא תושב ישראל.

<פרידה ישראלי: אדם יכול להיות תושב של שתי מדינות.

משה גפני: לא, אני לא מסכים.

משה גפני: הוא צודק אם כך.

<פרידה ישראלי: אי-אפשר.

<פרידה ישראלי: אין דרך.

משה גפני: אין דרך, אז אין דרך, מה לעשות, אבל המחוקק צריך לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא הבנתי - - -

משה גפני: הרי מה את אומרת?

משה גפני: את אומרת שבהסכמים ובאמנות שעליהם אנחנו מדברים אנחנו מדברים על תושבי חו"ל, לא מדברים על תושבי ישראל, ב-FATCA מדברים - - -

<פרידה ישראלי: מדברים על אזרח ותושב.

משה גפני: ב-FATCA, שם אנחנו מדברים רק על תושבי ארצות-הברית.

<קריאה: זה יכול להיות גם אזרח.

<פרידה ישראלי: אזרח ותושב ארצות-הברית.

משה גפני: לא משנה, ברור שזה חל על זה.

משה גפני: הציע, אני לא זוכר את שמו, מלשכת יועצי המס - - -

<אלברט גמליאל: אלברט גמליאל.

משה גפני: הוא מציע שמה שאמרת שיהיה כתוב.

<פרידה ישראלי: לא, אבל - - -

משה גפני: רגע.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: תאמיני לי.

משה גפני: כשמסבירים לי לאט, אני מבין מהר.

משה גפני: את אומרת שיכול ליפול אחד שהוא יהיה תושב ישראל או אזרח ישראל ובכל אופן אין דרך למצוא את זה, ואז הוא יהיה במעבר האוטומטי.

משה גפני: כולנו בשר ודם ויכולות לקרות תקלות, אני מסכים, אם זה לא יהיה כתוב בחוק, התקלה תקרה, ברור שהיא תקרה.

משה גפני: אם זה יהיה כתוב בחוק, ייזהרו מאוד מהתקלות האלה.

משה גפני: לכן בגלל מה שאת אומרת, בפועל עכשיו גם אני מבקש שזה יהיה כתוב בחוק.

<פרידה ישראלי: מי שעושה את חילופי המידע האוטומטיים זה המוסדות הפיננסיים, יש דרך שלמה, זה עמודים על עמודים, הם מבצעים סקירות של החשבונות, של הנתונים שנלווים, אפילו מסמכים של חוק איסור הלבנת הון, של סקירה של מע"מ, של טלפון, של מקום לידה וכו'.

<פרידה ישראלי: המוסדות הפיננסיים האלה, אין להם כלים להכריע - - -

משה גפני: את יודעת כמה הם הרוויחו בשנה האחרונה?

משה גפני: שיהיו להם.

<שגית אפיק: המידע לא מגיע אליכם?

<שגית אפיק: המידע עובר דרך רשות המסים, אתם תוכלו לבדוק.

<פרידה ישראלי: לא השלמתי, אולי תהיה כאן תשובה.

<שגית אפיק: אתם תוכלו לבדוק.

<פרידה ישראלי: תנו לי להשלים.

<פרידה ישראלי: המוסדות הפיננסיים, לפי כללים נוקשים שחלים בכל העולם, מזהים מי הם תושבי חוץ.

<פרידה ישראלי: שני דברים אני רוצה שתדעו: דבר ראשון, אדם, יכול להיות שיהיה לו כפל תושבות.

<פרידה ישראלי: למשל בישראל העיקרון הוא מרכז חיים, יכול להיות שבמדינה אחרת, אם יש לך בית קבע אתה תושב, אז אתה גם וגם.

