ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 47, 2015-08-11 13:30

יעקב מרגי: צהריים טובים, שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

יעקב מרגי: על סדר-היום: הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון מס' 13), התשע"ה-2015.

יעקב מרגי: זאת הצעת חוק ממשלתית.

יעקב מרגי: כמו כן הצעת חוק צער בלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון מס' 13), התשע"ה-2015, שאותה מוביל חבר הכנסת איציק שמולי, יחד עם חברי כנסת רבים נוספים וטובים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שמולי נמצא בחו"ל.

יעקב מרגי: הוא רצה להיות בדיון אבל אמרנו לו שמכיוון שהצעת החוק הממשלתית היא כבדה ומהותית, שמדברת גם על החמרת הענישה וגם על מתן כלי אכיפה למשרד החקלאות ועבירות נוספות, יהיה בה דיון מעמיק ואין לו מה לדאוג.

יעקב מרגי: בהמשך הדיון היום תכננו להקים ועדת משנה שתתרכז כל כולה בחוק צער בלי חיים.

יעקב מרגי: מאחר והוא לא נמצא איתנו פה לא נעשה את זה.

יעקב מרגי: אני מתכוון להעמיד את חבר הכנסת שמולי בראשות ועדת המשנה.

יעקב מרגי: אנחנו נמתין עד שהוא יהיה בארץ ובדיון הבא נעשה זאת.

יעקב מרגי: רשות הדיבור ליועצת המשפטית של הוועדה על-מנת שתיתן רקע לחוק.

יעקב מרגי: היום לא נקיים הצבעות וזאת על פי הבטחה שנתתי לחבר הכנסת שמולי.

יעקב מרגי: אנחנו נקרא את הסעיפים.

יעקב מרגי: אם יהיו הסתייגות נשים בצד.

יעקב מרגי: אם אין הסתייגויות נרשום שהיתה הסכמה והוא יתייחס לזה.

יעקב מרגי: אם גם לו לא יהיו הערות, מייד בתחילת הדיון הבא נביא את זה להצבעה.

תמר זנדברג: אדוני, מה שאמרת עכשיו זה נכון להצעה הממשלתית.

יעקב מרגי: לפני כן צריך להתקיים הליך של הצמדת שתי ההצעות, ההצעה של חבר הכנסת שמולי והצעת החוק הממשלתית.

יעקב מרגי: אם אין לחברי הכנסת התייחסות למיזוג אז נעבור להצבעה על המיזוג.

יעקב מרגי: מי בעד מיזוג שתי הצעות החוק?

יעקב מרגי: בעד – רוב

יעקב מרגי: נמנעים – אין ההצעה למזג שתי הצעות החוק נתקבלה.

יעקב מרגי: התקבל פה אחד.

<מירב ישראלי: אנחנו נפנה לוועדת הכנסת בבקשה לאשר את המיזוג.

<מירב ישראלי: משרד החקלאות נמצאים איתנו?

<אפרת אביאני: אני היועצת המשפטית של משרד החקלאות.

<אפרת אביאני: אתנצל ואומר שד"ר נדב גלאון, מנהל השירותים הווטרינריים נמצא כרגע בדיון אחר בוועדת כלכלה בעניין שחיטת כפרות וברגע שזה יסתיים הוא יגיע.

יעקב מרגי: הוא הסמיך אותך?

<אפרת אביאני: נמצאת פה נציגתו, הממונה לפי חוק צער בעלי חיים, ד"ר דגנית בן-דב.

יעקב מרגי: מבחינתנו הוא כאן.

<אפרת אביאני: גם יתר הצוות המשפטי שעבד על החוק נמצא בוועדת הכלכלה והוא יגיע בהמשך.

<אפרת אביאני: מדובר פה בהצעת חוק רחבה.

<אפרת אביאני: מדובר בתיקון מקיף לחוק צער בעלי חיים, שגיבשנו יחד עם המשרד החקלאות, בהמשך לניסיון שנצבר במשרד החקלאות בפעולות האכיפה בשנים האחרונות.

<אפרת אביאני: כמו שאדוני אמר, יש פה סדרה של תיקונים, הן בנושא סמכויות האכיפה, הסדרי התפיסה, עבירות חדשות, התאמה של הגדרות, החמרת ענישה, שיפור כלי אכיפה בכל מיני היבטים, הוספת אמצעי ענישה חדשים לבית המשפט, הוספת חובות מחזיק בבעל חיים לדאוג לו.

<אפרת אביאני: כמו כן, הוספת אחריות נושאי משרה ועוד.

<אפרת אביאני: באמת זה חוק רחב ומעמיק.

<אפרת אביאני: אנחנו גיבשנו אותו בתיאום עם כלל משרדי הממשלה הרלוונטיים בהובלת משרד המשפטים ונציגי הארגונים.

<אפרת אביאני: אני מאוד שמחה שהדיון נקבע ושאפשר לקדם את הצעת החוק הזאת כמה שיותר מהר לטובת כלל בעלי העניין.

יעקב מרגי: האם חברי הכנסת רוצים להתייחס או שניגש להקראה?

תמר זנדברג: אני רוצה התייחסות כללית.

תמר זנדברג: אני רוצה לברך על הבאת החוק הזה.

תמר זנדברג: זה חוק חשוב וגם על ההצמדה של הצעת החוק הפרטית של שמולי, שאני גם חתומה עליה.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר שכל הדיון הזה מתנהל בצל של מטריה יותר רחבה ושל מטריה יותר קטנה.

תמר זנדברג: המטריה היותר רחבה, היא שהרבה מהיושבים כאן, ארגונים, פעילים ועוד, חושבים כבר הרבה זמן שסמכויות חוק צער בעלי צריכים לעבור מאחריות משרד החקלאות לאחריות המשרד להגנת הסביבה.

יעקב מרגי: את יודעת מתי נפסיק לומר זאת?

יעקב מרגי: כשיהיה שר משותף לשניהם.

תמר זנדברג: לא יהיה שר משותף לשניהם ולא צריך להיות שר משותף לשניהם בגלל שיש ניגוד עניינים מובנה בין השניים.

תמר זנדברג: כמחברת כנסת שמתעסקת הרבה בנושאים הסביבתיים, לפעמים ניגודי העניינים זה דבר טוב.

תמר זנדברג: זה מעיד על האיזונים והבלמים בתוך הממשלה.

תמר זנדברג: אנחנו רואים את זה באיזונים שבין משרד האנרגיה למשרד הגנת הסביבה, בין משרד הרווחה למשרד לביטחון פנים.

תמר זנדברג: בכל מיני תחומים כביכול ניגוד העניינים המובנה הזה הוא דבר שמקדם את עבודת הממשלה לטובת העניין.

תמר זנדברג: במקרה הזה, אני חייבת קודם כל לברך על שינוי הגישה.

תמר זנדברג: כשנכנס שר החקלאות החדש באמת אפשר היה להרגיש בו כבר מההתחלה, בתחקירים, בהחמרת ענישה.

יעקב מרגי: היה חשוב לו לשמוע ממני שאני אקדם את החוק ושלא אעכב אותו.

יעקב מרגי: אמרתי לו שאדון איך שזה יגיע והדיון מתקיים בפגרה.

תמר זנדברג: לכן התחלתי בברכה עם ניגוד העניינים שהוא קיים ומובנה.

תמר זנדברג: אני חושבת שזה גם צריך להנחות את העבודה שלנו כאן, באמת להתייחס לדברים עם שיניים בכמה דברים מרכזיים.

תמר זנדברג: קודם כל, שבאמת אנחנו נעלה את דרג האחריות ולא נטיל אחריות על הש"ג.

תמר זנדברג: כמו שקורה הרבה פעמים.

תמר זנדברג: שנלך לכיוון של החמרת ענישה שמבטא את העובדה שיש כאן יחס לבעלי חיים.

