ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 50, 2015-09-20 10:30

דוד אמסלם: אתה עובר דירה עוד מעט.

<בני ביטון: למה אני מספר את כל הסקירה היפה הזאת, דודי ודני?

<בני ביטון: אני מספר על זה, 35,000 חיילים יורדים אלינו.

<בני ביטון: רבותיי, זו פעם ראשונה שמדינת ישראל הבינה שהמדינה לא מסתיימת בגדרה או בחדרה.

<בני ביטון: אני, כיושב ראש פורום ערי הפיתוח, לא רק של הדרום, גם של צפון, אני חושב שהגיע הזמן שהפריפריה תקבל.

<בני ביטון: אנחנו לא מסכנים, סיפרתי על החינוך, סיפרתי על הכול, זו הביצה והתרנגולת, נכון שהכבישים מתקצרים, אז זוג צעיר שרוצה להגיע אלינו לדימונה שואל מה עם מערכת החינוך, אנחנו יכולים להגיד לו 'סמן וי', מה עם דיור בר השגה?

<בני ביטון: אמרתי לכם, דיור לזוגות צעירים לא יעלה יותר מ-650,000-700,000 שקל דירה של 4 חדרים, בנושא של תרבות הפנאי הוא יכול לסמן וי, בנושא של תעסוקה הוא יוכל לסמן חצי וי, אנחנו עדיין לא פתרנו את כל בעיות התעסוקה, צריכים גם להגיד את הדברים.

<בני ביטון: אנחנו הולכים להקמת אזור תעשייה אזורי.

<בני ביטון: הראייה שלי היא ראייה אזורית, היא לא רק של דימונה.

<בני ביטון: אז הוא יכול לסמן וי.

<בני ביטון: הדבר הנוסף שאין, לא בבאר שבע ולא בקרית גת, זה הטבה במס.

<בני ביטון: 18% הטבה במס בדימונה לבעל ואישה, זה 5,000 שקל במשכורת, ואם יש לו ילד בגיל 3, זה עוד 2,000.

<בני ביטון: הנה לכם 7,000 שהוא יוכל לשלם את המשכנתא וישאיר את הדירה שלו.

<בני ביטון: מחירי הנדל"ן בדימונה עלו בשנתיים האחרונות ב-62%.

<נמרוד אלירן סבח: למה אתה לא מספר - - -

<בני ביטון: אני אמרתי את זה.

<בני ביטון: שאלת אותי, אני חושב שזה צריך להיות, זו התפיסה שלי, זו הראייה שלי, אני אמרתי את זה.

<בני ביטון: אני אמרתי גם לראש מועצת ירוחם, שהוא ראש מועצה מצוין, אני אומר לכם, בשלטון המקומי נבחרו 100 ראשי רשויות מתוך 265 ראשי רשויות, יש מהפכה.

<בני ביטון: היום ראשי רשויות באו לעבוד, זה לא מה שהיה פעם, פחות עסקנים, יותר אנשי ביצוע.

<בני ביטון: הנה יש פה שניים שעבדו במוניציפאלי, אחד היה ראש רשות ואחד - - - תאמינו לי שהתפקיד המאתגר ביותר היום זה להיות ראש עיר או ראש רשות.

<בני ביטון: אין מה לעשות.

<בני ביטון: נכון, דני כבר שנים בעשייה, דודי שנים, רצו לקפוץ למגרשים הגדולים, הנה אני מצהיר, אני לא קופץ לליגה הלאומית, אני נשאר בליגה נמוכה יותר.

<בני ביטון: תרתי משמע, אני חושב שהשלטון המוניציפאלי הוא השלטון היציב היום במדינת ישראל.

<בני ביטון: אז שני המיזמים שאני מדבר עליהם, שהשבוע ישבנו, ואפשר להגיד, בטח כולם קראו כלכליסט, ראש הממשלה קיבל החלטה על הקמת מכללת סייבר בדימונה.

<בני ביטון: נכון שמרכז הסייבר הוא בבאר שבע, אבל מרכז האקדמיה יהיה בדימונה.

<בני ביטון: הייתה לנו ישיבה בלשכת ראש הממשלה עם סגן נשיא האוניברסיטה, קשה להם, יש בשורה טובה שאפשר להגיד, שאוניברסיטת בן גוריון קיבלה, או שעדיין לא קיבלה, אני רוצה להיות זהיר בלשוני בדברים האלה, שתהיה שלוחה בדימונה.

<בני ביטון: לנו חשוב שאוניברסיטת בן גוריון תיתן חסות לסיפור הזה, אם היא לא תיתן חסות יש את הטכניון, אם לא הטכניון יש אוניברסיטת תל אביב, אם לא אוניברסיטת תל אביב אוניברסיטאות מחו"ל מתקשרים אלינו, מוכנים להיות הראשונים, אבל אנחנו רוצים את אוניברסיטת בן גוריון.

<בני ביטון: ישב איתנו סגן הנשיא שם, ישיבה מצוינת, לימד אותנו שאין תואר ראשון בסייבר, יש תואר שני, אמרתי לו תואר שני, אז תואר ראשון כנראה יהיה באווירונאוטיקה, ויש את זה רק בטכניון, אנחנו נעביר את זה אלינו לדימונה.

<בני ביטון: אחרי החג אני נפגש עם נשיאת אוניברסיטת בן גוריון, אני שמתי בורד גם לסיפור הזה, שמתי אנשי מפתח, יושב ראש הבורד הוא האלוף יוחנן לוקר, שהוא גם הקים את הסייבר במדינת ישראל, השני יהיה האלוף עמי שפרן, שהוא גם אחד מגדולי הסייבר, השלישי יהיה מנכ"ל קמ"ג, הרביעי פרופ' איליה מבית החולים סורוקה.

<בני ביטון: שמתי אנשים שבאמת ייתנו לנו כבוד וירימו את הסיפור הזה.

<בני ביטון: איך אומר משה נחום?

<בני ביטון: זה משהו מחולל, אתה יכול לבנות דירות, אתה יכול להעלות את מערכת החינוך שלך, אבל זה, שיהיו 1,000 סטודנטים, כולל קמפוס בדימונה, כולל משהו ייחודי, שאנחנו לא מתחרים עם אוניברסיטת בן גוריון ולא עם תל אביב, משהו שלנו שכל מי שירצה לבנות סייבר יבוא לנגב, יבואו מחוץ לארץ.

<בני ביטון: חנכנו את הרכבת, שואל אותו נסים קינן, 'נו?' הוא אומר לו 'סייבר זה כבר אחרינו, תגידו לבני מה הוא מבקש, מה הבקשה הבאה'.

<בני ביטון: אני לא מבקש ממך כלום, אדוני ראש הממשלה, תקים לנו את הסייבר.

<בני ביטון: דבר שני שאני הולך להקים זה בזכות האיש היקר הזה, שלמדתי ממנו, דני עטר, הוא ההוגה הראשון של הרעיון להקמת ההיפודרום בגלבוע.

<בני ביטון: הוא הראשון.

<בני ביטון: לצערי הרב מדינת ישראל לא השכילה, דני הלך, עשה, ביצע את זה, אבל אני קצת שכללתי את זה, הכנסתי לתמונה את מפעל הפיס ואת הטוטו.

<בני ביטון: ישבתי עם מנכ"ל הטוטו והוא אמר לי 'תביא החלטת ממשלה, החלטת מחליטים'.

<בני ביטון: לקחתי את ההחלטה של דני עטר, כולל את החלטת שר האוצר, כולל החלטה של ביבי נתניהו שהיה אז שר האוצר ואנחנו מאמצים אותה.

<בני ביטון: אחרי החג זה יבוא לממשלה, יבוא להחלטת מחליטים ואני בחודש הבא נוסע יחד עם המהנדס לראות את ההיפודרום ואנחנו מתחילים.

<בני ביטון: אנחנו כבר הקצינו 500 דונם, זה כבר באישור בוועדה המחוזית, בתהליכים, איך אמר לי מנכ"ל הטוטו?

<בני ביטון: ברור, זה ווין-ווין, תן לנו, לקחנו גם יועצים, היינו בצרפת, למדנו את כל הנושא.

<בני ביטון: איך אמר לי דוד פטאל?

<בני ביטון: אם אתה הולך להקים, אני הולך להקים בית מלון של 5 כוכבים.

<בני ביטון: אנחנו גם משכללים והולכים להקים בית חולים וטרינרי שם.

<בני ביטון: שימו לב, זה כביש 25, שבין מיליון וחצי ל-2 מיליון רכבים עוברים בכביש הזה.

<בני ביטון: זה ישנה, סוף סוף יגידו שיש תיירות בנגב ויש על מי לסמוך.

<בני ביטון: בקיצור, דיברתי יותר מדי, אדוני היושב ראש.

<בני ביטון: כשאני מדבר, אז אומרים לי 'איפה קונים את הדירות, איפה נרשמים, איפה הולכים?

<בני ביטון: ' אז אנחנו באמת צוות של העירייה שלנו, של מנהלי האגפים, של הסגנים שלנו, צוות מאוד מאוד מנוסה, מאוד מאוד רעב, רוצה לעבוד, לא בוכים, לא שתו לי אכלו לי, אנחנו יודעים להתמודד.

<בני ביטון: בא להם ראש עיר מנוסה, מחובק עם השלטון למעלה, לטובה אני אומר, לא לרעה, גם בדברים האלה דני יודע וגם דודי, גם תשובה שלילית היא תשובה, רבותיי, אבל כדי לקבל את התשובות האלה לפעמים לוקח הרבה זמן לראשי רשויות כדי לקבל אותה.

<בני ביטון: ומילה אחת על הקהילה המפוארת הזאת, הקהילה שלנו, שמשנת 74' נמצאת אצלנו בדימונה.

<בני ביטון: סוף סוף מדינת ישראל, משרד האוצר, משרד השיכון, מקים שכונה לתפארת לקהילה, אני אומר לקהילה, באמת שכונה לתפארת.

<בני ביטון: מה שהם גרים כרגע, סליחה על הביטוי, זה סלמס.

<בני ביטון: אם מותר לי להגיד, הייתי בניו יורק, זה יותר מהארלם, אבל הם יודעים לשמור על זה, הם יודעים לטפח את זה.

<בני ביטון: הנשיא נפטר, זיכרונו לברכה, אבל יש המשכיות, איך אמר לי הנסיך עמנואל?

<בני ביטון: אנחנו ממשיכים את המורשת שלו, אנחנו נמשיך, אנחנו נעזור.

<בני ביטון: בשני שלבים צריכים את עזרתכם פה, העזרה הראשונה זה השלב הראשוני של הדיור והעזרה החשובה ביותר, שהתחיל השר גדעון סער, ואני אמרתי את זה גם לאדוני שר הפנים וגם אתה, יושב ראש ועדת הפנים, זה נושא תעודות הזהות והאזרחות לאנשים שנמצאים פה.

<בני ביטון: מי שעשה צבא קיבלנו החלטה שיקבל באופן אוטומטי את תעודת הזהות שלו והולכים בנושא ההגירה, באמת היום זה רץ, אבל לא כל כך, צריך לתת לזה יותר מענה.

<בני ביטון: יש דבר שני, שמבוגרים שאין להם ילדים שעשו צבא, זו הבעיה האמיתית, אנשים נמצאים משנת 74' במדינת ישראל, רבותיי, הם אחים מאחינו, הם משולבים אצלנו היום.