<פרידה ישראלי: דבר שני, ב-FATCA למשל, שאנחנו כעת עובדים עליו, ואחר-כך יהיה ב-CRS יש מסלול שבו הבנק מודיע – אתה אצלי אמריקני, ואותו אדם צריך להראות לו למשל, לפי נוהל שכתוב בהסכם FATCA, להראות לו למשל שהוא ויתר על האזרחות האמריקנית, ואז הבנק מוריד אותו, אבל כל זה כתוב בהסכם FATCA בנספח, בנספח 1 להסכם FATCA, כולל כל הדרך שבה אותם אנשים יכולים להזים את זה שהם נתפסו נגיד להיות אמריקנים.

<פרידה ישראלי: זה כתוב בהסכם עצמו.

<טל ישראל: - - - בחקיקה שאנחנו מוציאים.

<פרידה ישראלי: זה יקבל תוקף בחקיקה של ה-FATCA, או באישור לכניסתו לתוקף של הסכם FATCA, והתקנות שייצאו מכוח אותו הסכם, שמחילים גם את כל הנהלים של איך מזהים שאדם למשל אמריקני - - -

רחל עזריה: מה אכפת לך שזה יהיה גם פה?

משה גפני: מה הגברת אומרת?

<קריאה: לא, זה בסדר.

<שרון אהרוני: - - - מבקש להחיל למשל מצב של חילופי מידע אוטומטיים לגבי מישהו שהוא שוהה פה בישראל והוא עונה להגדרת תושב ישראל והוא נחשב גם תושב מדינה אחרת בגלל הדינים - - -

משה גפני: נכתוב שעליו זה לא חל.

<קריאות: - - -

<קריאה: לא יכול להיות.

משה גפני: נכתוב שעליו זה כן חל.

משה גפני: נכתוב את מה שאתה אומר.

<שגית אפיק: אתה מבקש להוסיף לגבי תושבי חוץ בהסכם יישום.

<שגית אפיק: זה מה שהוא מבקש.

משה גפני: ספי, אולי משרד המשפטים יציל אותנו.

<ספי זינגר: הרעיון של ה-FATCA וה-CRS אומר שמעבירים מידע על מישהו שנחשד להיות תושב זר.

<ספי זינגר: כשאני מעביר את המידע אני לא יודע בוודאות אם הוא תושב זר או תושב ישראל, אלא על-פי כל מיני קריטריונים וסממנים אני מניח שהוא כנראה תושב זר.

<ספי זינגר: ולכן אם אני אכתוב בחוק שאני יכול להעביר רק מידע על מישהו שהוא תושב זר – תושב זר זה לא נחשד להיות - - -

משה גפני: אפשר מצדי להוסיף: או שהוא תושב זר או שהוא נחשד כתושב זר.

<ספי זינגר: זה כבר כתוב.

<ספי זינגר: איך זה כתוב?

<ספי זינגר: כשכתוב המונח "הסכם יישום" לדוגמה, זה הסכם המבוסס - - -

משה גפני: זה לא.

משה גפני: זה לא ביקשתי ממך.

<שגית אפיק: נכתוב: לגבי מי שבהתאם לנוהל הוא תושב חוץ.

<ספי זינגר: הנוהל קובע האם אתה צריך להעביר מידע - - -

משה גפני: ספי, מה שאמרת, זה בסדר, קיבלתי את העמדה המשפטית שלך.

משה גפני: אני עכשיו מדבר בעברית.

משה גפני: אני לא כל-כך מבין, הרי סיכמנו שליב"ה לא למדנו.

משה גפני: אני לא מבין, תסביר לי את זה בעברית.

משה גפני: אתה כותב לי FATCA ואתה כותב לי מילים באנגלית – איך ההסכם הזה?

<קריאה: CRS.

<ספי זינגר: לא כתוב, כתובות המילים "הסכם יישום".

משה גפני: הסכם, בסדר, אני לא מבין מהחיים שלי בעניין הזה.

<ספי זינגר: יישום זה בעברית.

<ספי זינגר: ..

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: גרתי הרבה שנים בעיר פיתוח, לא יודע מה שאתם כותבים פה, אתם כולכם.