תמר זנדברג: הרבה פעמים על עבירת רכוש יש עונש יותר גבוה מאשר בפגיעה בבעלי חיים.

יעקב מרגי: זה חשוב וזה חשוב אבל בשני הפסיקו לקבל תלונות.

תמר זנדברג: אז אנחנו המחוקקים צריכים לבטא איזה רציונל נורמטיבי, איך היינו רוצים לראות את הדברים?

תמר זנדברג: אחר כך התפקיד שלנו לוודא שהאכיפה נעשית כמו שצריך.

תמר זנדברג: שבתי המשפט עומדים בעונשים שהמחוקק נתן להם.

תמר זנדברג: אבל קודם כל, אנחנו המחוקקים, שניתן את ראיית העולם על-פי מדרג הענישה שהיינו רוצים לראות ושזה יבטא את הערכים שהיינו רוצים לראות.

תמר זנדברג: אני אומרת את זה בכוונה כהערה כללית.

תמר זנדברג: יש כאן יחסית הרבה חברי כנסת שהגיעו לכאן בפגרה.

תמר זנדברג: כל הכבוד ליושב ראש הוועדה שלקח את זה כפרויקט והתחלנו לעבוד על זה.

תמר זנדברג: אני אומרת את זה כדי שנזכור את הקונטקסט, באיזה עולם תוכן אנחנו נמצאים.

תמר זנדברג: נמשיך לקדם גם את העברת הסמכויות וגם לדאוג שיהיה חוק כמה שיותר דרקוני בהקשר הזה, עם כמה שיותר שיניים וכמה שיותר אפקטיבי.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית, תתחילי להקריא.

<מירב ישראלי: אני מקריאה את ההצעה הממשלתית כי הפרטית מוזגה לתוך הממשלתית.

<מירב ישראלי: אני מקריאה מהנוסח הכחול.

<מירב ישראלי: הצעת החוק הפרטית מתייחסת לשני נושאים בלבד.

תמר זנדברג: הנוסח הכחול זה הנוסח שאת מקריאה עכשיו, אין נוסח ביניים עם שינויים של הוועדה?

<מירב ישראלי: באנו בדברים עם משרד החקלאות ונתנו את ההערות שלנו.

<מירב ישראלי: חלק מהדברים הם עדיין בבירור אז אני אתייחס לזה תוך כדי הקראה.

<מירב ישראלי: "1.

<מירב ישראלי: בחוק צער בעלי חיים, הגנה על בעלי חיים, בסעיף 1: במקום ההגדרה "הממונה" יבוא" - - - אני כבר אומר שבעקבות דיונים שהיו לנו בנושא ההגדרה כפי שהיא כתובה בכחול עומדת להשתנות.

<מירב ישראלי: אנחנו מוחקים בעצם את כל הסייפה ותכף נסביר למה.

<מירב ישראלי: ההגדרה תהיה: "הממונה" – רופא וטרינר, עובד השירותים הווטרינריים במשרד, שמינה המנהל לעניין חוק זה".

<מירב ישראלי: זאת בעצם ההגדרה שהיא היום בחוק.

<מירב ישראלי: תתווסף הוראה נוספת לחוק.

<מירב ישראלי: אתם רוצים להסביר את זה?

<דגנית בן דב: יש נוסח מוסכם מול משרד המשפטים מהיום בבוקר.

יעקב מרגי: אם תהיה להם הערה ניתן להם.

יעקב מרגי: אם לא, תמשיכי.

<מירב ישראלי: בעיקרון, הרצון והרחבה פה היתה על-מנת שהממונה יוכל להסתייע באנשים נוספים בהפעלת סמכויותיו.

<מירב ישראלי: כדי שזה לא יהיה מספר מנויים מקבילים – הנוסח הזה הוא מינוי של מספר ממונים מקבילים ויכול להיות שלא יהיה גורם מרכזי שיראה את כל התמונה.

<מירב ישראלי: לכן אנחנו משאירים ממונה מרכזי אחד, אבל אותו ממונה יוכל לאצול מסמכויותיו.

<מירב ישראלי: בעצם אנחנו מוסיפים סעיף במקום "וכן כל רופא".

<מירב ישראלי: הנוסח של הסעיף המוסכם יהיה כזה: "הממונה רשאי לאצול את סמכויותיו לפי חוק זה, כולם מקצתם לרופא וטרינר עובד השירותים הווטרינריים במשרד, ובלבד שככל שההאצלה היא לעניין סמכויות פיקוח ואכיפה, הוא עומד בתנאים של סעיף 5 שזה הסמכה של המפקח.

<מירב ישראלי: " בעצם, הממונה עדיין נשאר בראש הפירמידה.

<מירב ישראלי: הוא זה שרואה את כל התמונה אבל הוא יכול להיעזר באנשים נוספים.

<דגנית בן דב: הוצע להכניס את זה כ-19א.

<מירב ישראלי: זה כבר יהיה עניין של ניסוח בהמשך.

<מירב ישראלי: ממשיכה להקריא: כעת כל מיני תיקונים טכניים בהגדרות.

<מירב ישראלי: "2.

<מירב ישראלי: בהגדרה "מנהל" המילה "חקלאות" - תימחק.

<מירב ישראלי: 3.

<מירב ישראלי: אחרי ההגדרה "המנהל" יבוא: "המשרד" – משרד החקלאות ופיתוח הכפר.

<מירב ישראלי: "מחזיק" – מי שבעל חיים מצוי ברשותו או באחריותו, לרבות במסגרת עיסוקו".

<מירב ישראלי: ההוספה של הגדרת המחזיק היא רלוונטית כי אנחנו מרחיבים חלק מהאחריות גם על מי שבעל חיים מצוי ברשותו ואחריותו, בהמשך, בעבירות עצמן.

<מירב ישראלי: "4.

<מירב ישראלי: במקום ההגדרה "מיתקן מוגן" יבוא:" כאן אנחנו עושים תיקון טכני בהסכמה.

<מירב ישראלי: ההגדרה מיתקן מוגן, כמשמעותו בסעיף 8ג.

<מירב ישראלי: ההגדרה תהיה בסעיף 8ג.

<מירב ישראלי: בסעיף 8ג, אנחנו נכניס את הנוסח הזה: "מקום שאישר הממנה להחזקת בעלי חיים ולטיפול בהם או מקום כאמור שאישר הממונה לעניין בעל חיים מסוים".

<מירב ישראלי: זה יישאר.

<מירב ישראלי: יש היום בסעיף, 8ג משהו שנמחק, שזה גם אפשרות להתנות תנאים, אז אנחנו משאירים את זה גם.

<מירב ישראלי: זה נוסח שהוסכם וזה יעבור לסעיף 8ג.

<מירב ישראלי: "5.

<מירב ישראלי: אחרי ההגדרה "הקרן" יבוא: "השר" – שר החקלאות ופיתוח הכפר.

<מירב ישראלי: "

יעקב מרגי: יש הערות לסעיף 1?

יעקב מרגי: לעת עתה אין הערות.

יעקב מרגי: לעניין "בעל חיים מסוים".

יעקב מרגי: גם יש היום בסעיף 8ג משהו שנמחק, שזה אפשרות להתנות תנאים ואנחנו משאירים את זה גם.

יעקב מרגי: יש הערות לסעיף 1?

יעקב מרגי: לעת עתה סעיף 1 ללא הערות.

<מירב ישראלי: "בסעיף 2 לחוק העיקרי – בסעיף קטן (ד), ארי "ברקמה חיה" יבוא "קעקוע או צביעה באמצעי הפוגע ברקמה חיה".

<מירב ישראלי: " גם כאן אנחנו חוזרים לניסוח שקיים היום בתקנות.

<דגנית בן דב: אני אקריא את סעיף ד': הסעיף המקורי היה: "לא יבצע אדם בבעל חיים חיתוך ברקמה חיה למטרות נוי".