<בני ביטון: שים לב, יש פה רכז של הקהילה, יש עובדת סוציאלית, הם משולבים אצלנו, הם בשר מבשרנו.

<בני ביטון: אנחנו נסייר אצלם במקום ואנחנו נבין.

<בני ביטון: יש דבר נוסף שהם העלו בפניי ובצדק, יש חלק שלא רוצים לגור בקהילה ורוצים לגור מחוץ לקהילה ורוצים גם לקנות דירות.

<בני ביטון: אני דיברתי עם השר גלנט על הסיפור הזה והשר גלנט אמר לי 'בני, צריך לחשוב', כי ההחלטה של משרד האוצר הייתה נקודתית לגבי בניית הדירות בשכונות.

<בני ביטון: אני מדבר על משכנתאות.

<בני ביטון: יש לזה חשיבות אדירה אם אנחנו נפתח גם את הדברים לאנשים לא רוצים לגור בתוך הקהילה, ואיך אומרים?

<בני ביטון: אנשים צריכים להיות היום פתוחים, אנחנו גם מבינים.

<בני ביטון: הילדים היום הולכים לצבא, יש 100% גיוס לצבא שם, יותר מאיתנו, יש להם בית ספר שלהם.

<בני ביטון: אתם תבואו ותראו, השקעה אדירה בחינוך מושקעת שם.

<בני ביטון: אז אני אומר, צריך לחשוב, אדוני היושב ראש, צריך אולי איזה דיון פנימי של תת ועדה, גברתי מנהלת הוועדה, או משהו מהסוגיה הזאת, להזמין גם את שר הפנים, אנחנו בדיאלוג מצוין איתם.

<בני ביטון: אנחנו לא באים לריב, אנחנו לא רוצים תקשורת, אנחנו רוצים שייתנו מענה לקהילה המפוארת הזאת והטובה.

<בני ביטון: עוד דבר אחד נוסף, ברשותך, שקשור גם אליך, שאתה גם יושב ראש הוועדה.

<בני ביטון: יש פה תהליך מאוד מאוד רציני בנושא איכות הסביבה.

<בני ביטון: זאת עיר שממחזרת, זאת עיר שעושה מהפכה, בטח ראיתם בערוץ 10.

<בני ביטון: דימונה משקיעה, באמת המשרד לאיכות הסביבה השקיע קרוב ל-12 מיליון שקל בנושא מחזור האשפה, הקמנו גם אתר חדש עכשיו.

<בני ביטון: מה שאני מבקש, באמת חשוב, שימשיכו לתת את המשאבים והתקציבים, במיוחד בערי הפיתוח.

<בני ביטון: ערי הפיתוח זה חשוב.

<בני ביטון: באתי מסיור לא מזמן מברית ערים תאומות מגרמניה, ראינו את פסי המחזור שם, ראינו שם, ראינו את הדברים היפים שם.

<בני ביטון: באמת, שימשיכו.

<בני ביטון: נכנס שר חדש, שר עם הרבה אמביציה, אבי גבאי, דיברתי איתו ברמה האישית, אחרי החג הוא צריך להיות אצלנו, אבל איך אמרתם, דודי ודני?

<בני ביטון: איך אומרים?

<בני ביטון: שני אלה מניעים את הוועדה, אלה הבולדוזרים של הוועדה.

<בני ביטון: אני משתתף לפחות פעם בחודש או פעמיים בחודש בוועדות שלהם, אני רואה את קבלת ההחלטות, אני רואה איך השרים - - - רק שתבינו, זו אחת מהוועדות, לדעתי, אחרי ועדת הכספים, אם לא יותר חשובה, לי בתור ראש רשות זו הוועדה הכי חשובה בנושא המוניציפאלי.

<בני ביטון: הנושא השלישי שהוא הנושא הכאוב שלנו זה נושא ביטחון הפנים.

<בני ביטון: דיברתי גם עם השר גלעד ארדן.

<בני ביטון: דימונה גדלה, התקנים שלנו הם תקנים קטנים ואמרתי לו וחשוב באמת, דימונה אחת מהערים המובילות בנושא המוקד העירוני, בנושא השיטור העירוני, בנושא המצלמות, אנחנו בין שלוש הערים המובילות לפי הסקר שהמשרד לביטחון פנים ביצע.

<בני ביטון: חשוב, אתם רואים מה קורה היום בירושלים, אתם רואים מה זה, ראשי רשויות הפכו להיות חוד החנית בדברים האלה.

<בני ביטון: גם ב'צוק איתן', אנחנו החזית, היום ראש רשות הוא גם מפקד של העיר, הוא מפקד העיר, הוא צריך לתת תשובות ראשוניות, לפני שהמשטרה ולפני שהצבא וכולם ייתנו.

<בני ביטון: הדבר האחרון שאני רוצה להעלות זה השיתוף, עכשיו אני מדבר בכובע השני, כסגן יושב ראש השלטון המקומי, של חיים ביבס, השיתוף הנהדר של השלטון המקומי עם השלטון המרכזי ובמיוחד עם ועדת הפנים של הכנסת.

<בני ביטון: זה הפה שלנו, זה האמא שלנו, זה האבא שלנו, עלו מספר נושאים, אנשים אולי לא קיבלו ביטוי ולא ראו את זה כל כך בתקשורת, אבל, רבותיי, עולה הנושא הדיפרנציאלי כרגע.

<בני ביטון: ניר ברקת, חברי וידידי ואני מעריך אותו ואני אוהב אותו, אני חושב שהנושא הדיפרנציאלי הוא נושא מאוד מאוד חשוב.

<בני ביטון: כשמגיע לו יושב ראש השלטון המקומי, מר חיים ביבס, ואומר לו 'אני מוכן, אני בעד הדיפרנציאלי', מה זה משנה מאיפה הכסף יגיע?

<בני ביטון: שממשלת ישראל תכניס את הידיים שלה לכיס ותביא.

<בני ביטון: הבאנו עד עכשיו 220 מיליון שקל, צריך להביא עוד 100 מיליון שקל.

<בני ביטון: עם כל הכבוד, אני מדבר כאיש ליכוד, נתנו את הכסף להסכמים הקואליציוניים, שייתנו לנושא הדיפרנציאלי, במיוחד בחינוך וברווחה.

<בני ביטון: אני מאמין שכמו שעזרת לנו בסייעת השנייה וכמו שעזרת לנו בצפיפות בכיתות ובכל הדברים, הייתי בכל הדיונים איתך והיינו בוועדת הפנים וראינו את האכפתיות שלך, דודי, ושלך, דני, ראיתי, זה חשוב, שראשי רשויות מקומיות יושבים בוועדה הזאת ומבינים את הנושא המוניציפאלי.

<בני ביטון: אז בשם חיים אני אומר, באמת בשם חיים, שהוא לא נמצא איתנו והוא מוביל את זה, תקשיבו, לי לא פשוט כיושב ראש פורום ערי הפיתוח לצאת נגד ניר ברקת, אני לא יוצא נגד ניר ברקת, אני בעד אדוני ראש העיר, נכון שהיינו בצבא ביחד באותה פלוגה, אבל עם כל הכבוד, אני רואה את התפיסה, לא יפרקו לנו את השלטון המקומי.

<בני ביטון: אמרתי את זה גם בהרמת הכוסית ואני אומר את זה גם פה.

<בני ביטון: השלטון המקומי, כוחו באחדותו.

<בני ביטון: אני כסגן שלו אתן לו גיבוי.

<בני ביטון: ניר אצלי בעוד חודש וחצי, אנחנו עושים איזה שהוא פרויקט, היזמות העולמית, אמרתי לו, 'בוא, אני רוצה ללמוד, מזה נהיית מיליונר', בן אדם שהוא ראש עיר, יש לו מיליארד, שיהיה לו לבריאות - - -

דניאל עטר: שיעשה מרוצי מכוניות מירושלים לדימונה.

<בני ביטון: שיהיה לי גם אני 22 עוזרים ויועצים ושיהיו לי 8 סגנים.

<בני ביטון: אני לא מקנא, ירושלים היא ירושלים, היא ייחודית.

דניאל עטר: עם המרץ שלך העוזרים האלה רק יקלקלו לך.

<בני ביטון: זה נכון.

<בני ביטון: אדוני היושב ראש, הבמה שלך, בבקשה, בכבוד.

דוד אמסלם: קודם כל, אדוני ראש העיר, חבר הכנסת דני עטר, אחי ורעי מה שנקרא, באמת איש מיוחד, אני שמח להתארח כאן.

דוד אמסלם: כשהחלטתי, התייעצתי עם דני לאן הוועדה תצא, החלטנו קודם כל שזה הסיור הראשון שהוועדה תצא בארץ ובאנו לדימונה ואני רוצה עוד מעט להסביר גם למה דימונה.

דוד אמסלם: אבל ברשותך הייתי רוצה קודם כל להתייחס למה שאמרת, אדוני ראש העיר.

דוד אמסלם: קודם כל למען הגילוי הנאות, ויש הרבה עיתונאים שכל הזמן בזמן האחרון מחפשים לראות מי החברים שלי, אז קודם כל, דני, בני ביטון הוא חבר ואח יקר לי הרבה מאוד שנים.

דוד אמסלם: לפי קצב הסקירה שלך אני חושב שדימונה באמת התברכה בראש עיר.

דוד אמסלם: אני אומר לעצמי, צריך לעצור אותו עם רטלין, ההיפודרום זה מתאים, בגלל שאי אפשר לעצור כמעט את סוס המרוץ הזה.

דניאל עטר: אתה יודע מה אמר על זה משה דיין?

דניאל עטר: הוא אמר מוטב לעצור סוסים דוהרים ולהאיץ פרדות עיקשות.

דוד אמסלם: כל הסקירה שנתת היא מרגשת ומאלפת.

דוד אמסלם: אני חושב שדימונה באמת מקבלת תפקיד מאוד משמעותי בשנים האחרונות, בדגש על השנתיים האחרונות.

דוד אמסלם: אתה אמרת שהממשלה כאן מעבירה לכאן תקציבים מסודרים של 750-800 מיליון שקלים, אלה דברים שהם חסרי תקדים, אני לא מכיר עוד עיר כזאת בארץ.

דוד אמסלם: לכן באמת תוך כדי הדברים שלך התחלתי לחשוב בראש, אולי נעבור לדימונה, נמכור את הבית, נבוא לכאן, כמעט בכל ההיבטים זה נכון.

דוד אמסלם: אז באמת שאפו על כל העשייה.

דוד אמסלם: אני שומע ועוקב אחריך מטבע הדברים, אתה גם חבר ודימונה כעיר היא באמת מרתקת אותי ולא מהיום.

דוד אמסלם: הייתי רוצה, ברשותך, להתייחס לשתי נקודות ואחרי זה אני אסביר למה באנו לדימונה.

דוד אמסלם: קודם כל לגבי הנושא של איכות הסביבה.

דוד אמסלם: על קצה המזלג, אני אישית חושב שמדינת ישראל צריכה לקבל החלטה ארצית, זה לא יכול להיות שכל עיר מחליטה להקים מתקן כזה או אחר, זו לא שאלה עירונית, זו שאלה סביבתית.

דוד אמסלם: מתקן כזה לא מספיק לעיר, זאת אומרת עיר אחת לא צריכה את המתקן, היא צריכה ליצור איגוד ערים, לכן אני חושב שהמשרד לאיכות הסביבה צריך להוביל את זה.