משה גפני: תכתוב בעברית: לפי הנוהל הוא תושב חו"ל, זאת אומרת בין אם הוא תושב חו"ל ממש ובין אם הוא נחשד כתושב חו"ל.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: זה כתוב ב-FATCA, זה כתוב - - -

<ספי זינגר: רק לדייק - - -

<פרידה ישראלי: אפשר לחשוב על נוסח.

משה גפני: עברנו הלאה.

<שוש שחם: אנחנו חושבים שאתה מבריק.

<שוש שחם: אנחנו חושבים שאתה חכם ומבריק.

<שוש שחם: זה הנוסח הכי חכם שיכול להיות.

משה גפני: סתם אני אומר שלא למדתי ליב"ה, זה פשוט לא נכון, לא חשוב.

משה גפני: אני מבקש כדלהלן, אנחנו לא הולכים עם ראש בקיר, אנחנו כל הזמן עושים פשרות מפא"יניקיות.

משה גפני: אנחנו לא באים ממקום שאנחנו רוצים להקשות, אנחנו רוצים להקל, אנחנו רוצים שהאמנות הבין-לאומיות יתקיימו, אנחנו חרדים מאוד לחופש הפרט ולהעברות מידע על תושבי ישראל, ולכל אחד מאתנו זה יכול לקרות ויכולים להגיע לכאן מצבים שאנחנו לא מעוניינים שיקרו.

משה גפני: אנחנו לא נצביע היום - - -

<שגית אפיק: יש עוד שני דברים קטנים לעבור עליהם - - -

משה גפני: תיכף אני אאפשר לך, לפני שאנחנו מסיימים את הישיבה.

משה גפני: אנחנו רוצים גמישות גם ברשות המסים.

משה גפני: אי-אפשר לבוא כל הזמן ולהגיד: זה מה שאנחנו רוצים, ומה שאתם חושבים שיהיו קשיים, אתם מעבירים לוועדת החוקה.

משה גפני: אני מבקש שתהיו גמישים בעניין, שמעתם מה החברים אומרים, לא לבוא עם אוטוסטרדה.

משה גפני: כשאנחנו מדברים על פקיד בכיר, אנחנו מדברים על פקיד בכיר, אי-אפשר לתת לכל אחד לעשות את זה.

משה גפני: זה דבר לגיטימי ומתבקש, במיוחד שבשבוע הזה היה לנו חוק, שהוא לא אותו חוק, הוא חוק אחר, אבל גם העברנו לפקידה הבכירה ביותר באותו מקום, משום שכאשר צריך שיקול דעת, אי-אפשר לתת את זה לכל אחד.

משה גפני: זה לא רק שלא סומכים על הפקידים - - -

בצלאל סמוטריץ': מדברים על מעט מאוד בקשות.

מיקי לוי: מי הפקיד הבכיר?

בצלאל סמוטריץ': מינימום מנהל המחלקה.

משה גפני: מה זה "מינימום"?

משה גפני: הוא פקיד בכיר-בכיר.

משה גפני: ראיתי אותו, הסכמתי מייד.

משה גפני: תקראי את התיקונים ונסיים בזה.

<פרידה ישראלי: רציתי לשאול אם תהיו מוכנים, בגלל שזה מאוד חריג לכתוב "מנהל היחידה למיסוי בינלאומי", לתת תואר תפקיד.

<פרידה ישראלי: קודם כול גם לציין שהמנהל לפי פקודת מס הכנסה זה לרבות סגנו, אחד מסגניו, זה בהגדרה בפקודת המסים - - -

משה גפני: אני צריך לדעת על איזה סגן מדובר, לא כל הסגנים אותו דבר...

<פרידה ישראלי: האם מקובל על ועדת כספים שנכתוב לפרוטוקול שבפועל זה יהיה המנהל או אחד הסגנים שלו - -

משה גפני: בחוק זה יהיה כתוב.

<פרידה ישראלי: - - ואנחנו נתחייב שזה יהיה מנהל היחידה למיסוי בין-לאומי?

משה גפני: שיהיה כתוב "פקיד בכיר".