<דגנית בן דב: אחרי "ברקמה חיה" מתווסף: "קעקוע או צביעה באמצעי הפוגע ברקמה חיה או חודר לתוכה".

<דגנית בן דב: הסעיף למטרות נוי נשאר.

<דגנית בן דב: החזרנו את "החוזר לתוכה".

<דגנית בן דב: מטרות נוי נשאר.

<דגנית בן דב: יש קעקוע או סוגי חיתוך שהם מותרים אם הם לא למטרות נוי.

<דגנית בן דב: למשל, חיתוך אוזן אחרי סירוס חתולים או קעקוע למטרות אחרות כמו מספור למטרות משקיות שונות.

<דגנית בן דב: פגיעה ברקמה חיה למטרות נוי אסורה והורחב האיסור.

<מירב ישראלי: "2.

<מירב ישראלי: אחרי סעיף קטן (ד) יבוא: העברנו את סעיף 3 לכאן ואיחדנו את ה' ו-ו' באיחוד נוסחי.

<מירב ישראלי: "ה.

<מירב ישראלי: לא יעביד אדם בעל חיים שאינו מסוגל לעבוד עקב מצבו הגופני.

<מירב ישראלי: ו.

<מירב ישראלי: לא יעביד אדם בעל חיים עד כדי אפיסת כוחות".

<מירב ישראלי: אנחנו חשבנו שעד כדי אפיסת כוחות זה כבר מאוחר מידי אז אנחנו משנים ל"מעבר ליכולתו".

<מירב ישראלי: הוא לא יעביד אותו מעבר ליכולתו ולא כפי שכתוב ,עד כדי אפיסת כוחות.

יעקב מרגי: אין הערות לסעיף 2.

<מירב ישראלי: "3.

<מירב ישראלי: בסעיף 2א לחוק העיקרי, במקום סעיף קטן (א) יבוא: בעלים של בעל חיים או מחזיק לא יינטשו את בעל החיים".

<מירב ישראלי: כאן קיבלנו הערה של הארגונים.

<יונתן שפיגל: היתה לנו הערה לסעיף הזה וסיכמנו בימים האחרונים עם משרד המשפטים.

<יונתן שפיגל: במקום התוספת הזאת הצענו תוספת לסעיף 19, שמסמיך את השר להתקין תקנות בנושאים מהסוג הזה.

<יונתן שפיגל: אם התוספת הזאת תהיה מקובלת היא תתווסף לסעיף 19.

<יונתן שפיגל: לא קיבלנו תשובה האם התוספת הזאת מקובלת?

<יונתן שפיגל: אם לא, נצטרך לדון בהערה הזאת בסעיף 2א.

<מירב ישראלי: כשנגיע לסעיף 19.

יעקב מרגי: בינתיים אין תשובה.

יעקב מרגי: אתם מודעים להערה?

<דגנית בן דב: כן.

<יונתן שפיגל: אני אסביר בקצרה.

<יונתן שפיגל: עבירת הנטישה היא עבירה חשובה ורק בתקופה האחרונה היא מתחיל להיאכף כמו שצריך וזה דבר מבורך.

<יונתן שפיגל: אחת הבעיות המרכזיות נובעת מאנשים שנותנים לבעל החיים שלהם להתרבות, כלב או חתול בדרך-כלל, והם מסירים את האחריות שלהם מהצאצאים.

<יונתן שפיגל: הם מעבירים אותם לארגונים למען בעלי חיים או לכלביות עירוניות.

<יונתן שפיגל: מהותית מדובר על סוג של נטישה והסרת אחריות מבעל החיים.

<יונתן שפיגל: היום אין בישראל שום התייחסות.

יעקב מרגי: יש אפשרות לשייך את זה?

<יונתן שפיגל: אנחנו הצענו תוספת שאומרת שאדם לא יאפשר לבעל חיים להתרבות אם אין ביכולתו לספק לצאצאים שייוולדו תנאי חיים נאותים.

<יונתן שפיגל: משרד המשפטים אמר שזה נשמע לו סעיף כללי מידי שמתאים יותר לפירוט בתקנות.

<יונתן שפיגל: אמרנו שבשמחה.

<יונתן שפיגל: בואו נוסיף הסמכה בסעיף 19 - - -

יעקב מרגי: קח כלב או חתול.

יעקב מרגי: יש להם שבב עם תעודת זהות.

יעקב מרגי: הצאצאים שלהם הם ללא זהות.

יעקב מרגי: איך אתה אוכף את זה?

<יונתן שפיגל: הרבה פעמים אנשים פשוט נותנים לבעל החיים שלהם להמליט ומגיעים עם ארגז עם גורים לשערי "תנו לחיות לחיות".

<יונתן שפיגל: זה קורה על בסיס שבועי אם לא יומי.

<יונתן שפיגל: היום חלק מהכלביות העירוניות לא מוכנות לקבל.

<יונתן שפיגל: הם צודקים במידה מסוימת כי הם אומרים: אתם יוצרים את הבעיה ואז אתם זורקים אותם בשערי הכלבייה העירונית.

יעקב מרגי: סעיף 3 נשאר בדורש עיון.

יעקב מרגי: אנחנו מבקשים תשובות לדיון הבא.

יעקב מרגי: יש לך תשובה כבר עכשיו?

<אביגיל סון-פלדמן: אני ממשרד המשפטים.

<אביגיל סון-פלדמן: הסברתי להם ש"לאפשר להתרבות" מבחינתנו זאת התנהגות לא מספיק מוגדרת שאפשר להפליל אותה.

<אביגיל סון-פלדמן: אם זה תחום שרוצים להסדיר אותו אפשר להסדיר אותו בתקנות.

<אביגיל סון-פלדמן: צריך להסביר מה זה אומר.

<אביגיל סון-פלדמן: להגיד מה אסור, מה מותר.

<יונתן שפיגל: צריך להוסיף סעיף לחקיקה.

<יונתן שפיגל: קיבלנו את זה.

<מירב ישראלי: לא, זה עוד בבדיקה.

יעקב מרגי: את הסעיף הזה בחוק לא יהיה לך אלא אם כן עד הדיון הבא נחשוב שאפשר לעגן את זה באיזה נוהל או תקנה.

יעקב מרגי: כרגע תיקון מעבר לזה לא יהיה.

יעקב מרגי: בינתיים סעיף 3 ללא הסכמה.

יעקב מרגי: אם תגיעו לנוסח מוסכם או דרך מוסכמת, אדרבה.

יעקב מרגי: אם לא, נצטרך להיצמד למשרד המשפטים.

תמר זנדברג: שאלה לסעיף הזה.

תמר זנדברג: כמו שאמר יונתן, הסעיף עוסק בנטישה.

תמר זנדברג: אני מבינה את הבעייתיות הפלילית של להוסיף עבירה פלילית ב"לאפשר להתרבות".

תמר זנדברג: האם יש דרך אחרת להכניס את הנושא של נטישה?

תמר זנדברג: יש פה פעולה מאוד מסוימת.

תמר זנדברג: הפעולה היא הרבייה.

תמר זנדברג: אני מניחה שנותנים להם להתרבות כי אולי רוצים גור אחד או סתם כי לא עיקרו.

<יונתן שפיגל: לפעמים זה סתם מחוסר אחריות.

תמר זנדברג: יש לנו כאן שרשרת של פעולות.

תמר זנדברג: לא מעקרים או לא מסרסים, יש התרבות ונטישת גורים.

תמר זנדברג: המטרה היא למנוע את ההתרבות שגוררת אחריה נטישה?

יעקב מרגי: אם אדם מתייצב בכלבייה העירונית ומשאיר גור.

תמר זנדברג: זאת כלבייה עירונית, זה שירות ציבורית.

יעקב מרגי: מה החובה.