דוד אמסלם: הוא לא מהאו"ם, יש להם כספים גדולים מאוד, בקרנות האלה הצטברו מאות מיליוני שקלים שהאוצר אפילו רוצה לקחת אותם למקומות אחרים.

דוד אמסלם: לא מזמן גם קיבלתי פנייה בנושא הזה.

דוד אמסלם: זה דיון שכשלעצמו נעשה אותו, לדעתי צריכה להיות תמ"א ארצית בנושא הזה ומדינת ישראל צריכה להוביל את הסיפור.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של בטחון הפנים.

דוד אמסלם: זה מתחבר לסוגיית אגרת השמירה, כעיקרון, אני עוד לא גיבשתי סופית את העניין מבחינתנו.

דוד אמסלם: כידוע לך בסוף השנה העסק צריך לעלות לפתחה של הוועדה, אבל אני אגיד לך מה מפריע לי במדינה.

דוד אמסלם: יש גופים במדינה, אני טוען שכל גוף צריך לעשות את העבודה שלו.

דוד אמסלם: אני למדתי בכל שנות חיי שהבעיה במדינה או בארגונים שכל אחד עושה את הכול, עוזר לכל החברים שלו, רק את מה שהוא צריך לעשות הוא לא עושה.

דוד אמסלם: עשינו דיון עם צה"ל על סירקין, דני היה, מה מסתבר?

דוד אמסלם: קם משרד הביטחון ואומר, 'אנחנו בונים בסירקין', משרד הביטחון בונה 12,000 דירות בסירקין.

דוד אמסלם: חשבתי משרד הביטחון הוא משרד לביטחון, לא ידעתי שהוא גם בונה דירות.

דוד אמסלם: עשינו דיון על הר הזיתים, מה מסתבר?

דוד אמסלם: משרד השיכון שומר על הר הזיתים, חשבתי משטרת ישראל שומרת.

דוד אמסלם: עוד מעט המשטרה תביא לכאן מורים ומשרד העבודה והרווחה בכלל ישלח שוטרים והכול בסדר.

דוד אמסלם: לפי תפיסת עולמי כל אחד צריך לעשות את העבודה שלו, מערכות הביטחון במדינת ישראל בחישוב גס מקבלות כמעט שליש מתקציב המדינה וצריכים לתת ביטחון.

דוד אמסלם: היום, ראש עיר, בכוונה טובה, יש לו בעיה בעיר, הוא רוצה שיהיה ביטחון, מה הוא עושה?

דוד אמסלם: יש אגרת שמירה.

דוד אמסלם: קראתי בעיתון לא מזמן, וזה גם דבר שנצטרך לטפל בו, לאיזה מישהו גם נשרף לו הבית, מסכן, הזמין מכבי אש, איך שגמר את הכול, אחרי שבוע קיבל 4,500 שקל אגרה על זה שמכבי אש באו וכיבו לו את השריפה.

דוד אמסלם: זאת אומרת בסופו של דבר אנחנו משלמים ביטוח לאומי, מס הכנסה, מס בריאות וארנונה ומפה מתחילות האגרות האחרות.

דוד אמסלם: אתה רוצה משהו?

דוד אמסלם: תשלם אגרה.

דוד אמסלם: זה לא מקובל עליי, תפיסת עולם.

דוד אמסלם: לכן סיפור הביטחון הוא סיפור שצריך לטפל בו מול המשרד לביטחון פנים, משטרת ישראל, ממשלת ישראל.

דוד אמסלם: לדעתי זה לא צריך לשבת על הפרק של הארנונה ובטח לא של האגרות.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של הדיפרנציאלי.

דוד אמסלם: היות שראש העיר העלה את זה, אני חייב להתייחס לזה.

דוד אמסלם: בכלל הוא גם הזכיר את ניר ברקת, שהוא הוביל את הנושא הזה, בכלל אני חושב שבן אדם שיש לו בעיה דיפרנציאלית, מה המובן של הדיפרנציאליות?

דוד אמסלם: בא בן אדם ואומר 'תקשיבו, אנחנו צריכים לווסת בין העשירים לעניים', דרך אגב, זה נכון גם באישי, גם אם אתה עשיר, בוא תווסת את עצמך קצת בין העניים לעשירים.

דוד אמסלם: אז אם אתה כבר בא מהעניין הזה, אז אני אומר שזה נכון, אבל לא בתקצוב המדינה.

דוד אמסלם: למדינה יש תקצוב שחשוב שהוא יישאר כמו שהוא, אני אסביר למה אני מתכוון ואיפה הפתרון צריך לבוא.

דוד אמסלם: לכאורה הרי זה לא הגיוני שמדינת ישראל תתקצב ילד בתל אביב שונה מאשר ילד בדימונה, ילד זה ילד, אלא מאי?

דוד אמסלם: היא צריכה לדאוג שההכנסות, מאיפה באות ההכנסות של העיריות?

דוד אמסלם: מהארנונה.

דוד אמסלם: של תושבים, לא של מגורים.

דוד אמסלם: אז המדינה במסגרת ועדת גבולות כזאת או אחרת צריכה קודם כל לדאוג שתהיה חלוקה שוויונית, או חלוקה קצת יותר צודקת בין הרשויות עצמן לגבי הנושא של הארנונה ומענקי האיזון.

דוד אמסלם: למדינת ישראל יש מענקי איזון, היא מעבירה, כ-3 ומשהו מיליארד שקל, ומקבלות אותם רק הערים החלשות.

דוד אמסלם: על מה אנחנו מדברים פה?

דוד אמסלם: על 200-300 מיליון שקל?

דוד אמסלם: שזה פינאטס, המדינה יכולה לתת את המענק הזה ולגמור ולגמור את העניין.

דוד אמסלם: לכן אני אישית חושב שכאן הסיפור הזה הוא חמור, אנשים מעלים אותו על הרקע הפוליטי.

דוד אמסלם: ניר ברקת מעלה את זה על רקע פוליטי, לא על רקע דיפרנציאלי שמעניין אותו באמת.

דוד אמסלם: אני אומר את זה באופן חד משמעי.

דניאל עטר: תסביר.

דוד אמסלם: מה אני טוען?

דוד אמסלם: כל התנגדות של מישהו זה לפי הקופה של עצמו.

דוד אמסלם: זאת אומרת מר חולדאי מתנגד בגלל שזה פוגע בו בעיר שלו וניר ברקת מעלה את זה על רקע פוליטי, בגלל שהוא רוצה לקבל את הכסף בקטע הזה ויש לו איזה שהן אספירציות פוליטיות אחרות.

דוד אמסלם: אני בא מהקטע הנקי, אני חושב שצריך באמת לחזק את הערים החלשות, אבל לא באמצעי של הדיפרנציאלי ובטח לא בשני התחומים האלה בלבד.

דוד אמסלם: יש עוד תחומים.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שהצינור הנכון זה להביא את זה במענקי הבירה ולשריין את זה בתקציב המדינה.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת עיר חלשה?

דוד אמסלם: צריך להבין את המשמעות.

דוד אמסלם: ישנן ערים במדינת ישראל, ואני אומר את זה באופן חד משמעי, הן לא גובות ארנונה מספיק, למה?

דוד אמסלם: ככה, הן לא רוצות להתעמת עם תושבים, יש מגזרים מסוימים שזה קצת יותר בעיה.

דוד אמסלם: יש ראשי עיר שמביאים 30 עוזרים, מביאים את אייל גולן, בסדר, אבל בסופו של עניין - - -

<עמוס שריג: אנחנו הבאנו את אייל גולן.

דוד אמסלם: אין בעיה, לכן אני אומר, זה על חשבונכם, אתם תחליטו, לא הגיוני שעיר שמתנהלת לא נכון, אתה אומר לה 'אוקיי, ניתן לך עוד כסף', ועיר שראש העיר שלה מחליט להשקיע במקומות שהוא רוצה ומתנהג יותר נכון ויותר שכלתני נגיד לו 'תשמע, אתה עכשיו עשיר, בוא ניקח ממך'.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, תשאירו את התקצוב כמו שהוא, אני חושב שצריך להביא את זה במסגרת ועדת גבולות ובמענקי האיזון.

דוד אמסלם: לדעתי אלה שני הכלים שצריך לבוא ולעשות את האיזונים הנכונים בין ראשי הערים.

דוד אמסלם: לכן אני אומר כאן, ברגע שהשלטון המקומי ביקש את העזרה שלי באופן אישי, אז כמובן אנחנו התגייסנו לעניין הזה.

<עמוס שריג: איך מתמודדים עם מה שציינת, על התופעה הזאת שאין קביעת ארנונה - --

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: כל דבר אני יכול לפתוח דיון של ארבע שעות.

דוד אמסלם: בגדול יש רגולטור של משרד הפנים שהוא צריך לטפל בסוגיה הזאת, זה לא אנחנו כאן, אני מביא רק את הראייה שלי לגבי הנושא הדיפרנציאלי.

דוד אמסלם: אני מביא את זה כטענה, אבל אני מסתכל על הקטע הדיפרנציאלי, זה מה שחשוב לי כרגע.

דוד אמסלם: לכן אני אישית חושב, זה כרגע בתוך השלטון המקומי.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם השלטון המקומי, כמו שאמר בני, מה קרה היום בשלטון המקומי?

דוד אמסלם: בעצם באיזה רעיון אווילי סכסכו בין האנשים, כל אחד בא מהזווית שלו.

<בועז כבל: אמת לאמיתה.

דוד אמסלם: אם ראש עיריית דימונה עכשיו היה צריך לרתום לעניין 10 מיליון שקל, הוא היה נעמד על הרגליים האחוריות, אבל אם הוא מקבל אז הוא שותק, למה?

דוד אמסלם: 'זה טוב, תביא לי, למה לא?' אז אני אומר, עזוב אם אתה מקבל או לוקחים לך, בוא תבוא לעניין אמיתי, תבחן אותו ברמת ההיגיון ואיזה החלטות נכונות אתה צריך להביא לתוך הסל הזה.

דוד אמסלם: זה הסיפור של הדיפרנציאלי.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של הקהילה.

דוד אמסלם: אני מתחבר לכל הנושאים האישיים והאנושיים.

דוד אמסלם: כמובן שיש את ראש העיר, שברגע שהוא יבוא ויגיד לי 'תשמע, דודי, יש בעיה כזאת וכזאת ובואו תיכנסו לתמונה', אז כמובן הוא ימצא אותי כשותף לכל נושא ונושא, בוודאי בנושאים מהסוג הזה.

דוד אמסלם: אני באמת חושב שזה כמעט בגבול הבושה מה שקורה עם הקהילה, בגלל שאנשים שיושבים משנת 70', כבר הנכדים שלהם נולדו פה, מדינת ישראל היא לא מהאו"ם, היא צריכה לבוא ולתת תשובה לאנשים שבאו לכאן ממניעים ציוניים, ממניעים של - - -

<בני ביטון: רק הערת ביניים, לאור מה שקורה כרגע בעולם, כל נושא הפליטים, עניי עירך קודמים לכול.

<בני ביטון: אני סומך עליך, דודי, בקטע הזה.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, ברגע שראש העיר יכניס אותנו לתמונה אנחנו נהיה שותפים באמת בעניין הזה וגם באהבה גדולה ובשמחה.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לכם למה החלטנו שאנחנו באים לדימונה.