מיקי לוי: מנהל היחידה למיסוי או אחד מסגניו.

<טליה דולן-גדיש: מחר יעשו רה אורגניזציה.

<טליה דולן-גדיש: אין לנו את זה בשום מקום.

משה גפני: מחר יקרה, תבואו לכאן.

<פרידה ישראלי: שיהיה כתוב המנהל - - -

<הראל ישראלי: שיהיה כתוב המנהל או מי - - -

<פרידה ישראלי: אני מתחייבת שזה יהיה או המנהל או סגנו או מנהל היחידה למיסוי בינלאומי.

<פרידה ישראלי: אני מתחייבת לפרוטוקול שאלה האנשים שיפעילו את הסמכות.

משה גפני: מה יהיה כתוב בחוק?

<פרידה ישראלי: יהיה כתוב "המנהל".

<פרידה ישראלי: אני מבהירה שהמנהל בפקודת מס הכנסה זה לרבות סגנו.

<פרידה ישראלי: חוץ מזה התחייבות בפרוטוקול של רשות המסים, הם נמצאים פה וזה בתיאום אתם - - -

<שגית אפיק: יהיה כתוב רק "המנהל", בלי אפשרות - - -

משה גפני: מקובל עלינו.

<הראל ישראלי: - - -

בצלאל סמוטריץ': משפטית יש אפשרות אצילה.

בצלאל סמוטריץ': הם התחייבו לפרוטוקול - - -

<הראל ישראלי: זה לא יהיה אצילה פחות - - -

<פרידה ישראלי: יש סעיף בפקודת מס הכנסה שמאפשר למנהל להסמיך פקיד.

<פרידה ישראלי: אנחנו מתחייבים שלעניין הזה, אם יוסמך, זה יהיה רק מנהל היחידה למיסוי בין-לאומי.

משה גפני: צריך למצוא נוסח שיעגן את מה שאת אומרת.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: תקראי את ההבדלים הנוספים.

<פרידה ישראלי: במקום נוסח תהיה התחייבות.

<שגית אפיק: אני רק קוראת את התיקון שביקשו קודם ממשרד המשפטים בעמ' 2.

משה גפני: את תלכי אחרי זה לתפקיד בכיר יותר ויבוא מישהו במקומך - - -

<פרידה ישראלי: זה יהיה כתוב בפרוטוקול של מדינת ישראל.

משה גפני: לא.

משה גפני: הפרוטוקול יגיד: את הסכמת, אני לא הסכמתי.

משה גפני: אנחנו מדברים על חקיקה ראשית.

משה גפני: צריך למצוא נוסח שמעגן את מה שאת אומרת בחוק.

<טליה דולן-גדיש: יש התחייבות של פקיד לוועדת הכספים.

משה גפני: הלאה.

<שגית אפיק: בעמ' 2 אני חוזרת על התיקון שמשרד המשפטים ביקש.

<שגית אפיק: בפסקה (1) יהיה כתוב "המידע דרוש למדינה האחרת לצורך אכיפת דיני המס שלה, ולעניין העברת מידע בהתאם לבקשה של רשות מס של מדינה זרה, המנהל שוכנע בהתאם לבקשה כי המידע" וכו'.

<שגית אפיק: זה ההבדל.

בצלאל סמוטריץ': לזה הם לא מתנגדים.

<שגית אפיק: לזה הם לא מתנגדים, זה נכנס.

<שגית אפיק: אנחנו בעמ' 3 למעלה.

<שגית אפיק: זה הנוסח שדובר בו קודם שהועבר אלינו אחרי אותה ישיבה לגבי נושא היידוע.

<שגית אפיק: "לעניין העברת מידע בהתאם לבקשה של רשות מס של מדינה זרה, לצורך אכיפת דיני המס של אותה מדינה על תושב ישראל (להלן – תושב ישראל שלגביו נדרש המידע), יודיע המנהל לתושב ישראל שלגביו נדרש המידע כי המידע מועבר לרשות המס של אותה מדינה, אלא אם כן ביקשה רשות המס של אותה מדינה שלא להודיע כאמור".