<יונתן שפיגל: ישנם פה נציגי הווטרינרים הרשותיים.

<יונתן שפיגל: הם עוברים את ההתלבטות הזאת יום יום.

יעקב מרגי: יש לך חובה לקלוט?

<אבי צרפתי: אני מזכיר הארגון של הווטרינרים ברשויות המקומיות.

<אבי צרפתי: אין חובה לקלוט.

<אבי צרפתי: זה לא כתוב באף מקום.

<אבי צרפתי: אבל ברור לנו ואנחנו עושים את המאמצים המרביים כדי לקלוט אותם מאחר וברור לנו שהאלטרנטיבה של אותם גורים שמונחים בארגז זה או להתייבש בשמש באיזה מקום או להיות מפוזרים ברחובות.

יעקב מרגי: מיצינו.

יעקב מרגי: בדיון הבא חייבים למצוא לזה הסדרה או נוסח.

יעקב מרגי: תחשבו על זה.

תמר זנדברג: אנחנו מבקשים להכניס את הנושא של התרבות ונטישת גורים לעבירת הנטישה.

<מירב ישראלי: ככל שזאת נטישה, זאת נטישה.

ענת ברקו: אדוני היושב ראש, אני רוצה להבין.

ענת ברקו: זה לא בדיוק אותו דבר.

ענת ברקו: יש את אלה שלוקחים את הגורים ועושים מעשה נורא וזורקים אותם לרחוב.

ענת ברקו: אם נכניס כל דבר למתכונת של עבירה פלילית, נפספס בגדול במקרה הזה.

תמר זנדברג: הטענה היא שיש כאן תופעה שהחוק צריך להתמודד איתה.

ענת ברקו: יש אנשים שמחלקים את הגורים שלהם, נותנים לחברים.

<יונתן שפיגל: אז זה לא רלוונטי.

ענת ברקו: אבל מי שמביא ואין פתרון, עדיף שהוא יביא את הגורים הללו מאשר יפקיר אותם.

<יונתן שפיגל: אבל הוא לא צריך היה מלכתחילה.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: פה הרעיון הוא ללכת שלב אחד אחורה.

<יונתן שפיגל: בכלביות העירוניות הורגים אותם.

<יונתן שפיגל: מי שנותן לבעל החיים שלו להתרבות כאשר הוא לא מסוגל לדאוג לצאצאים, המשמעות היא שיהרגו את הצאצאים האלה.

יעקב מרגי: בסעיף 2א כתוב "לא יינטשו את בעל החיים".

יעקב מרגי: זה חל גם על הגורים.

מירב בן ארי: למה לא לכתוב "לא יינטשו את בעל החיים וצאצאיו"?

יעקב מרגי: זה מיותר.

יעקב מרגי: אתם רוצים להסדיר הכול על הכתפיים של החוק הזה?

יעקב מרגי: לא נצליח.

יעקב מרגי: אני חושב שיש פה אמירה ברורה וחד משמעית גם משפטית.

יעקב מרגי: נאמר שמחזיק לא ינטוש את בעל החיים וזה כולל את הגורים.

יעקב מרגי: יש לנו עוד משימות.

יעקב מרגי: ועדת המשנה תתכנס ותדון בשאלת הריבוי, מה עושים?

יעקב מרגי: וכדומה.

יעקב מרגי: זאת לא הפלטפורמה.

יעקב מרגי: לכן, אם אתה שואל אותי, צריך להשאיר את הסעיף הזה איך שהוא.

<יונתן שפיגל: אנחנו הסכמנו לזה והצענו להוסיף סעיף בסעיף 19 שמטפל בתקנות.

יעקב מרגי: נגיע לסעיף 19 נדון בו.

יעקב מרגי: כרגע זה סעיף מוסכם ללא הערות.

<מירב ישראלי: אני רק אומר שלגבי סעיף 19 כמובן שמשרד החקלאות הוא זה שיצטרך לעשות את ההסדר.

<דגנית בן דב: לציין שאחד התיקונים שאנחנו עובדים עליו זה תיקון לתקנות הסדרת הפיקוח על כלבים, שיאפשר גם לרשות מקומית לגבות אגרה על כלב שמובא לאותה רשות וגם לעמותה, בצורה יותר מוסדרת, לגבות סכום כסף ממישהו שהגיע אליו עם כלב.

יעקב מרגי: בינינו, את רק הולכת להסדיר כי הם כבר גובים.

<דגנית בן דב: לעמותות מותר אבל לרשויות אסור לגבות על זה כסף.

יעקב מרגי: טוב שמסדירים.

יעקב מרגי: סעיף 3 ללא הערות.

<מירב ישראלי: מקריאה: "4.

<מירב ישראלי: אחרי סעיף 2א לחוק העיקרי יבוא: חובת בעלים או מחזיק לטפל בבעל החיים ולמנוע התעללות בו 2א1.

<מירב ישראלי: בעלים של בעל חיים או המחזיק בו חייבים לספק לו את צורכי מחייתו, לדאוג לבריאותו ולמנוע התעללות בו.

<מירב ישראלי: על אף האמור בסעיף קטן (א), לא יראו בהמתה כמפורט להלן, שבוצעה תוך מניעת סבל מיותר, כהפרת החובה לפי סעיף זה:"

יעקב מרגי: השאלה מה זה לדאוג לבריאותו?

יעקב מרגי: זאת הגדרה מאוד כוללת.

יעקב מרגי: מה המשמעות של לדאוג לבריאותו.

<מירב ישראלי: המשמעות היא, לקחת אותו לווטרינר כשצריך.

<מירב ישראלי: המתה שנעשתה בידי רופא וטרינר.

<מירב ישראלי: המתה של בעל חיים המוחזק לשם הפקת תוצרת חקלאית לשיווק, ממנו או מתולדותיו או שנוצר במסגרת גידול שמטרתו הפקת תוצרת חקלאית כאמור.

<מירב ישראלי: המתה של בעל חיים המצוי במצב סופני שהעברתו לטיפול רפואי תגרום לו סבל נוסף ומיותר.

<מירב ישראלי: המתה של מכרסמים, דגים וארנבונים לצורך האכלה של בעל חיים.

<מירב ישראלי: המתה בהתאם להוראה שניתנה לפי כל דין".

<מירב ישראלי: הארגונים העירו שכל ההכנסה של נושא ההמתה שלא מוסדר במקום אחר והוא בצורה מוגבלת כאן הוא בעייתי ואני נוטה להסכים איתם.

<מירב ישראלי: אולי תציגו את כל השיקולים בעד ונגד.

<דגנית בן דב: ההצעה המקורית שאותה אנחנו העברנו כללה את 2א1(א), כלומר "בעלים של בעל חיים או המחזיק בו חייבים לספק לו את צורכי מחייתו, לדאוג לבריאותו ולמנוע התעללות בו".

<דגנית בן דב: אנחנו הוספנו סייפה: שלא יראו בהמתה שבוצעה תוך מניעת סדר מיותר כהפרת החובה לפי סעיף זה, כדי שלא יהיו חיכוכים בין הפרשנות "לספק צורכי מחייתו ולדאוג לבריאותו" לבין המתה.

<דגנית בן דב: המתה של בעלי חיים במסגרות שונות זה דבר שקורה, גם במסגרות חקלאיות וגם במסגרות חקלאיות.

<דגנית בן דב: הוזכר פה הנושא של המתת כלבים שלא מצליחים למצוא להם בתים בחלק מהמסגרות והכלביות.

<דגנית בן דב: זה נכון לגבי חיות משק עודפות, לאו דווקא אלה שמשמשות למאכל אדם.

<דגנית בן דב: זה נכון לגבי בעלי חיים שמומתים כדי לשמש מאכל לבעלי חיים אחרים, כמו זוחלים וכמו בעלי חיים אחרים במסגרות שונות של גני חיות וכדומה.