דוד אמסלם: אני באתי לכנסת בגלל הנושאים החברתיים, אלה הנושאים שמרתקים אותי ומעניינים אותי ובגלל זה אני שם.

דוד אמסלם: אני נולדתי בירושלים, אבל חלק גדול מחיי גדלתי בקרית מלאכי, לכן באופן בסיסי אני בא מעיירות פיתוח בבסיס.

דוד אמסלם: אני באמת מאמין באמונה שלמה שמדינת ישראל חייבת, חייבת כמעשה ציוני וגם כלכלי, לחזק את הפריפריות ובדגש על הפריפריה הרחוקה יותר.

דוד אמסלם: גם קרית מלאכי זה פריפריה, אבל דימונה זה יותר, בגלל שאם אנחנו לוקחים את המרכז כנקודת ההתייחסות למה זה פריפריה.

דוד אמסלם: כאן גם יש, כמו שאמר ראש העיר, יש פה באמת הון אנושי לא קטן.

דוד אמסלם: יש פה אוניברסיטה בבאר שבע, יש פה מכללות בסביבה, אבל בסופו של עניין הרבה פעמים אתה מוצא את עצמך מתוסכל שאתה משקיע בחינוך, ואני מאמין באמת בחינוך, אני חושב שדבר ראשון זה חינוך, כל השאר שיחכה, קודם כל חינוך, אבל זה עושה לך הרבה עוגמת נפש, אחרי שאתה משקיע את הכול ורואה את הפרחים גדלים והכול בסדר הוא הולך לך לתל אביב.

דוד אמסלם: הרי צריך הפריה פה, ברגע שתהיה הפריה באזור הזה אז המקום הזה אחרי נגלה, שתיים, שלוש, אני מניח שגם מפעלי ההיי טק ירוצו לכאן, בגלל שיש פה את הידע, יש את האנשים.

דוד אמסלם: בסופו של דבר הקרקע נמצאת כמעט בכל מקום, הבעיה זה האנשים, זה הידע האנושי.

דוד אמסלם: ברגע שהידע האנושי יישאר כאן, אז אני באמת חושב שחלק גדול מהמפעלים יבואו למקום הזה.

דוד אמסלם: יש להם אינסנטיבים אחרים, גם כלכליים וכו', אבל בוודאי ובוודאי שיש פה את אנשי המקצוע שגרים פה בעיר וניתן לסמוך עליהם.

דוד אמסלם: לכן שמחתי, גם במישור האישי, שזה מתחבר לי עם בני, וגם במישור האידיאולוגי, בתפיסת העולם שלי, לבוא לדימונה, ובאמת אני מודה לכם על זה שקיבלתם אותנו.

דוד אמסלם: בהזדמנות הזו אני גם רוצה להודות קודם כל לצוות הוועדה, ללאה, ללירון, לרבקה, הדוברת של הוועדה, וכמובן גם לחבר'ה ממשרדי הממשלה שהם בשוטף עובדים באזור הדרום, אז באמת תודה רבה.

דוד אמסלם: יש לנו את השלטון המקומי, בועז, והצוות שלי, דוד ונמרוד, וכמובן דני עטר.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא פשוט, בפגרה לבוא ולדימונה ולהביא חבר כנסת נוסף שבא מהצפון, הוא לא גר בירושלים.

<בועז כבל: גילוי נאות.

<בועז כבל: אתמול בלילה ראיתי אותו ולא שאלתי אותו, אני יודע שהוא בוועדת הפנים, אם הוא בא לדימונה, כי אמרתי 'מה, מהצפון הוא יגיע?'

דוד אמסלם: אז אני אומר, דני הוא גם חבר, גם אח וגם - - - יש פה דנ"א די דומה לכולם.

דוד אמסלם: אז באמת תודה, דני, על הכול.

דניאל עטר: אמרת שמקליטים?

<בני ביטון: כן, הכול מוקלט.

דוד אמסלם: הכול יכול לשמש נגדנו - - -

דניאל עטר: לא, אני רוצה שיקליטו את הברכות.

דניאל עטר: אז קודם כל אני רוצה להצטרף לכל המברכים, גם את ראש העיר וגם חברי מועצת העיר, בעלי התפקידים ותושבי העיר דימונה.

דניאל עטר: אני כמובן מחזק את ידי יושב ראש הוועדה על ההחלטה שלו לקיים את הסיור הראשון בפריפריה, בדימונה.

דניאל עטר: כשהוא אמר לי את זה אמרתי לו שזה רעיון יוצא מן הכלל, זה טוב שבחרנו לעשות את זה.

דניאל עטר: אלה לא מילות נימוסין, על רקע הדברים שהציג כאן ראש העיר ואני אומר לכם, כמי שבא מהשלטון המקומי, אחרי יותר מ-20 שנות כהונה בראשות של רשות מקומית, זה לא מובן מאליו מה שהוצג כאן.

דניאל עטר: אני לא יודע עד כמה אנשים מבינים לעומק את כל מה שאמרת, את המשמעויות של זה.

דניאל עטר: אני לא רוצה חלילה לומר שום דבר על אף אחד אחר, אבל כל מילה שנאמרה כאן, יש מאחוריה עולמות תוכן עצומים, של תהליכי חשיבה, של תהליכים תכנוניים, של ביצוע, של רגולציה על הביצוע, של הנעה וחיבור, ממשלה וכן הלאה.

דניאל עטר: רק מי שמבין את זה מבין את המשמעות, כשראש עיר יושב ומציג כאן תכנית כזו, מה המשמעות שלה.

דניאל עטר: אבל אני רוצה לומר דווקא את זה לנו, אדוני יושב ראש הוועדה, אפשר ללמוד מהדברים שאמר ראש העיר כדי להבין שבהמשך לאותם רג'קטים שדיברת עליהם, מדינת ישראל לא ערוכה לתהליך פיתוח של - - - ואני מסכים עם ראש העיר במאה אחוז שיש שינוי דרמטי במנהיגות שנבחרת לעמוד בראשות הערים בכל רחבי הארץ.

דניאל עטר: אם עד לפני מספר שנים רוב האנשים היו עסקנים פוליטיים שצמחו במסדרונות המפלגות בלי כישורים, שבאו כתחנת ביניים לעיר, רובם, לא כולם, תמיד היו ראשי ערים טובים, היום אתה מוצא שדרה יוצאת מן הכלל של ראשי עיר ביצועיסטים, אנשים שבעצם הם אלה שמפתחים את המדינה הזאת.

דניאל עטר: אבל אם זו התנופה ואלה איכויות ראשי הרשויות והצוות שלהם, הגיע הזמן שלפחות במונחים של פריפריה, ואתה דווקא כיושב ראש הפורום של הפריפריה, צריך לחזק את זה ולהצטרף למהלך הזה.

דניאל עטר: אני מציע שאנחנו כוועדה ננסה ביחד עם משרד הפנים, ביחד עם השלטון המקומי, לבנות איזה שהוא רף מינימום שמחייב לגבי ערים בפריפריה, כי מי שמבין את זה יודע.

דניאל עטר: אתם יודעים מה?

דניאל עטר: אני באתי מהצפון לכאן ומי שרוצה להבין מה ההבדל בין מרכז לפריפריה צריך לעשות את המסלול שעשיתי הבוקר.

דניאל עטר: אתה יוצא בבוקר מהפריפריה, הכבישים ריקים, ככל שאתה מתקרב למרכז הפקקים חונקים, כל אזור המרכז, לעבור אותו לקח ים של זמן, ככל שאתה מתרחק חזרה מהמרכז לכיוון הפריפריה, הכבישים ריקים.

דניאל עטר: מי שרוצה להבין את הפער בין מרכז לפריפריה זה המסלול.

דניאל עטר: אין מה להשוות ולא צריך להשוות בשום פרמטר, יש כאן אנשים הכי טובים שיכולים להיות שחיים בפריפריה, אבל מה, תיקח את רוב ערי הפריפריה, אני לא יודע למדוד את דימונה, אבל אני מניח שזה לא פסח על דימונה, למרות תנופת הפיתוח שלה, והייתי כאן לפני שלושה שבועות וסיירתי בשכונות מסביב לעיר, פשוט עיר מדהימה, מדהימה, רוב הצעירים שגדלים ולומדים באוניברסיטאות, לומדים לתארים, הם לא יכולים לממש את עצמם בפריפריה, הם צריכים לנסוע למרכז כדי לממש את עצמם.

דניאל עטר: הגיע הזמן לקבוע קריטריונים, קריטריון של נקודות זיכוי במס, קריטריון של גודל של רשות, קריטריון של ביטחון פנים שלהם, כשהמדינה מציבה את הקריטריונים האלה, ואז גם הסוגיה של הדיפרנציאליות לא תעלה.

דניאל עטר: למה עלתה הסוגיה של הדיפרנציאליות?

דניאל עטר: כי כשאתה לוקח רשות מקומית בבית 4, למשל, ואתה אומר לה 'ברווחה את חייבת להשתתף ב-25%', ואנחנו מכירים את השרים איך הם עובדים, לקראת סוף שנה, אוגוסט, נשאר לנו בתקציב, מרים טלפון, 'יש לי בשבילך 8 מיליון שקלים', אתה ישר עושה חשבון, אם הוא נותן לי 8 מיליון, 2.5 אני צריך להוציא מהתקציב שלי, אין לי 2.5, ויתרתי על ה-8 מיליון, מה עושה אותו שר?

דניאל עטר: מתקשר לרשות החזקה, לרשות החזקה יש 2.5 מיליון השתתפות ואז הוא מקבל את זה ואז אתה מחזק את החזק ומחליש את החלש.

דניאל עטר: יש פה תפיסה מעוותת ואנחנו כוועדת פנים בראשותך, בגישה הזאת החיובית, שאני מאוד אוהב אותה, ואני שמח מאוד שמהרגע הראשון, טוב שיידעו את זה כולם, אני מהמחנה הציוני וחבר הכנסת דודי אמסלם, יושב ראש הוועדה, הוא מהליכוד, ואנחנו לא מכניסים פוליטיקה כזאת לוועדה וטוב שכך, טובת אזרחי המדינה לנגד עינינו ואני חושב שהדיונים ענייניים, איכותיים ונוגעים בנקודות מאוד משמעותיות וטובות, אני חושב שיש מקום להוביל סדרה של דיונים עם משרד הפנים, לקבוע לפריפריה רף מינימום שמחייב.

דניאל עטר: נתת דוגמה את דוח סוארי, מענקי האיזון.

דניאל עטר: שתבין, יש קריטריון אחד שקובע מה מגיע לעיר דימונה ויש קריטריון שני שאומר 'אוקיי, השנה אין לנו מספיק כסף אז ניתן להם רק 75% ממה שמגיע להם'.

דניאל עטר: במקרים הטובים הם קיבלו 85% ממה שמגיע להם במענק סוארי, שיש בו את כל האלמנטים שמחשבים.

דניאל עטר: אז אם אתה קובע קריטריון לקביעת מענק איזון, ואני אומר את זה בשפה פשוטה, מענק האיזון בעצם יוצר איזון בין הכנסת המינימום שהמדינה קבעה אותה להכנסה בפועל, הפער שיש בין ההכנסה הממוצעת לנפש ברשות מקומית לבין המינימום שקבעה אותו המדינה, הפער הזה צריך להיסגר באמצעות דוח סוארי.