בצלאל סמוטריץ': זה לא מספיק לנו, כי ביקשנו לתת לוX זמן.

בצלאל סמוטריץ': צריך להודיע ולתת 30 יום.

בצלאל סמוטריץ': זו היתה הדרישה שלנו בדיון הקודם, שהוא יוכל ללכת - - -

<קריאות: לא דובר על זה.

<טליה דולן-גדיש: לא דובר על זה.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שדיברנו.

בצלאל סמוטריץ': אחרת מה הוא יעשה עם זה?

בצלאל סמוטריץ': צריך לתת לו הודעה לפני, ואז הוא יכול ללכת - - -

<טליה דולן-גדיש: זה לא אפשרי.

<קריאות: - - -

מיקי לוי: אם תגביל אותו ל-30 יום והוא יאחר, אז הוא יפספס.

מיקי לוי: כך אתה נותן לו גלובלי, פתוח.

בצלאל סמוטריץ': מה שכתוב פה זה שקובעים או שמעבירים?

משה גפני: חבר הכנסת סמוטריץ, הבקשה שלך לא היתה בהחלטה של הישיבה הקודמת.

משה גפני: אתה עכשיו מעלה את זה.

משה גפני: אם היינו מצביעים היום, היינו מצביעים בלי מה שאתה מבקש עכשיו בגלל שסיכמנו את זה בפעם הקודמת.

משה גפני: היות שנעתרנו לבקשתם, גם אתה מעלה עכשיו את העניין הזה - -

בצלאל סמוטריץ': זה עלה בפעם הקודמת, יכול להיות שהיתה אי-הבנה.

משה גפני: - - שאם פותחים את העניין, צריך לקבוע זמן.

משה גפני: הלאה.

בצלאל סמוטריץ': לתת לו זמן שהוא יוכל לעצור את זה.

משה גפני: יכול להיות שמיקי צודק שלא לתת זמן - - -

בצלאל סמוטריץ': לא לתת זמן, הם יעבירו ויודיעו לו אחרי זה.

בצלאל סמוטריץ': לא עשינו כלום.

משה גפני: בסדר, צריך להחליט בעניין הזה.

<שוש שחם: יש כאן נקודה עקרונית.

<שוש שחם: למה להודיע לו?

בצלאל סמוטריץ': אם הוא לא יכול לעשות עם זה כלום?

<שוש שחם: יופי, הוא יודע.

<שוש שחם: הוא ירוץ למדינה הזרה?

<שוש שחם: לא, הוא תושב ישראל.

בצלאל סמוטריץ': ניתן לו 30 יום לסגור את העניין.

<שוש שחם: הזכות שלו היא פה, הזכות שלו היא לפנות לרשות המסים פה בישראל.

<יועד פרנקל: או לבית המשפט.

<שוש שחם: קודם כול לרשות המסים.

מיקי לוי: למה אתה רוצה להגביל אותו?

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה להגביל, אני רוצה לתת לו 30 יום - - -

<קריאה: - - -

<שוש שחם: לא כתוב פה שיש לו זכות תגובה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: צריך שיהיה כתוב - - -

<שוש שחם: שיש לו זכות תגובה.

משה גפני: אם מעבירים לו את המידע על-פי החוק - - -

<שוש שחם: לתת לו להגיב.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: אם מעבירים את המידע על-פי החוק, צריך לתת לו זמן סביר כדי שהוא יוכל לעשות עם זה משהו, לפנות למדינה, לעשות מה שהוא רוצה.

משה גפני: לתת לו זמן סביר - -

בצלאל סמוטריץ': אחרת למה מודיעים לו?

משה גפני: - - אפילו אם לא מגדירים זמן.

בצלאל סמוטריץ': גם כך לוקח זמן.

משה גפני: הוא רץ למדינה לשלם.