<דגנית בן דב: לכן הוספנו את הסיפא, שלא יראו בהמתה שבוצעה תוך מניעת סבל מיותר כהפרת החובה לטפל.

<דגנית בן דב: עלתה טענה שזה עלול לעודד או לאפשר המתה שהיא לא ראויה.

יעקב מרגי: מתוך ההן אנחנו שומעים את הלא.

יעקב מרגי: כל מה שחוץ מזה אסור.

יעקב מרגי: צריך לסמן את הקו.

<דגנית בן דב: אנחנו מעדיפים את זה בלי הפירוט של 1 עד 5.

<דגנית בן דב: אנחנו מעדיפים "לא יראו בהמתה תוך מניעת סבל מיותר כהפרת החובה בלי הפירוט אחר-כך, בדיוק מהסיבה הזאת.

<דגנית בן דב: בהחלט יכול להיות ששכחנו מסגרות מסוימות, שלא חשבנו על הכול ושנהפוך אנשים לעבריינים בלי שנתכוון.

<דגנית בן דב: העמותות מגיעות לאותה מסקנה אבל מסיבות אחרות.

<יוסי וולפסון: זה חובה שמוגדרת רק לגבי הבעלים המחזיק.

<יוסי וולפסון: בעצם התוספת הזאת בסייפה, שלא כוללת את הנושא של ההמתה, כי ככלים כאלה צריך לקבוע לא רק לגבי הבעלים

<יוסי וולפסון: יש פה ניסיון להוסיף חובה על מחזיק, על הבעלים, חובה אקטיבית לדאוג לבעל החיים שלו.

<יוסי וולפסון: זאת חובה שמוגדרת רק לגבי הבעלים המחזיק ובעצם התוספת בסייפה, שזה לא כולל את הנושא של ההמתה, לא באה לקבוע איזה כללים מתי מותר להמית ומתי אסור להמית, כי כללים כאלה צריך לקבוע לא רק לגבי הבעלים והמחזיק אלא באופן כללי.

<יוסי וולפסון: היא באה להגדיר מה בדיוק גבולות החובה שאנחנו מגדירים בסעיף הזה.

<יוסי וולפסון: לכן התוספת הזאת, שבאמת יוצרת איזה דיון מתי להמית ומתי לא להמית, דיון שהיה צריך להתחיל אותו כהצעת חוק עצמאית, עם שימועים.

<יוסי וולפסון: הרשימה הזאת באה אחרי הדיון בוועדת השרים ואנחנו יכולים להתווכח פה על כל סעיף במשך כמה דיונים כדי לעדן אותו.

<יוסי וולפסון: אולי גם אפשר לעשות אותו בתקנות אבל זה לא המקום.

<יוסי וולפסון: לכן הצענו הצעה שמאוד דומה למקור של משרד החקלאות, כדי שיהיה מאוד ברור שמצד אחד, אנחנו לא קובעים פה שום דבר לא לטובה ולא לרעה בעניין המתה.

<יוסי וולפסון: זה לא סעיף שאומר שמותר להמית וזה לא סעיף שאומר שאסור להמית.

יעקב מרגי: אתה משאיר את זה בדמדומים?

<יוסי וולפסון: מטרת הסעיף להגדיר שאדם שמחזיק כלב או פרה, צריך לתת לה את האוכל בבוקר.

<יוסי וולפסון: זאת המטרה של הסעיף הזה.

<יוסי וולפסון: הוא לא מנסה בכלל לדון בנושא של ההמתה שיכול להיות גם על-ידי אדם שלישי.

<יוסי וולפסון: לכן אנחנו הצענו את הנוסח שאומר: "מבלי לגרוע מהוראות אחרות לפי חוק זה", שיהיה ברור שאם יש סעיף אחר שמגביל המתה, למשל, הסטריכנין.

<יוסי וולפסון: יש ויכוח על הפרשנות של סעיף 2א.

<יוסי וולפסון: אחד השופטים בבית המשפט העליון אמר שזה אוסר המתה שלא לצורך.

<יוסי וולפסון: אמר זאת השופט גולדברג ויש עוד המון אמירות כאלה בפסיקה.

<יוסי וולפסון: "מבלי לגרוע מהוראות אחרות לפי חוק זה, לא יראו בהמתה שבוצעה תוך מניעת סבל מיותר, כהפרת החובה לפי סעיף זה".

<יוסי וולפסון: אז אנחנו יצרנו את הסעיף הזה, שהוא מאוד חשוב, בלי ליצור השלכות רוחב לכאן או לכאן, בסוגיה שבאמת דורשת דיון נפרד לחלוטין.

<קריאה: יוסי, הורדת את "תוך מניעת סבל מיותר"?

<שרית ישראלי: לא.

<שרית ישראלי: הוא פשוט הוסיף "מבלי לגרוע מהוראות".

<אביגיל סון-פלדמן: אני אסביר מה הפריע לגבי הסיפא כמו שהיא היתה.

<אביגיל סון-פלדמן: כמו שנאמר פה, הסוגיה של המתה היא סוגיה קצת עמומה היום מבחינה משפטית.

<אביגיל סון-פלדמן: היא סוגיה מורכבת: האם זה כן התעללות או לא? זה כנראה בנסיבות.

<אביגיל סון-פלדמן: עלה החשש שאמירה כזאת – לא היה רצון להסדיר עכשיו את נושא ההמתה אבל עלה חשש שהאמירה הזאת שהמתה בלי סבל לא מהווה הפרה של החובה, שזה בעצם מכשיר את ההמתה, ובלבד שלא נגרם סבל.

<אביגיל סון-פלדמן: בעצם זה אולי קובע מסמרות במקום שבו היום משפטית לא נקבעו מסמרות חד משמעותיים.

<אביגיל סון-פלדמן: אם סתם מחליטים להרוג בעל חיים, בלי שום סיבה עולם, אבל עושים את זה ללא סבל - - -

יעקב מרגי: אני לא רוצה שאחרי הסעיף הזה יהיה דיון בבג"צ לגבי השחיטה הכשרה.

<שרית ישראלי: לא.

יעקב מרגי: לפעמים כשאתה מציין ספציפית, אתה מתחם.

יעקב מרגי: אני דווקא זורם עם ציון ספציפי של אותם מקרים כי אחרת אתה מתיר מכל הבא ליד.

יעקב מרגי: יש לכם בעיה עם הקטע האקטיבי.

<יונתן שפיגל: גם המקרים שמפורטים הם מקרים בעייתיים.

<יוסי וולפסון: כל הסעיף הזה בעצם מדבר על החובה האקטיבית של אדם לעשות דברים.

יעקב מרגי: מאיפה אתה רואה את החובה הזאת?

תמר זנדברג: תסתכל על שם הסעיף.

תמר זנדברג: שם הסעיף זה "חובת הבעלים או מחזיק לטפל בבעל החיים ולמנוע התעללות בו".

תמר זנדברג: זה עולם התוכן.

תמר זנדברג: זה לא סעיף שעוסק בהמתה.

תמר זנדברג: אני דווקא רואה קשר ביניכם.

תמר זנדברג: הכותרת של הסעיף הזה זה חובה אקטיבית לבעלים או למחזיק לטפל בבעל החיים ולמנוע התעללות בו.

תמר זנדברג: זה לא סעיף שעוסק בשחיטה או בהמתה כשלעצמה.

<שרית ישראלי: אני רק רוצה להבהיר שחוק צער בעלי חיים, בחוק המקורי יש החרגה "חוק זה לא יחול על המתת בעלי חיים שנעשתה לצרכי מאכל אדם".

יעקב מרגי: יש לי שאלה את המשפטנים.

יעקב מרגי: אם נשאיר את סעיף 4 בלי סעיף ב'.

<אביגיל סון-פלדמן: פה לדעתנו יש קושי רב.