דניאל עטר: אם אתה נותן 85% אחרי חמש שנים יצרת פער שכבר בלתי נסבל, בלתי אפשרי לסגור אותו.

דניאל עטר: זה עוד פעם להחליש את החלש ולחזק את החזק.

דניאל עטר: אז אני בהחלט מברך אותך על ההחלטה לקיים את זה פה בדימונה, אווירה איכותית, תענוג היה לשמוע את ראש העיר ולראות את התנופה שהוא מכניס.

דניאל עטר: אי אפשר להתלהב אם מחוץ לבניין באמת הדברים האלה לא קורים, אי אפשר, האנרגיות שלו פשוט יוצאות מן הכלל.

דניאל עטר: אני מברך אותך ומאחל לך עוד הרבה שנים למען תושבי דימונה ואני מקווה שכשתעשה את הקאונטרי קלאב תזמין את הוועדה עוד פעם ונבוא כל חברי הוועדה גם לראות את ה - - -

<בני ביטון: ברשותכם, אני אתן גם לחברים קצת להגיד.

<בני ביטון: בבקשה, הנסיך עמנואל.

<בני ביטון: בקצרה תגיד קצת על הקהילה.

<בני ביטון: אני חושב שהצגתי אתכם נכון.

<הנסיך עמנואל בן יהודה: בוקר טוב.

<הנסיך עמנואל בן יהודה: אני לא יכול לדבר כל כך מהר כמוך, כי אין אף אחד כמוך.

<הנסיך עמנואל בן יהודה: אבל אנחנו כאן כולנו כחלק ממשפחת דימונה ורוצים להוסיף מה שיש לנו בכל תחום, בתיירות, בחקלאות אורגנית, בבריאות.

<הנסיך עמנואל בן יהודה: יש לנו תכנית לכל דבר לשפר את האוכלוסייה, להוסיף למדינה, להביא אורחים מחו"ל, לשלוח תלמידים ומומחים שלנו בחו"ל, לבנות את יחסי הציבור של ישראל ולפרסם את המדינה ברחבי העולם.

<הנסיך עמנואל בן יהודה: יש לנו תכנית לכל זה ועושים את זה.

<הנסיך עמנואל בן יהודה: רוב הזמן יש אנשים בממשלה בירושלים שלא יודעים.

<הנסיך עמנואל בן יהודה: אז אנחנו שמחים לראות אתכם ועל ההזדמנות לדבר בכל הנושאים ואפשר לעשות יותר ביחד, לחזק את המדינה.

<בני ביטון: תודה רבה.

<בני ביטון: אתם רוצים כמה מילים?

<בני ביטון: בבקשה.

<טירון הילס: רב תודות לכם ותודה שנתתם לנו את ההזדמנות להיות כאן.

<טירון הילס: אנחנו רק רוצים - - - שאנחנו עומדים עם האחים האלה, אלה אבותינו, גם אמא שלי נמצאת, אני פה מגיל 7, ועדיין אין לי תעודת זהות.

<טירון הילס: אבל אנחנו עומדים עם ארץ ישראל.

<טירון הילס: עברנו מספיק, עכשיו יש לנו נכדים, עכשיו חייבים לטפל בעניינים.

<טירון הילס: הם מידרדרים אחורה ולא רוצים כאן שיקגו, מוקאטה לא היה רוצה את זה.

<טירון הילס: יכולים בשיתוף פעולה להקים עוד - - - אני שמעתי שיש לכם ישיבה ב-6 באוקטובר, אם יכולים להצטרף, יש לנו גם תכנית עבודה לקדם את הצעירים שלנו, כי הם לומדים בשיטה, לא כל כך מבינים את העברית טוב, גם לא את האנגלית טוב, אבל אפשר להתקדם.

<טירון הילס: יש את האפשרות להתקדם.

<טירון הילס: יש לנו גם תמיכה מארצות הברית, מהנשיא, כי הוא השגריר הבינלאומי ועם הצוות שלו וצוות שנבחר בוועידה, אז רוצים עוד ישיבה, אם יש אפשרות - - -

<בני ביטון: שלום, יעל.

<בני ביטון: גברתי, השרה לשעבר, חברת הכנסת.

דניאל עטר: אתה רואה?

דניאל עטר: ראשי הרשויות באים.

<בני ביטון: אמרתי את זה, אני אגיד את זה כשיעל תיכנס.

<טירון הילס: בקשתנו פשוט להכניס בשיחה ובפרוצדורה שאפשר לעבוד ביחד, בשיתוף פעולה, לקדם את חיינו, שנוכל לחיות כאן בארץ בשלום.

<טירון הילס: ההורים שלנו סבלו מספיק והצעירים סובלים עכשיו, מספיק.

<בני ביטון: תודה רבה.

<בני ביטון: לפני שאני אתן להמשיך אני לא יכול לעבור לסדר היום בלי להגיד לשרת הבריאות לשעבר ולחברת הכנסת, וכמובן לקולגה שלנו, שהייתה ראש עיריית הרצליה, אני חושב שבאמת, ואני אומר את זה בפעם הראשונה בפורום הזה, כשהיא הייתה שרת הבריאות ההמלצות שלה היו, והיו לנו הרבה הרבה שיחות על הקמת בית חולים נוסף בנגב והיא, באחת מההמלצות, בסופו של דבר החליטו להקים בבאר שבע אבל אני זוכר את השרה שאמרה 'אני חושבת שצריך לקום או בדימונה או בלהבים, יש חשיבות לסיפור הזה', אבל קיבלו את ההחלטה.

<בני ביטון: אני חושב שהיא הייתה אחת משרי הבריאות הטובים ביותר, והיא לא מהמפלגה שלי.

<בני ביטון: היה לנו קשר והיה לנו שיח מצוין איתה, היא הבינה את הנושא הבריאותי, היא הבינה את הנושא המוניציפאלי, אני כל כך שמח שאת בוועדת הפנים של הכנסת.

<בני ביטון: אני אומר, כמה שיותר ראשי רשויות יהיו בוועדה הזאת, היא ועדה כל כך חשובה, ונאמר פה לפני שאת הגעת, שבאמת לא מעניין, לא ליכוד ולא מערך ולא יש עתיד ולא אף אחד, באמת לטובת מדינת ישראל ובמיוחד לטובת הנושא המוניציפאלי שהוא כל כך חשוב.

<בני ביטון: מי כמוך, את יודעת את זה, שניהלת באמת ביד רמה אחת מהערים המצליחות, אני אומר את זה דווקא בניגוד למה שאמרתי קודם, שהייתה אחת מראשי הרשויות המובילות במדינת ישראל, והרצליה היא עיר לא פשוטה, זכרנו ואנחנו זוכרים את אלי לנדאו מה הוא עשה, אבל את שינית אותה מקצה לקצה עם ההגינות שלך, עם היושר שלך ועם הרבה ויכוחים, אני זוכר, בנושא איכות הסביבה, היא הובילה דברים בנושא האנטנות הסולריות.

<בני ביטון: עקבתי אחרייך כל כך הרבה.

<בני ביטון: אז קודם כל תודה שהגעת לדימונה, זה לא פשוט שחבר כנסת עוזב בפגרה שלו ומגיע אלינו לדימונה.

<בני ביטון: קודם כל יש לך חבר בדימונה, יש לך את ראש העיר הקודם שלנו, שר הרווחה הקודם, שאתם חברים טובים, שהוא גם היה ראש עיר טוב, אני אומר את זה ליד כולם, אנחנו ביחסים מצוינים עם מאיר, ומאיר עד היום נשאר בדימונה וזה חשוב לנו.

<בני ביטון: בקצרה, טלגרפית, נתתי סקירה על דימונה ואני לא אחזור על הסקירה שנתתי על דימונה, שבסך הכול דימונה היא אחת מהערים שבאמת לא שתו לי ולא אכלו לי, באמת עיר מתפתחת, עיר מצוינת, עיר שמובילה במערכות, במיוחד במערכת החינוך, עיר שחשוב לנו נושא איכות הסביבה, תרבות, הכול, אנחנו משקיעים כל כך הרבה ואני אמרתי, חשוב לנו - - - העלה חבר הכנסת דני עטר מספר דברים שאני מאמין שבראשותו של היושב ראש ושלכם, דיונים שצריכים לעלות בנושא הדיפרנציאלי, בנושא מענקי האיזון, בנושא המטצ'ינג, שאת אמרת וגם מאיר הוביל אותם, וגם יאיר לפיד, צריך להגיד, לולא לא הייתה זה אנחנו היינו מקבלים היום 100% במטצ'ינג.

<בני ביטון: רבותיי, זו הייתה התכנית שחיים ביבס ואנוכי ישבנו עם יאיר לפיד ועם מאיר כהן וזה היה צריך לצאת לפועל.

<בני ביטון: לא היה קרע בינינו ולא דיפרנציאלי ולא כלום ואמרת את זה הכי נכון, רבותיי, מה שאמר חבר הכנסת דני עטר בנושא המטצ'ינג, אין לכם מושג מה שהוא אמר, זה נכון, זה מרחיק את הפערים.

<בני ביטון: ברוך ה' אצלי בדימונה, גם אם אני צריך לשים את ה-25% לחינוך ולרווחה אני אשים גם 100%, כי זה - - - אבל יש כאלה שאין להם והם לא מסוגלים לשים את השקל הזה ומדינת ישראל צריכה להכניס את היד שלה לכיס וכמו שבאמת יאיר רצה לעשות, והיינו בשיחות איתו וכבר הייתה תכנית מגרה מוכנה והוא גם צבע את הכסף הזה, גם ברווחה וגם ב - - - בסדר, התחלף שלטון והתחלפו דברים, אבל יש את אותו ראש ממשלה ואני מאמין שכולם לטובת עיירות הפיתוח.

<בני ביטון: הכוח האנושי פה והדברים הטובים, ואני אמרתי את זה, נמאס לנו לייצא את הילדים שלנו למדינת תל אביב ולגוש דן, אני כל הזמן נותן את הדוגמה של הילדים שלי ברמה האישית, הבן שלי רואה חשבון, גר בקרית אונו, ואני מת שהוא יחזור לדימונה, והבת שלי עכשיו זכתה באיזה שהוא מכרז, היא עורכת דין ומסיימת תואר שני, מכרז של עוזרת שופטת, אז היא הגיעה לבאר שבע, אז אמרתי 'אם זה באר שבע, אז תגורי אצלי בדימונה'.

<בני ביטון: וזה לא רק הילדים שלי, כל הילדים, של אילנה ושל משה ושל כולנו, רובם הם אקדמאים, רובם עם תארים פה, ואמרתם את זה נכון, יש להם יותר אפשרויות להתפתח במרכז הארץ, משנה למנכ"ל אוניברסיטת תל אביב הוא בן כיתה שלי, עופר לוגסי, רבותיי, אני יכול לתת לכם, אלוף בצה"ל בן דימונה, יש מיליון ואחד תפקידים שיש - - - מה שהשתנה בשנים האחרונות בעיירות הפיתוח, ואני אתייחס במיוחד לדימונה, שאנחנו שואפים למצוינות ואנחנו שואפים תמיד לטוב ואנחנו לא בוכים ואנחנו חושבים שייתנו לנו, תנו לנו את מה שמגיע לנו, לא רוצים יותר מזה.