<שוש שחם: לרשות המסים יש עניין להגביל בזמן ולא אכפת לנו אפילו שתהיה הגבלה בזמן, ובלבד שזה - - -

משה גפני: מאיפה את יודעת שזה מה שרשות המסים רוצה?

<שוש שחם: זה מה שהם עכשיו אמרו.

מיקי לוי: אתם תמתינו עם העברת המידע כדי לתת לו צ'אנס ללכת ולהוציא לדוגמה צו מניעה?

משה גפני: לא צו מניעה, לשלם את הכסף.

רחל עזריה: לטפל בעניינים.

<פרידה ישראלי: לשלם את הכסף זה לא אפשרות סבירה, כי ב-99% מדרישות המידע זה לא שיש חוב ורק מבקשים פרט - -

משה גפני: על זה אנחנו מדברים.

<שוש שחם: יש הרבה כאלה.

<פרידה ישראלי: - - מתחילה בדיקה, מתנהלת חקירה.

<פרידה ישראלי: במרבית המקרים זה לא ניתן.

משה גפני: בלאו הכי לא תעבירו מידע.

משה גפני: המדינה תגיד: אנחנו לא מסכימים שתעבירו מידע.

משה גפני: אנחנו מדברים על המקרים הבודדים האלה שכן תעבירו מידע, ואז הוא רוצה לרוץ למדינה ההיא ולשלם.

בצלאל סמוטריץ': או ללכת לבית משפט.

משה גפני: לתת לו זמן סביר.

<שוש שחם: כבודו, יכול להיות מקרה שהאיש בכלל לא תושב המדינה ההיא.

<שוש שחם: מה פתאום שיעבירו לשם מידע?

<שוש שחם: הוא בכלל לא תושב המדינה ההיא, הוא תושב ישראל, נקודה.

<שוש שחם: לא תהיה לו אפשרות?

משה גפני: הבנו.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: הבנו.

<שוש שחם: חייבת להיות אפשרות להתנגד.

<שגית אפיק: לפי הנוסח הזה, איך זה יהיה בדיוק?

<שגית אפיק: תעדכנו אותו ומתי תעבירו את המידע?

<קריאות: - - -

משה גפני: אני חייב לסיים את הישיבה.

<שגית אפיק: לפי הנוסח הזה שקראנו עכשיו, שהסכמתם לו בתחילה?

<שגית אפיק: איך זה יהיה בפועל?

<שגית אפיק: תעדכנו את התושב שהולכים להעביר עליו מידע ומייד תעבירו את המידע?

<שגית אפיק: תעבירו את המידע קודם, תחכו?

<שגית אפיק: איך זה יהיה בפועל?

משה גפני: מה התשובה?

<שרון אהרוני: יש לנישום הדין הכללי לפעול לפי מה שהוא מוצא לנכון.

<שוש שחם: מה אתם תעשו?

משה גפני: רגע.

<שרון אהרוני: מה שאמרנו בדיון הקודם וחזר על זה מנהל רשות המסים, לא רצינו שעצם ההודעה תמנע מאתנו את העברת המידע.

בצלאל סמוטריץ': מה זה שווה?

<קריאות: - - -

משה גפני: שנייה.

משה גפני: שרון, תתנהגו אתנו בפייריות.

משה גפני: אם ההחלטה בסוף תהיה שלא מעבירים את המידע בשום מקרה, ואני משתפן ואני מביא את זה למליאה ומצביעים כמו שרציתם - - -

בצלאל סמוטריץ': אין לך רוב פה.

משה גפני: מה זה משנה?

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: יגידו לי שאם לא, זורקים אותי מהקואליציה.

משה גפני: אם זה לא יקרה?

משה גפני: אם תיקחו את העבר שלי, יתברר לכם שזה לא יקרה, ויצטרכו במקרים מסוימים להעביר מידע, אנחנו שואלים אתכם טכנית איך זה יהיה.

משה גפני: זה מה ששגית שאלה אתכם.