יעקב מרגי: למה?

<אביגיל סון-פלדמן: זה שכבות על גבי שכבות.

<אביגיל סון-פלדמן: החובה הבסיסית היא א'.

<אביגיל סון-פלדמן: למשרד החקלאות יש את הקשיים שהם תכף יסבירו ולכן הם רצו להסביר את הסיפא, בגלל החשש שבעצם נכשיר המתה סתם ובלבד שהיא נעשתה ללא התעללות.

<אביגיל סון-פלדמן: לכן נוספה הרשימה.

<אביגיל סון-פלדמן: זאת שכבה על גבי שכבה, מן תהליך כרונולוגי.

יעקב מרגי: סעיף ב' הוסף לדרישת משרד החקלאות?

<דגנית בן דב: הסעיפים הקטנים 1 עד 5 הוספו בניסיון לרכך את ב'.

<דגנית בן דב: סעיף ב' היה גם קודם.

יעקב מרגי: למה צריך את סעיפים 1 עד 5?

<אפרת אביאני: חייבים את סעיף ב' כי באמת החובה של בעלים או מחזיק' של בעל חיים לדאוג לבריאותו ולטפל בבעל החיים, במצבים מסוימים היא נגרמת.

<אפרת אביאני: היא נגמרת כאשר בעלי החיים מגיעים למצב שאין מה לעשות איתם, כמו במקרה של המתת אפרוחים בממשקים חקלאיים מסוימים.

<אפרת אביאני: היא נגרמת שבעלי החיים חולים.

<אפרת אביאני: היא נגמרת בכל מיני סיטואציות.

<אפרת אביאני: אנחנו לא רוצים להשאיר את זה לשיקול דעתו של תובע.

<אפרת אביאני: זה חייב להיות ברור שהחובה לטפל בבעל החיים היא עד נקודה מסוימת ולא כל המתה כשלעצמה היא המתה אסורה.

<אפרת אביאני: יש המתות שהן לגיטימיות.

<אפרת אביאני: כדי שהחוק לא יהפוך לעבירות מעשים שהם היום לגיטימיים מבחינה חברתית, חשוב לנו הסייג הזה.

<אפרת אביאני: הסייג בא למנוע עינוי דין, או כל מיני מצבים של העמדה לדין שלא היו צריכים לקרות.

<אפרת אביאני: בסופו של דבר יש פה גם עניין של זכויות אדם וזכויות חשודים ונאשמים.

תמר זנדברג: איזה עוד מקרים לגיטימיים חוץ מאשר המתה של בעל חיים חולה או שזה למען מניעת סבל?

תמר זנדברג: מה למשל?

<דגנית בן דב: אפרת הזכירה את הנושא - - -

<אפרת אביאני: חקלאות.

תמר זנדברג: אמרת שבחקלאות זה לא חל.

<דגנית בן דב: לא.

<דגנית בן דב: המתת בעלי חיים - - -

תמר זנדברג: כמו אפרוחים, למשל?

תמר זנדברג: אם לא אוכלים את בעל החיים עצמו, אם זה תוצר לוואי של החקלאות?

<דגנית בן דב: נכון.

<דגנית בן דב: הוזכרו פה הנושא של האפרוחים.

<דגנית בן דב: אם אני זוכרת נכון היית בדיון הראשוני בנושא, שעלה בו גם הנושא של המתת אפרוחים.

<דגנית בן דב: זה נכון לגבי בעלי חיים עודפים.

<דגנית בן דב: הרבה פעמים זה נכון במשק החקלאי לגבי בעלי חיים חולים, כשעלויות הטיפול הופכות את זה ללא כדאי מבחינת תפוקה.

תמר זנדברג: הסעיף הזה מאפשר את כל זה?

<דגנית בן דב: הוא לא אוסר את כל זה.

<דגנית בן דב: הוא לא הופך את ההמתה להפרה של החובה לדאוג לבריאותו.

<דגנית בן דב: זה נכון גם לנושא שהזכרתי קודם, האכלה בעזרת בעלי חיים, דהיינו, אנשים שמגדלים זוחלים, אנשים שמחזיקים גני חיות.

<דגנית בן דב: יש לפעמים מצבים של המתה כדי להאכיל ועדיף להמית בצורה הומנית ולהאכיל מאשר לתת לנחש להרוג לבד את העכבר או לתת לשועל לשחק עם עצמו מסירות עם אפרוח חי כי הדברים האלה קורים.

<דגנית בן דב: זה נכון גם לגבי חיות מחמד.

<דגנית בן דב: איפה נגרמת החובה לדאוג לבריאותו?

<דגנית בן דב: כשאת מוכרת את האוטו?

<דגנית בן דב: כשאת מחליטה אם לממן את הטיפול הרפואי לכלב במקום לשלוח את הילד לחוגים, או כשאת צריכה למכור את הבית.

<דגנית בן דב: לי יש כלבה שיש לה ברך ב-4,000 שקלים.

<דגנית בן דב: אני לא יודעת אם נכון לחייב אנשים לעשות את זה.

<אפרת אביאני: וגם להפוך את זה לעבירה פלילית.

<אפרת אביאני: פה אנחנו בדיון על הפרה שהמשמעויות שלה פליליות.

<יוסי וולפסון: אפרת, מה דעתכם על הצעת הנוסח שלנו?

<מירב ישראלי: אני הצעתי הצעה מאוד דומה להצעה שלכם רק הרחבתי את "לפי חוק זה" ל"לפי דין".

<מירב ישראלי: אמרתי שה"לפי דין" זה בעצם יהיה מה שיהיה הדין.

<מירב ישראלי: בין אם זה יהיה לפי חוק אחר.

<מירב ישראלי: בין אם זה יהיה לפי הפסיקה שתכריע בעניין.

<מירב ישראלי: גם אם הדין הזה לא ידוע היום, הוא יהיה ידוע באיזה שלב.

<מירב ישראלי: הם לא נטו לקבל את דעתי.

<דגנית בן דב: אם ה"לפי כל דין" מופיע פה "מבלי לגרוע הוראות אחרות לפי כל דין"?

<שרית ישראלי: כן.

<דגנית בן דב: לזה אנחנו לא מתנגדים.

<יוסי וולפסון: אנחנו גם מסכימים.

<עירין ענבר אייזינגר: אני מהפרקליטות.

<עירין ענבר אייזינגר: אני ממונה על אכיפה והחמרת ענישה בעבירות צער בעלי חיים.

<עירין ענבר אייזינגר: לגבי הפירוט.

<עירין ענבר אייזינגר: אני מבינה את הדאגה של משרד החקלאות ואין לנו כוונה להכליל את הדוגמאות שנתנה דגנית.

<עירין ענבר אייזינגר: הבעיה היא: אם בעלים של כלב שלא ירצה לטפל בו יותר מסיבה כלשהי, ועכשיו גם יגבו כסף על נטישה, הוא פשוט יירה בו, שזה לא נכלל בשאלת ההתעללות.

<עירין ענבר אייזינגר: אדם יכול לגרום למות החיה שלו ואנחנו מכשירים את זה.

<מירב ישראלי: לפי המצב היום, מה היית במצב כזה?

<מירב ישראלי: את חושבת שזה משהו שאת צריכה להעמיד עליו לדין?

<מירב ישראלי: אני מתכוונת בלי הסעיף של הדאגה לבריאותו.

<עירין ענבר אייזינגר: היום אני יכולה להעמיד לדין אבל עכשיו יש פטור.

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: אנחנו אומרים שלא יהיה פטור.

<מירב ישראלי: אם יש לך דין היום שלפיו את יכולה להעמיד אותו לדין על זה שהוא ירה בכלב שלו - - -

<עירין ענבר אייזינגר: אבל יש לנו סין ספציפי.

<עירין ענבר אייזינגר: את מייחדת עכשיו דין ספציפי לבעלים.