<בני ביטון: ברשותכם, אני אתן קצת לחברת הכנסת יעל גרמן לנוח טיפה וניתן עוד מספר מילים לחברים.

<בני ביטון: גברתי ממלאת מקום ראש העיר, אילנה, בבקשה.

<אילנה אזולאי: אז קודם כל אני מקדמת בברכה את כל חברי הוועדה ואת יעל גרמן.

<אילנה אזולאי: הייתי רוצה להתייחס לחברי הקהילה שהציגו כאן כמה נושאים.

<אילנה אזולאי: זו באמת קהילה מרשימה מאוד, העומק של העבודה שלהם הוא לגבי הרבה מאוד נושאים, הם כל כך מאורגנים וכל כך מסודרים, יש להם תכניות מסודרות.

<אילנה אזולאי: לגבי תכניות, לא רק ברמה עירונית אלא גם ברמה הארצית ואני חושבת ששווה שתתקיים פגישה מסודרת עם חברי הקהילה לשמוע את המשנה הסדורה שלהם, את התכניות המרשימות שהם מציעים, לא רק בדימונה, אלא תכניות ארציות, יכולים לבוא מכל הארץ ליהנות מהתכניות שהם רוצים להוביל פה בעיר.

<אילנה אזולאי: הם שווים בני שווים בעינינו, הילדים שלהם מתגייסים לצבא, זו קהילה פתוחה.

<אילנה אזולאי: בתפקיד הקודם שלי, אני עובדת סוציאלית במקצועי הרבה שנים ואני עובדת הרבה מאוד שנים עם הקהילה, אלה אנשים מאוד איכותיים עם הרבה עומק וחשוב שלהם שיהיו להם הזדמנויות שוות בכל דבר ועניין, אז אני מאוד מקווה שהקול שלהם נשמע והייתי ממליצה לבקר שם ולראות מקרוב את העבודה הנפלאה שנעשית בתוך הקהילה הזו.

<אילנה אזולאי: האמת היא שעלו כאן הרבה מאוד נושאים, אני מאוד מקווה שתהיה לנו הזדמנות בפעם הבאה, להיערך אפילו לנושא אחד, שיידון בצורה מקיפה.

<אילנה אזולאי: היום אתם אורחים של העיר דימונה, אבל נשמח לארח אתכם סביב סוגיות שאנחנו גם נערכים אליהן ולקיים דיון על סוגיה או שתיים, שיהיה כאן דיון מעמיק עליהם במסגרת הפורום הנכבד הזה.

<אילנה אזולאי: אז ברוכים הבאים לדימונה ותודה רבה לכם.

דוד אמסלם: ברשותך, אדוני ראש העיר, קודם כל נשמע את חברת הכנסת גרמן.

דוד אמסלם: בבקשה.

יעל גרמן: קודם כל אני רוצה לברך על היוזמה של יושב ראש הוועדה.

יעל גרמן: ברגע ששמעתי אמרתי שיש הרבה מאוד תכניות, אבל דימונה, חייבים לבוא ולראות, היא כל כך רחוקה שלפעמים, אתם מכירים את הביטוי רחוק מן העין רחוק מן הלב, וזה אסור שזה יהיה, אנחנו צריכים לדעת ולהכיר את כל הבעיות, גם של ערים שהן כל כך רחוקות.

יעל גרמן: אני רק אומר לך, אני חייבת לומר לך, אדוני ראש העיר, שאני נכנסתי לדימונה והלב התרחב לי.

יעל גרמן: קודם כל הכיכרות והירק, זה פשוט נווה מדבר, אבל אחר כך כמה מכוניות וכמה אנשים ברחובות וכמה תוסס, לא יכולתי למצוא פה חניה, מה זה?

יעל גרמן: תל אביב?

יעל גרמן: זה סימן לעיר תוססת, כשאין מקומות חניה.

יעל גרמן: אז קודם כל תבורך על כל מה שאתה עושה.

יעל גרמן: זה שיושב ראש הוועדה יזם את הביקור כאן וזה שאנחנו כאן, זה אומר שגם ליבנו וגם אוזנינו קשובות לבעיות כשאנחנו ממש נכונים לעשות את השינויים וגם לחוקק חוקים כשצריך, בלי לפחד, אם זה דיפרנציאלי ואם זה עוד כמה דברים שצריך לעשות כדי לעשות צדק וכדי לגרום לכך שהילדים באמת יישארו פה וימצאו עבודה.

יעל גרמן: אז ברוכים תהיו, שנה טובה, גמר חתימה טובה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<בני ביטון: גברתי המפקחת.

<בני ביטון: נעשה אחד מהוועדה, אחד מהאורחים.

<בני ביטון: בת אל כספי, המפקחת.

<בני ביטון: למען ההגינות, היא אחות של ראש עיריית ראש העין והיא המפקחת שלנו.

<בת אל כספי: האמת היא שאני רוצה להגיד שאפו לראש העיר, כי אם בחרת להתחיל בחינוך והסקירה המלומדה שלך על כל מה שנעשה בעיר, אני אומר לכם שזה לא רק סקירה, כי בפתיחת שנת הלימודים הייתי כאן עם ראש העיר ועם אנשי החינוך בבתי הספר והגנים והידע שלו ומה שהוא עושה כאן בעיר, אז אין לי מה להוסיף, רק עלה והצלח.

<בת אל כספי: ושנה טובה על העשייה ועל הפאשן שלך והחיוך.

<בת אל כספי: אין לי מה להוסיף, תודה רבה רבה רבה.

<בני ביטון: המורה שלי, ראש מינהל חינוך, הוא היה המורה שלי, אז אני צריך לתת לו כבוד.

<בני ביטון: משה נחום.

<בני ביטון: הוא גידל אותי.

יעל גרמן: כמה שנים אתה בדימונה?

<בני ביטון: אני נולדתי כאן.

<בני ביטון: זו פעם ראשונה שראש העיר נולד פה.

<בני ביטון: אני ראש העיר מספר עשר, אחרי מאיר.

<בני ביטון: אני ראש העיר הראשון שנולד וגדל וצמח כאן, המשפחה שלי באה מירושלים, אבא שלי משנת 47' בארץ, עלו ממרוקו, אבא שלי מקזבלנקה ואמא שלי מרבט והם באו.

<בני ביטון: אחרי שלוש שנים אבא שלי נסע לירושלים, מפעלי ים המלח, גרנו ברחביה, בעזה 9, אנחנו בכפית זהב.

<בני ביטון: אנחנו לא מהבכיינים, הנה אני אומר את זה, וצמחתי וגדלתי בעיר הנפלאה והנהדרת הזאת.

<בני ביטון: כשאני הייתי בכיתה ז' משה היה מורה שלי.

<בני ביטון: בבקשה, אדוני המורה.

<בני ביטון: הוא גידל אותי, גידל את מאיר כהן, הוא גידל את אילנה, הוא היה הבוס של מאיר כהן.

<בני ביטון: הוא גידל את כולנו.

<נחום משה: אני אגיד כך, האמת היא שממרומי גילי אני יכול להגיד שעברנו פה כברת דרך מאוד ארוכה בעיר הזאת.

<נחום משה: נדמה לי שדימונה נמצאת באחת השעות הכי מרתקות, הכי מעניינות, והיא בצומת דרכים של להיות עיר מטרופולין או להמשיך לשקוע במה שהיא הייתה עד לפני שנתיים.

<נחום משה: אני אומר שמערכת החינוך של דימונה הגיעה, אני קורא לזה לתקרת הזכוכית.

<נחום משה: היא הגיעה למקסימום.

<נחום משה: אם בתי ספר תיכוניים מגיעים ל-90% בגרות, 100% גיוס לצה"ל, 100% תעודות בגרות חברתיות, למה עוד יש לשאוף?

<נחום משה: למה?

<נחום משה: אני אומר שאחד הפרדוקסים הגדולים שלנו זה שכל הזמן שמערכת החינוך משביחה את עצמה, הופכת להיות טובה יותר, היא המייצאת הגדולה ביותר של הבוגרים שלנו.

<נחום משה: תעשו חשבון כמה בוגרים חזרו לעיר דימונה מתוך 500 בוגרים, אפשר ממש לספור אותם על האצבעות.

<נחום משה: זה האסון של עיר שכל כך חזקה, כל כך מוצלחת וכל כך טובה כשאין אמצעים להחזיק את הילדים האלה בעיר הזאת.

<נחום משה: בניגוד לחבר הכנסת עטר, שחושב שעם כל מיני פטנטים של מיסוי ורגולציות כאלה ישאירו ילדים, ילדים אוהבים את העיר שלהם, יש להם לוקל פטריוטיזם אדיר, דבר עם דימונאי שיוצא, הוא יגיד לך 'אני אוהב את העיר שלי'.

<נחום משה: אם לא יהיו מקומות תעסוקה שהם היי טקיסטים, שהם לא צווארון כחול, לא יישארו הילדים האלה פה.

<נחום משה: זה האתגר של המדינה, בערי הפריפריה, להתחיל לעשות רגולציה, שיגיעו מפעלי היי טק לפה.

<נחום משה: ואני אגיד עוד משפט אחד, יש פה חברי כנסת.

<נחום משה: תהיו לובי חזק להקמת מכללת הסייבר בדימונה.

<נחום משה: תהיו אתם השליחים שלנו, כי אם תקום פה מכללת סייבר זה יהיה משהו מכונן במדינת ישראל, אני אומר לכם באחריות מלאה, העיר הזאת תצמח ל-80,000 תושבים.

דוד אמסלם: משרד הפנים, בבקשה.

<לילי פיינטוך: כבת פריפריה אני מתחברת למה שהוא אמר, אני תושבת שדרות לשעבר - - - הילדים שלך.

<לילי פיינטוך: אני קצת מסתכלת על הנתונים היבשים, כי אני באה עם הניירות של התקציב, בסך הכול דימונה באמת היא מהרשויות שאנחנו לא רואים אותה אצלנו במשרד, מה שמצביע על הדרך הטובה שלה, היא רשות שעובדת באיזון, אין לה גירעון מצטבר, בסך הכול אחוזי הגבייה שלה, לפחות בשנת 2014, עומדים על 92.

<לילי פיינטוך: מה שיותר חשוב, המינון בין ארנונה למגורים לארנונה האחרת אצלנו עובר, זאת אומרת יש לו יותר ארנונה אחרת מאשר ארנונה למגורים, מה שמראה על תמהיל נכון להתייצבות נכונה.

יעל גרמן: כמה כמה?

<לילי פיינטוך: 54-46, 54 לא למגורים ו-46 למגורים, שזה מראה על - - -

יעל גרמן: מדהים.

<בני ביטון: עיר חזקה.

<בני ביטון: אני אתן אחרי זה סקירה.

<לילי פיינטוך: זהו, בגדול זה מה שיש לי להגיד.

<לילי פיינטוך: יש לך הרבה הלוואות, זה אתה יודע, אתה עם הזמן תרד איתם כי יש לך הכנסות, אנחנו תיכף נדבר על חלוקת ההכנסות, על קמ"ג וכדומה, ובסך הכול שיהיה בהצלחה.

<בני ביטון: ברשותכם, היא אמרה נתון חשוב ונתון שקרוב ללבי.

<בני ביטון: אמרתי, אני נבחרתי לפני שנתיים וסימנתי לי מטרות למספר יעדים שאני ציינתי ולא אחזור, אבל אני אתייחס למה שהיא אמרה בנושא הארנונה וגבייה.