משה גפני: אל תגיד לי: מנהל רשות המסים אמר.

משה גפני: הוא אמר כאן והוא אמר לי בטלפון, הוא אמר הרבה דברים.

משה גפני: אבל אם זה יקרה ויהיו מקרים שבהם כן תעבירו מידע לנישום, כדי שהוא ילך לשם וישלם, שואלת אתכם היועצת המשפטית וגם אנחנו שואלים אתכם, אם זה אכן יתקבל, מה יקרה?

משה גפני: האם תעבירו לו את המידע ואחרי שהעברתם לו את המידע בתוך חמש דקות אתם מעבירים את המידע גם למדינה ההיא ואז הוא לא יכול לעשות עם זה שום דבר, אז הוא יודע וזהו, או שאתם ממתינים זמן סביר כדי שהוא יוכל לעשות כמה דברים, א', להגיד לכם: אני לא תושב המדינה הזאת בכלל, ב', אני הולך לשלם, ג', אני הולך לבית משפט, ד', אני הולך לעשות עם זה משהו?

משה גפני: האם אתם מייד מעבירים את המידע?

משה גפני: זאת השאלה.

משה גפני: תעזוב את משה אשר, משה אשר מתנגד, אני כבר יודע, כבר עבר לי באוזניים וכבר יצא לי בצד השני.

משה גפני: אני שואל, אם משה אשר יסכים לפשרה ונביא את החוק הזה, מה אז תעשו?

משה גפני: זאת השאלה.

משה גפני: היא טכנית לחלוטין.

<שרון אהרוני: היינו מעדיפים באקט של ההעברה שלא יהיה משהו שיגביל אותנו.

משה גפני: 14 יום.

משה גפני: הלאה.

מיקי לוי: חבר'ה, זה סביר, תנו זכות לגיטימית לבן-אדם גם להגן על עצמו.

<שגית אפיק: 14 יום זה קצר מאוד, פרידה.

<פרידה ישראלי: 14 יום מיום שהוא מיידע הוא יצטרך - - -

<שגית אפיק: 14 יום מהיום שמיידעים.

<שוש שחם: הוא יעביר את המידע 14 יום מיום - - -

<טליה דולן-גדיש: הוא לא יוכל במשך 14 יום להעביר - - -

<קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר'ה, זה בתחום הסבירות, מוקנית לאזרח זכות לגיטימית להגן על עצמו.

<קריאות: - - -

<שוש שחם: אם כבר, 14 ימי עסקים.

<שוש שחם: אם אנחנו נופלים על תקופת החגים - - -

משה גפני: 14 ימים כפי שמקובל בכל הדינים האלה.

<שוש שחם: כתוב "ימי עסקים" בפקודת מס הכנסה.

בצלאל סמוטריץ': ברוב החוקים 14 יום זה 14 יום.

משה גפני: אם כתוב, יהיה כתוב גם פה, אם לא כתוב, לא יהיה כתוב גם פה.

משה גפני: הלאה.

<שגית אפיק: בסעיף קטן (ג) הוספנו את החריג של תקנת הציבור.

<שגית אפיק: עכשיו נשאר הבדלי הנוסח לעניין אצילת סמכות.

<שגית אפיק: הנוסח שאנחנו ניסחנו הוא לקבוע הוראה שתאמר שהמנהל יהיה רשאי להסמיך את מנהל מחלקת מיסוי בין-לאומי ברשות המסים להפעיל את סמכויותיו לעניין הסעיף של העברת מידע, ומבקשת רשות המסים, מה שנאמר כאן קודם, שאתם מציעים שזה ייאמר רק לפרוטוקול.

משה גפני: תמצאו לי נוסח כזה, כפי שהוסכם.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: מה עוד?

<שגית אפיק: זהו.

משה גפני: תחילתם - - -

<יועד פרנקל: עו"ד דולן הסכימה אתי שזה יהיה 1 בינואר.

<שגית אפיק: אוקיי, אין בעיה.