<שרית ישראלי: אבל אני אומרת "מבלי לגרוע מהוראות כל דין".

<עירין ענבר אייזינגר: אז יש סתירה.

<אביגיל סון-פלדמן: היום המצב הוא לא חד משמעי מבחינה משפטית.

<עירין ענבר אייזינגר: יש לנו מחלוקת על זה עם משרד החקלאות.

<אביגיל סון-פלדמן: את המחלוקת הזאת צריך לפתור בדיון נפרד.

יעקב מרגי: רבותיי, עד כאן.

<יונתן שפיגל: דבר אחר לגבי סעיף 4.

יעקב מרגי: אני לא מדבר יותר על סעיף 4.

<יונתן שפיגל: זאת לא הערה, זאת איזו הבהרה שדיברנו על משרד המשפטים.

יעקב מרגי: אבל אפשר לעשות את זה מעל הראש של הוועדה?

יעקב מרגי: תעשו את זה ביניכם.

יעקב מרגי: אני לא אדון פעמיים על סעיף 4.

<יונתן שפיגל: זאת לא ביקורת, אני רוצה שיסבירו מה ההיגיון של הסעיף.

יעקב מרגי: מכובדי, אתה לא רוצה שאני אפסיק לך את רשות הדיבור.

<אביגיל סון-פלדמן: הוא רצה שנבהיר משהו לפרוטוקול בעקבות שיחה מקדימה שהיתה לנו איתם.

<אביגיל סון-פלדמן: החשש שלהם היה שבעצם ברגע שהסעיף הזה הוא ייחודי לבעלים או למחזיק וחוץ ממנו יש את עבירת ההתעללות, אז בעצם ייווצר מצב שגם אם הוא – חובת הבעלים זאת בעצם סוג של עבירת הזנחה.

<אביגיל סון-פלדמן: בעצם גם בהזנחה מאוד חמורה הוא עדיין יישאר בדרגה של השנה ודווקא ומי שהוא לא בעלים, הוא יהיה בעבירה ההתעללות.

<שרית ישראלי: זה כללים רגילים.

<אביגיל סון-פלדמן: רק רציתי להבהיר לפרוטוקול.

<אביגיל סון-פלדמן: המטרה היתה ליצור מדרג.

<אביגיל סון-פלדמן: כמובן שמקרי ההזנחה שהם לא עולים כדי התעללות על ידי בעלים יהיו פה.

<אביגיל סון-פלדמן: כמובן שמקרי הזנחה קשים יכולים לעלות כדי התעללות וגם התעללות במחדל, שזה בעצם יהיה מקור חובה להתעללות במחדל.

<אביגיל סון-פלדמן: רק שיהיה ברור שבעלים יכולים להזניח עד כדי התעללות.

יעקב מרגי: למרות ההבהרה שלך סעיף 4 לא הוסכם.

<מירב ישראלי: מקריאה: "ביטול סעיף 3 סעיף 3 לחוק העיקרי – בטל.

<מירב ישראלי: זה סעיף העבדה והכנסנו אותו לסעיף 2.

<מירב ישראלי: "תיקון סעיף 5 בסעיף 5(א) לחוק העיקרי, ברישה, במקום "שר החקלאות ופיתוח הכפר (בסעיף זה – השר) יבוא "השר".

<מירב ישראלי: תיקון סעיף 6א בסעיף 6א לחוק העיקרי, בכל מקום "שר החקלאות ופיתוח הכפר" יבוא "השר".

<מירב ישראלי: שוב זה תיקון טכני.

<מירב ישראלי: "תיקון סעיף 8 בסעיף 8 לחוק העיקרי – בסעיף קטן (א), אחרי "חוק זה" יבוא "או שעומדים לעבור בו עבירה כאמור".

<מירב ישראלי: אני אסביר: סעיף 8א אומר: "הממונה, שוטר, מפקח או פקח כמשמעותו בחוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית) רשאים לתפוס בעל חיים כשיש להם יסוד סביר לחשוד שנעברה בו עבירה לפי חוק זה, או שעומדים לעבור בו עבירה כאמור".

<מירב ישראלי: זה פשוט מרחיב את הסמכויות של המפקחים.

<מירב ישראלי: סעיף ההמשך אומר: "ואולם אין לתפוס בעל חיים במקום המשמש למגורים אלא על פי צו של בית משפט".

<מירב ישראלי: כאן יש לארגונים שתי הערות.

<יונתן שפיגל: אנחנו נסביר.

<יונתן שפיגל: גם לארגונים למען בעלי חיים יש סמכויות לפי החוק הזה.

<יונתן שפיגל: "תנו לחיות לחיות" הפעילה לאורך 20 השנה האחרונות הפעילה את הסמכויות האלה.

<יונתן שפיגל: אני חושב שאחד הלקחים שנלמדו זה שהחוק, נכון להיום, הוא לתת כלים לגורמי המקצוע, כמו הממונה על חוק צער בעלי חיים, להתמודד עם מקרים שבהם צריך להציל בעל חיים כאן ועכשיו.

<יונתן שפיגל: נכון להיום, אם הממונה על חוק צער בעלי חיים, לפי סעיף 8א, מגיעה לבית או למקום - - -

יעקב מרגי: אתה נמצא עכשיו בשטח פרטי ורואה שיש התעללות.

<יונתן שפיגל: לא, אני הממונה או שוטר.

<יונתן שפיגל: הוא לא יכול לעשות כלום.

<יונתן שפיגל: הוא צריך ללכת לבית משפט גם אם הוא יודע שבעוד 5 דקות הורגים את בעל החיים.

יעקב מרגי: גורמי האכיפה, בבקשה.

<רעות בינג: אני ממשרד המשפטים.

<רעות בינג: אנחנו מתנגדים להצעה להעניק לפקחים או למפקחים מתוך הכוח - - -

יעקב מרגי: אתה רוצה לראות את אנונימוס בתוך בתים פרטיים?

<יונתן שפיגל: חלילה.

<רעות בינג: אני אסביר.

<רעות בינג: הארגונים בעצם מציעים לאפשר לאותם מפקחים של משרד החקלאות ולפקחים של רשויות מקומיות להיכנס לבית פרטי בלי צו של בית משפט.

<רעות בינג: זאת אומרת, החוק קובע היום שככל שרוצים להיכנס לבית פרטי צריך להוציא צו של בית משפט.

יעקב מרגי: זה גם בבעיות אזרחיות שלא שייכות לצער בעלי חיים.

<רעות בינג: כן.

<רעות בינג: לכל אורך החקיקה, התפיסה הזאת באה לידי ביטוי, שכניסה לבית מגורים נעשית בצו של בית משפט.

<רעות בינג: אני רוצה להדגיש לפני שאני אתייחס לעוד כל מיני קשיים שעולים מההצעה הזאת.

יעקב מרגי: אם שוטר עובר ויש לו חשש סביר שבבית מסוים מתרחשת עבירה כלשהי.

יעקב מרגי: למשל, אלימות פיסית כלפי מאן דהוא.

יעקב מרגי: האם יש לו סמכות להתערב בלי צו?

<רעות בינג: פקודת סדר הדין הפלילי מאפשרת לשוטר להיכנס ללא צו לבית מגורים כשיש חשד שעומדים לבצע באותו מקום פשע.

<רעות בינג: ככל שהעבירה הזאת נכנסת להגדרה של עבירת פשע, שזאת עבירה שעונשה מעל 3 שנות מאסר, הוא יכול להיכנס גם ללא צו.

<רעות בינג: זה מה שרציתי להגיד, שהתיקון לחוק הזה, שבעצם קובע החמרה של הענישה והפיכת העבירה לעבירה שהיא עבירת פשע בנסיבות מחמירות מאפשר לשוטר - - -

יעקב מרגי: אמרת ביושר שזאת הזדמנות, אבל אתה מבין שיש פה איזונים.