<בני ביטון: אני נכנסתי עם 60 מיליון שקל ארנונה בשנת 2013 בנובמבר, אני כרגע עם 93 מיליון ארנונה.

<בני ביטון: הגבייה שלי נעשתה ואני אגיד לכם את זה כרגע, אחת, קבוצה אזורית תמר, גדעון סער לא נמצא, אבל צריך להגיד מילה טובה לשר הפנים וישבנו איתו בוועדת גבולות והוא אמר לי 'בני, אי אפשר', אמרתי לו 'תקים את ועדת הגבולות, אני אעזור לך כיושב ראש פורום ערי הפיתוח וסגן יושב ראש השלטון המקומי, יש לי יחסים עם ראשי הרשויות', הפעם הבשלנו והגענו לידי הסכמות בינינו.

<בני ביטון: לא יכול להיות שמועצה אזורית כמו תמר עם 1,200 תושבים תיקח ארנונה של 80-90 מיליון שקל.

<בני ביטון: גם המפעלים קרובים אלינו גיאוגרפית, גם העובדים שם נמצאים אצלנו.

<בני ביטון: הוא אומר לי, 'מה אנחנו עושים?' אמרתי לו 'אני בעד שהחלוקה תהיה שווה'.

<בני ביטון: איך עשינו את זה?

<בני ביטון: בהתחלה הגענו לדין ודברים וסגרנו את זה בסגירה - - - הייתה ועדת גבולות ולפני ועדת הגבולות הגענו לידי הסכמה והגענו להסכמה שדימונה מקבלת ב-5 שנים 30 מיליון שקל, כל שנה 6 מיליון שקל, וכסף עתידי ממפעלים שיקימו עוד 40% לנו ועוד 40% לערד ועוד 6 מיליון שקל גם לערד.

<בני ביטון: זו הייתה התפיסה והראייה שלי.

<בני ביטון: שימו לב, עברתי את זה, גמרתי את זה, סימנתי וי וסגרנו את זה.

<בני ביטון: עברתי לקמ"ג.

<בני ביטון: קמ"ג, עם כל הכבוד להם, שילמו מיליון שקל בהתחלה.

<בני ביטון: בא מאיר כהן, אני אומר לזכותו, הקפיץ את זה ל-5 מיליון שקל.

<בני ביטון: אני כאחד שמכיר, כל שלושה חודשים נמצא שם, באתי למנכ"ל קמ"ג ואמרתי לו 'אדוני, הארנונה לא תישאר', הוא אומר לי 'אני אוסיף לך עוד - - -', אמרתי לו 'תקשיב, אני לא עני בפתח, אנחנו ניגש לבתי המשפט', ראיתי שאין לי דין ודברים איתם תבעתי אותם ב-63 מיליון שקל.

<בני ביטון: אני רציתי 25 מיליון שקל ואמרתי עוד מענקי האיזון 38-40 מיליון שקל, זה היה אז 38, אמרתי שאנחנו נעביר להם - - - ייאמר לזכותו, יאיר לפיד לא נמצא פה ואני מזכיר אותו בפעם השנייה כרגע, וגם ראש הממשלה, אמרנו שניתן להם את זה ורציתי לתת דוגמה למדינת ישראל, שאני רשות ללא מענקים, היו לי ויכוחים עם ביבס, יצאתי לתקשורת, אמרתי שאני לא רוצה מענקי איזון, אני רוצה להיות הרצליה, אני רוצה להיות כפר סבא, אני יודע לנהל את העיר שלי, אני בא מהתחום הפיננסי, אני יודע, תנו לי.

<בני ביטון: הוא ראה שקשה, הגענו לבית המשפט, בית המשפט אמר, נשיא המשפט אילון, לא יודע, שהוא מועמד או לא מועמד ליועץ המשפטי, הוא אמר 'רבותיי, זו לא סוגיה משפטית, זו סוגיה פוליטית, רבותיי, אני נותן לכם חודש', אמרתי לו 'אין בעיה, זה לא ועדת חוץ וביטחון', הוא אומר 'מה אתם מביאים ראש עיר כזה מצוין יום לפני ליל הסדר?', אני מדבר על 2014.

<בני ביטון: אמרתי לו 'זה לא יעזור לך, לא מעניין אותי לא ראש הממשלה ולא המפלגה, מעניינים אותי תושבי דימונה'.

<בני ביטון: ואז הוא אמר לי 'בני, קודם כל תוריד את מענקי האיזון, אנחנו מדברים על 25 מיליון שקל'.

<בני ביטון: אני מקצר לכם, בשורה התחתונה הראל לוקר היה מנכ"ל משרד ראש הממשלה, הוא התמנה כבורר בסיפור הזה ודימונה התחילה לקבל 21 מיליון שקל כל שנה משם.

<בני ביטון: דבר נוסף, הדבר השלישי שנתן לי גדעון סער במתנה ואז ראיתי את הראייה האזורית.

<בני ביטון: בסיס נבטים עבר לתחום השיפוט המוניציפאלי של העיר דימונה, ואז אמרתי לו 'גדעון, אתה רוצה שזה יעבור טוב?' מה שעשתה המועצה האזורית תמר, אני לא רוצה שדימונה תעשה, ואז אמרתי לו 'צריך לחלק לכסייפה, צריך לחלק לערוער, צריך לחלק לחורה, צריך לחלק לערד וגם למיתר'.

<בני ביטון: מיתר אמנם נמצאת באשכול 8, אבל אין לה אזורי תעשייה, תבינו את זה, זה לא עומר, ואז הוא אומר לי 'בני, מצוין, יפה מאוד', זה 22 מיליון שקל, חילקנו את כל הכסף, אני יכול לבשר בפעם הראשונה, הייתי אצל שר הביטחון בשבוע שעבר, נפגשתי עם המנכ"ל שלו, הם אמרו 'לא, מה פתאום?

<בני ביטון: אתה המצאת איזה שהוא מספר', אני הלכתי, הוצאתי מודד, אני לא רוצה להגיד את המספרים, אמנם הכנו תקציב של 2015 לפי 22 מיליון, שדימונה היא המחלקת את כל הכסף, פתחנו חשבון נוסף, שכל אחד יהיה רשאי, שזה לא ייכנס לחשבון של העיר דימונה, בשקיפות מלאה אני עובד עם כל עמיתיי ראשי הרשויות, אני מאמין שעד סוף החגים אנחנו נסגור איזה שהוא מספר, יותר מ-22 מיליון שקל.

<בני ביטון: הנה אני אומר את זה בפעם הראשונה, ישבתי עם טרייבר, סמנכ"ל במשרד, ואמרתי לו 'אם בקריה בתל אביב משלמים גם בדימונה, גם לערוער ולכסייפה', כי זה משהו חברתי.

<בני ביטון: אני צמחתי בזה.

<בני ביטון: תאמינו לי, כשאני נותן הרצאות, גם בבן גוריון וגם ברהט נתתי, אמרו לי 'אתה לא מתאים להיות איש ליכוד', אז אני איש ליכוד אבל בתפיסה החברתית, כמו דודי, אני מאמין בשוויוניות.

<בני ביטון: האינתיפאדה הבאה זו האינתיפאדה של הבדואים שלנו פה באזור, אם אנחנו לא נדע לעזור להם.

<בני ביטון: יש לי עוד הרבה רעיונות להקמת מכללה, אני לא רוצה לפרט ולקחת את כל הזמן כי אני חושב שהאחים שלנו ובני הדודים שלנו הם חשובים לנו.

<בני ביטון: אם האבטלה שם מגיעה ל-30% ו-40% צריכים גם לפתור את הבעיות שלהם.

<בני ביטון: בשביל זה הקמנו במשרד הפנים אשכול שנקרא, אני גם יושב ראש האשכול הזה, לפעמים כשאני אומר אני פה ואני פה, 'אז מתי אתה עובד?' אני קם ב-6:00 בבוקר ומסיים ב-24:00.

<בני ביטון: יכולים להגיד עמיתיי, זה התפקיד הכי מאתגר להיות ראש רשות, אין יותר תפקיד יפה מאשר להיות ראש רשות, אני אוהב את זה, אני אוהב את התושבים שלי.

<בני ביטון: אמר את זה מנהל אגף החינוך, מורי ורבי, ואני חושב שמה שאמרת, משה, זו הנקודה, אני חושב שגם היו ראשי ערים מצוינים בעיר דימונה, אני אומר את זה על השולחן, אבל אם אנחנו נפתור את הדנ"א הזה, את מה שאתה אמרת כרגע, ונדע להביא את הילדים שלנו, דני, זה הכי חשוב.

<בני ביטון: כשאני מסתכל על הילדים שלי, שהם בחוץ, והילדים שלו והילדים של אילנה והילדים האחרים, של מאיר, לי זה חשוב שהילדים יישארו.

<בני ביטון: אם תהיה להם תעסוקה הולמת, מבחינה היי טקיסטית, היום הילדים שלנו, אנחנו נותנים להם את המיטב, כמו שאמרת, יעל, אבל אני אמרתי 50% מתקציב עיריית דימונה חינוך, פר השקעה בתלמיד, כשמאיר היה 5,000 העליתי את זה ל-10,000, אני בעשירייה הפותחת של ראשי רשויות שמשקיעים בתלמיד, יותר ממודיעין משקיעים פה בדימונה.

<בני ביטון: אז אני אומר, אני משקיע, אני עושה, כל דבר שמגיע בתב"רים זה חינוך וחינוך וחינוך וחינוך, אבל זה הביצה והתרנגולת, אני מאבד אחרי זה את כל ההון האנושי שלי, את כל היופי, את כל הילדים שלנו.

<בני ביטון: אז מה אמרתי לאדוני ראש הממשלה?

<בני ביטון: זה מה שאני רוצה, לא צריך, לנהל את העיר אני יודע, להביא תקציבים אני יודע, לשבת מול משרדי הממשלה, אני יודע לעשות את הדברים האלה, אני צמחתי מלמטה ברשות, צמחתי כעוזר ראש העיר, כמנהל אגף, הייתי פקיד בעירייה, מכיר את כל העבודה המוניציפאלית בעיר הזאת, בכלל במוניציפאלי, מה שחשוב, אדוני היושב ראש, ואני אומר לעמיתיי ראשי הרשויות וגם אתה באת מהמוניציפאלי, תיכנסו לעובי הקורה, יש היום ראשי רשויות מצוינים, היו גם עד עכשיו, לא המצאנו את הגלגל, אבל המוניציפאלי הוא השלטון היציב ביותר במדינת ישראל היום.

<בני ביטון: לא יעזור לכם, אם כל 5 שנים, אנחנו לא טובים, חס וחלילה אם ראש העיר מעד ופושע, אז הוא מפסיק את כהונתו באמצע הקדנציה שלו, אבל זה נדיר, אני לא רואה את זה.

<בני ביטון: בסך הכול הם עובדה, אם הם טובים הם ממשיכים, אם לא טובים בועטים בהם, האזרחים לא טיפשים, היום יש אינסטגרם ויש פייסבוק, היום לא מחכים לעיתונים של סוף השבוע, היום טק טק מרימים אותך און ליין.

<בני ביטון: עוד מישהו מהוועדה שלך?

<בני ביטון: בבקשה, בועז.