<שגית אפיק: יהיה 1 בינואר.

<טליה דולן-גדיש: אנחנו מסכימים שזה יהיה 1 בינואר.

בצלאל סמוטריץ': מה זה 1 בינואר?

<שגית אפיק: כ"ט בטבת.

<אלברט גמליאל: ההגדרה בהסכם יישום, כמו שזה נאמר על-ידי ההצעה של משרד המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': ההגדרה שזה רק אם הוא תושב.

<שגית אפיק: ננסה למצוא נוסח.

משה גפני: אני מבקש לומר כדלהלן – חברי הוועדה יודעים, אתם גם יודעים, אבל אני רוצה לחזור על הדברים – הצבענו על פיצול החוק, כדי לא לחכות לסוף התקציב, בגלל האמנות הבין-לאומיות, גם אתם רציתם את זה, גם אנחנו מעוניינים בזה.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו עומדים עכשיו מבחינת תקנון הכנסת, מבחינת ועדת הכספים, אנחנו עומדים בזה שאני צריך להביא לפיצול במליאה.

משה גפני: אם אני מביא את הפיצול אנחנו יכולים מייד להצביע על החוק ולאשר אותו, ואתם יכולים לצאת לדרך אם אנחנו מגיעים להסכמות.

משה גפני: אם אנחנו לא מגיעים להסכמות, אני לא מביא את הפיצול.

משה גפני: אני מביא את הפיצול, אבל אני לא מביא את החוק.

משה גפני: המשמעות של העניין שאנחנו יכולים ללכת לדרך ארוכה שאתם תפסידו בסופו של דבר, ויכול להיות שבכלל יחליפו את יושב-ראש ועדת הכספים ויהיה יושב-ראש ועדה אחר שיהיה יותר קשוח ממני, אני כזה מפא"יניק, יש כאלה שלא.

משה גפני: אני מציע לכם בחברות ובידידות, תגידו את זה גם למנהל רשות המסים וגם לסגניו... תגידו: זאת ההצעה - - -

<טליה דולן-גדיש: תגיד לנו למי להגיד...

משה גפני: מה שהצענו כאן זאת ההצעה הטובה ביותר.

משה גפני: התחלנו רחוק מאוד-מאוד.

משה גפני: אם אתם זוכרים את תחילת הדיון, החברים פה היו מאוד רחוקים ממה שאנחנו נמצאים היום.

משה גפני: היום אנחנו נמצאים כמו מדינה ליברלית, נורמלית, שהולכת לאמנות בין-לאומיות, אבל בכל אופן מגינה על כמה אנשים שלא צריכים ליפול לתוך החוק הזה, הם יכולים למצוא פתרון אחר.

משה גפני: עם כל הדברים שהגענו אליהם בהסכמה אתכם, אני מאוד מבקש שכמה שיותר מהר תביאו הסכמה על העניין.

משה גפני: לא תביאו הסכמה, אני אלך לדרך ארוכה.

משה גפני: אני לא מציע את זה.

משה גפני: אם הייתי ברשות המסים, ואני לא, הייתי קופץ על זה בשתי ידיים ומעביר את זה ולא נתקל בביורוקרטיה של תקציב המדינה, ומי יודע אם זה יפוצל, ובכלל זה יכול ללכת לחודשים ארוכים, נהיה מדינה מפגרת גם במדינות ה-OECD וגם במדינות שיש לנו אתן אמנות בין-לאומיות.

משה גפני: אני מבקש שתקבלו את ההסכמה הזאת.

משה גפני: אם אתם מקבלים את ההסכמה הזאת, אנחנו יוצאים לדרך, אני מביא את זה לאישור, ובזה גמרנו את העניין.

משה גפני: אני מודה לכולם על ההשתתפות הערה בדיון הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מחר מגיע לכאן בעזרת השם שר האוצר ויהיה מעניין.

מיקי לוי: מאוד.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.

משה גפני: גמר חתימה טובה.