<בועז כבל: קודם כל כנציג של השלטון המקומי, יועץ של חיים ודני, היועץ של בני, שהוא יושב ראש הפורום, אני רוצה להגיד לך, דודי, קודם כל תודה רבה באמת על התמיכה בדיפרנציאלי, זה לא מובן מאליו.

<בועז כבל: אני חושב שהנושא הזה יכול להיות אסון לרשויות החלשות מהסיבה שזה יכול לפרק את השלטון המקומי.

<בועז כבל: אולי חלק מהם רוצים את הנושא הזה, אני חושב שזה נושא מאוד חשוב, לא צריך לקחת מהחזקות, צריך לתת לכל אחת מה שמגיע לגבי הנושא הזה.

<בועז כבל: בנושא המטצ'ינג חייבים לטפל בנושא הזה.

<בועז כבל: זה אסון לרשויות הנחלשות.

<בועז כבל: אני מסתובב ברשויות החלשות, אני רואה כמה זה תוקע אותן, והגדלת מענק האיזון.

<בועז כבל: לגבי ראש העיר שאני מלווה אותו כבר שנתיים, למגן הגילוי הנאות אני כבר הייתי פה כמה פעמים.

<בועז כבל: כל מה שהוא אומר, חבר'ה, זה יותר מאמת.

<בועז כבל: הבחור הזה מלא אנרגיות, אני ראיתי את הדברים במו עיניי ואני אגיד לך משהו, בני, אתה ראש עיר מדהים - - -

<בני ביטון: ואני לא במפלגה שלך.

דניאל עטר: קורה לפעמים שמישהו לא מהמפלגה שלנו מצליח והוא איכותי.

דניאל עטר: קורה לפעמים.

<בני ביטון: אני ואיתן כבל התגייסנו באותו יום, אני הלכתי ל-890, איתן כבל הלך ל-202.

<בועז כבל: אתה ב-890, גם אני.

<בני ביטון: אני, ניר ברקת ובני גנץ היינו באותה מחלקה ובאותה פלוגה ואיתן היה בפלוגה - - - למען גילוי נאות.

דניאל עטר: אנחנו היינו בגולני, אז היינו אומרים, יש 890 ויש 201.

<בני ביטון: גולני גם נחשבים - - - גם הקב"ט שלי בגולני.

<בועז כבל: אני ראיתי את הדברים מול העיניים שלי, בני, לא רק בדימונה, גם בשלטון המקומי הוא עובד, בכל מקום שאפשר להשיג כסף הוא הולך ונובר ועושה.

<בועז כבל: אבל אני רוצה להגיד לך משהו, כבוד ראש העיר, מי שלא בוכה לא גדל.

<בועז כבל: אתה משנה את כל התזה הזאת.

<בני ביטון: אני לא בוכה.

<בועז כבל: אני אומר שאתה מראה את הדברים כל כך טוב שיש אנשים שאומרים בעצם 'מה אנחנו עושים פה?' אם הכול טוב והכול יפה, ובאמת, אני ראיתי את זה במו עיניי, זה לא סיפורים, ראיתי את הדברים, ראיתי את הפרויקטים, ראיתי מה הולך להיות ומה כבר נמצא.

<בועז כבל: אז איך אומרים?

<בועז כבל: חזק ואמץ, תמשיך ככה, אנחנו אוהבים אותך ושיהיה לך גמר חתימה טובה ולכל עיריית דימונה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: מבחינתנו שוב פעם אני - - - אני מסכם.

דוד אמסלם: תודה על קבלת הפנים.

<בני ביטון: בוא, אדוני מנהל המחוז, משרד הרווחה, מנהל המחוז, שב.

דוד אמסלם: היום אנחנו כל היום עסוקים בגילויים נאותים.

דוד אמסלם: ישראל זה חבר ילדות שלי.

<בני ביטון: אני יודע.

דוד אמסלם: סיימנו פחות או יותר.

דוד אמסלם: אתה רוצה להגיד משהו?

<בני ביטון: אתה רוצה להגיד משהו, ישראל?

<ישראל בודיק: לא - - -

<בני ביטון: אם היושב ראש נותן תגיד כמה מילים.

<בני ביטון: אתה רוצה שאני אגיד?

<בני ביטון: אני אגיד ברווחה.

<בני ביטון: ברווחה, יש מהפך אדיר במשרד הרווחה, שהתחיל גם השר הקודם שהוא בן דימונה, מאיר, ראינו את הקצאת המשאבים והתקציבים.

<בני ביטון: דימונה קיבלה קרוב ל-5 מיליון שקל, שזה חסר תקדים, רבותיי, בנושאים פיזיים ובנושאים חברתיים.

<בני ביטון: אגף הרווחה בדימונה הוא אחד מהאגפים המובילים במדינת ישראל ואני אומר במדינת ישראל, אם בנושאים הקהילתיים ואם גם בכל ההתפתחויות.

<בני ביטון: נכון שאנשים אוהבים ליחצן את החינוך וכל הזמן אומרים חינוך חינוך חינוך, אני אגיד משהו, ידידי בועז, לא הכול טוב בדימונה, יש לנו בערך 22% שהם נתמכי אגף הרווחה, שזה לא אחוז קטן, זה אחוז מאוד מאוד גדול יחסית לרשויות אחרות, אבל המזל שלנו שדימונה היא עיר חזקה כלכלית, היא העיר הכי חזקה בכל הנגב, היא יותר חזקה מאשקלון ומאשדוד ומחדרה, למה?

<בני ביטון: כי פר הכנסה לתושב בדימונה היא מהגבוהים ביותר, בגלל כימיקלים לישראל, מפעלי ים המלח, המגנזיום, רותם ומפעל הטקסטיל.

<בני ביטון: מי שלא יודע מה זה מפעל הטקסטיל, זה מפעל קמ"ג.

<בני ביטון: בגלל זה דימונה היא עיר חזקה.

דוד אמסלם: אם תמשיך ככה נצטרך לקחת לך כסף.

<בני ביטון: לא, אל תיקח.

<בני ביטון: איך אמר בועז?

<בני ביטון: אני שיניתי את התפיסה, אני לא בכיין, אני לא אומר שתו לי ולא אכלו לי ולא שום דבר, אני אומר שדימונה היא עיר חזקה, אבל דימונה צריכה להיות עוד יותר חזקה ואני עובד עם יעדים, לא יעזור שום דבר, אני רוצה שדימונה תצא, מסתכלת עליי גברתי לילי ממשרד הפנים והיא יודעת שאני לא מסתובב במשרד הפנים, לא 'תיתני לי ותלווי לי ותעשי לי ושתו לי', 92% גביית ארנונה עם אשכול 4, הם יודעים על מה אני מדבר, זה חסר תקדים, חסר תקדים לגבות את הארנונה בצורה כזאת, אבל אנחנו משמשים דוגמה אישית לרשות.

<בני ביטון: אם לא הייתה לנו גיבנת - - -

דניאל עטר: אתם 4?

<בני ביטון: אנחנו 4, מה לעשות, ברווחה אנחנו 1.

דניאל עטר: ככה הוא מתפתח בתוך העיר והוא ממשיך לקבל את ה - - - כמו שצריך.

דניאל עטר: גאוני.

<בני ביטון: אז אני אומר שאנחנו באמת עיר חזקה, עיר שאנחנו רוצים לשמור על הצביון שלה ואנחנו עיר שאם אנחנו נצליח להביא את הבנים שלנו חזרה הצלחנו לעשות מהפכה, ואם מכללת הסייבר, כמו שאמרו, תקום, אני מאמין, משה, אמרתי לך בפגישה בלשכת ראש הממשלה, אני מאמין שמכללת הסייבר תקום, לא תהיה להם ברירה, לא לכרמי, לנשיאת אוניברסיטת בן גוריון, ולא לסגן שלה ולא לאף אחד, לא תרצה אוניברסיטת בן גוריון נהיה בטכניון, לא בטכניון באוניברסיטת תל אביב, יהיה לנו מוסד אקדמאי שייתן לנו מטרייה.

<בני ביטון: אני מעדיף את הנגב, כבן דימונה שצמח בנגב, היא אוניברסיטה כל כך איכותית, קפצה ב-40-50 מקומות, יש חשיבות.

<בני ביטון: מילה סופית לאגף הרווחה, אני רוצה להגיד לך, ישראל, יישר כוח על כל מה שאתה עושה, יחד עם אדו ואילנה, על כל הסיפור הזה.

<בני ביטון: גברתי, לנו פה בדימונה יש את אגף החינוך והרווחה ביחד.

יעל גרמן: גם בהרצליה.

<בני ביטון: אני יודע, בגלל זה אמרתי לך, אני חושב שהדבר הזה, כדי לתפוס גם את הילדים החלשים והטובים, אנחנו מגיעים מלמטה, מביאים אותם מהרווחה, מהמועדוניות, מכל הדברים האלה.

<בני ביטון: הרי כל היוזמות, גם בחינוך וגם ברווחה, מתחילות במחוז הזה שנקרא מחוז הנגב לכל מדינת ישראל.

<בני ביטון: בעשור האחרון דימונה קיבלה שני פרסי חינוך, שזה חסר תקדים.

<בני ביטון: בהתחלה אומרים לי רק תעודות בגרות, תעודות בגרות, כשיש לך 100% תעודות בגרות חברתיות וכשיש לך שני בתי ספר שמקבלים כל שנה בעשירון העליון, בתי ספר ערכיים, זה אומר על החוזק שיש לנו פה, החוזק הוא חזק מאוד.

<בני ביטון: אני אומר שמהפכת החינוך בדימונה נעשתה, ואל תצטנע, אדוני, בשנת 89' התמנה גבי ללוש ז"ל, שייבדל לחיים ארוכים הבן שלו, הוא נמצא פה, סגן ראש העיר שלי כרגע, נעשתה מהפכה אמיתית, 17% בגרות וכשמגיעים למספרים כאלה חסרי תקדים זה נותן לנו מעוף, בתי ספר שמגיעים ל-90.

<בני ביטון: היא יודעת מה זה, היא הייתה ראש עיר בהרצליה, אין מספרים כאלה.

<בני ביטון: יושבת פה גם המפקחת שלנו, גם המחוז יושב איתנו פה, זה מראה את ההשקעה שלנו בחינוך, ברווחה, בתשתיות, בתרבות לא נתתי סקירה, נתתי סקירה קטנה, מנהל אגף התרבות פה, יש לנו מופעי תרבות, אנחנו משגעים את העיר הזאת.

<בני ביטון: אז מי אמר פה אייל גולן?

<בני ביטון: עם כל הכבוד אייל גולן היה אצלי וזה היה אצלי, ולא על חשבון התקציב שלי, על חשבון מפעל הפיס ועל חשבון מירי רגב ועל חשבון אחרים.

<בני ביטון: אנשים גם מבינים שזה לא בא על חשבון דברים אחרים.

<בני ביטון: ואני מאמין, אם יש בהרצליה את זה, זה צריך להיות גם בדימונה.

<בני ביטון: למה הקמתי את האמפיתיאטרון של ה-4,000 מקומות, כי אני חושב שברגע שירצו לעשות מופע שיבואו לעשות מופע גם בדימונה.

<בני ביטון: תודה רבה לכם.

<בני ביטון: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

<בני ביטון: בואו נתכבד טיפה ונצא לסיור ונראה את השטח.

<בני ביטון: אל תברחו מהסיור.

<בני ביטון: תודה רבה.