<יונתן שפיגל: לא הצענו שאני אוכל להיכנס.

<יונתן שפיגל: הצענו ששוטר או הממונה יוכלו להיכנס.

תמר זנדברג: שוטר יוכל, אחרי החמרת ענישה.

תמר זנדברג: זה מה שהיא אומרת.

<רעות בינג: החמרת הענישה תוחמר כך שבכל מקרה היא תהיה עבירת פשע.

<רעות בינג: עוד קיימת מחלוקת כמה שנים יהיה העונש.

<אביגיל סון-פלדמן: יש הצעה להפוך התעללות בנסיבות מחמירות.

<רעות בינג: זאת בכל מקרה ההצעה של הארגונים, שרק כשקיים חשד להתעללות חמורה.

יעקב מרגי: לאן המדינה חותרת?

יעקב מרגי: היא הדגישה את הארגונים.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע מה משרד המשפטים חושב.

<יונתן שפיגל: כל עוד הסיפא של סעיף 8א היא הסיפא הזאת, אי-אפשר - - -

יעקב מרגי: תזכיר לי מה השם שלך?

<יונתן שפיגל: יונתן.

יעקב מרגי: אתה גם עם מיקרופון וגם יש לך טון ואתה גם מתפרץ הרבה ואני עלול למדר אותך מהדיון.

יעקב מרגי: תמתן קצת.

יעקב מרגי: תן לי לדבר עם הגורמים המקצועיים.

<רעות בינג: אני אנסה להסביר.

<רעות בינג: התיקון לחוק, שמחמיר את הענישה וקובע עונש מעל 3 שנות מאסר, יאפשר היום לשוטר להיכנס לבית מגורים ללא צו.

יעקב מרגי: התיקון הזה אמור להיכנס בחוק הזה וזה רק בנסיבות מחמירות.

<רעות בינג: נכון, רק בנסיבות מחמירות ורק לשוטר.

<רעות בינג: אני רוצה להוסיף שבאמת יש בעיה עקרונית לתת לפקח סמכות להיכנס ללא צו של בית משפט.

יעקב מרגי: אני מסכים איתך.

יעקב מרגי: צריך קצת איזונים.

<עידו בן יצחק: מאחר והחסד"פ עוסק בעצם בסמכות הכניסה ופה אנחנו מדברים על סמכות התפיסה.

<עידו בן יצחק: בסעיף 8א מוזכר השוטר באופן מפורש.

<עידו בן יצחק: שלא ייווצר מצב שיתפרש כאילו יש לו את הסמכות להיכנס לפי פקודת סדר הדין הפלילי אבל אין לו אפשרות לתפוס.

<רעות בינג: לשוטר יש את מלוא הסמכויות בכל מקרה.

<שרית ישראלי: בגלל שהוא הוזכר פה, אז יש אולי סתירה.

<רעות בינג: אני אבדוק את זה.

<יונתן שפיגל: זאת בדיוק היתה ההערה.

<יונתן שפיגל: כרגע הסעיף הזה מסייג את סמכות השוטר.

<יונתן שפיגל: אגב, אנחנו כן חושבים שלממונה במשרד החקלאות - - -

יעקב מרגי: בואו נעשה סדר.

יעקב מרגי: לגבי הכניסה, אם יש החמרת ענישה, פתרנו את הבעיה.

יעקב מרגי: התעוררה פה שאלה בעקבות ההערה של עידו לגבי התפיסה.

יעקב מרגי: את תחזרי עם תשובה בסעיף 8א?

<רעות בינג: כן.

<דגנית בן דב: אם אפשר לבקש לדיונים בהמשך, להוסיף לסעיף 5.

<דגנית בן דב: בעבר היתה אפשרות למשרד החקלאות להסמיך גם עובדים מבין עובדי הרשויות המקומיות.

<דגנית בן דב: הסעיף הזה לא מופיע.

<אפרת אביאני: זה סעיף 5א בחוק העיקרי.

<דגנית בן דב: בעבר היתה למשרד החקלאות אפשרות להסמיך גם מבין עובדי הרשויות המקומיות מפקחים לעניין חוק זה.

<דגנית בן דב: החיקוק של חוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית סמכויות מפקחים) העבירה את הסמכות הזאת לראשי הרשויות.

<דגנית בן דב: זה מאוד מאוד בעייתי.

<דגנית בן דב: זאת חקיקה שהיא מ-2010 ואני מבקשת להעלות את זה לדיון.

<מירב ישראלי: אבל למה זה לא בהצעה הממשלתית?

<אפרת אביאני: זה לא הובא בהצעה הממשלתית.

<אפרת אביאני: אנחנו נדבר על זה קודם בממשלה.

יעקב מרגי: אתם מצפים מאיתנו שנהיה ממושמעים ונתקדם לפי הנחיות ועדת השרים, נכון?

יעקב מרגי: אז אל תפתחו לנו פתח.

<מירב ישראלי: אם זה יהיה מוסכם.

יעקב מרגי: גברתי, אם תביאו הסכמה, נתקדם.

יעקב מרגי: אם לא, כרגע הסעיף הוא כפי שהוא.

יעקב מרגי: נעבור לסעיף הבא.

<שרית ישראלי: בסעיף קטן ג', זה הגדרה של מיתקן מוגן.

<שרית ישראלי: דיברנו על זה בסעיף ההגדרות וזה יועבר לפה.

<שרית ישראלי: מקריאה: "הוספת סעיף 8א אחרי סעיף - - -

<יונתן שפיגל: היתה עוד הערה לסעיף 8, אמרתי שיש שתי הערות.

<יונתן שפיגל: ההערה השנייה היתה לגבי לקונה שנמצאת בחוק.

<יונתן שפיגל: סעיף 8ב הנוכחי של החוק מדבר על זה שתפיסה של בעל חיים יכולה להיעשות על-ידי נאמן בעל-חיים.

<יונתן שפיגל: כנראה ששכחו לכתוב "שהיא תוכל להיעשות גם על-ידי ארגון למען בעלי חיים, כהגדרתו בסעיף 17א(ט).

<מירב ישראלי: לא שכחו.

<מירב ישראלי: דגנית תסבירו.

<דגנית בן דב: מבחינת מה הישות המשפטית שנותנים לה את האפשרות לעשות את זה.

<דגנית בן דב: נאמן בעלי-חיים זה אדם ספציפי, קונקרטי שיודעים מי הוא ואפשר לקבל את ההחלטה האם אפשר לסמוך עליו או לא.

<דגנית בן דב: ארגון למען בעלי חיים, ואתם יודעים את זה הרבה יותר טוב מאיתנו, כולל הרבה מאוד אנשים, חלקם יותר רציניים ואחראיים וחלקם פחות רציניים ואחראיים.

<דגנית בן דב: על חלקם קשה לסמוך וכבר ראינו כל-מיני פעילויות.

<דגנית בן דב: מעבר לזה, אנחנו חושבים שאין פה שום בעיה.

<דגנית בן דב: אם בכל ארגון ייקחו כמה אנשי מפתח שימונו כנאמני בעלי-חיים - - -

יעקב מרגי: אתם תוכלו להסמיך אותך.

תמר זנדברג: מה זה הנאמנים?

תמר זנדברג: מה זה אומר?

תמר זנדברג: זאת הסמכה מיוחדת?

<דגנית בן דב: זאת הסמכה על-ידי המשרד להגנת הסביבה.

<יונתן שפיגל: גם אני נאמן, אבל אני לא רוצה להירשם בבקשה לצו מניעה, זה לא הגיוני.

<יונתן שפיגל: כשמגישים בקשה לצו לתפיסה של בעל-חיים, מישהו צריך להירשם בכותרת כמבקש.

<יונתן שפיגל: זה הגיוני שארגון למען בעלי חיים יהיה המבקש ולא אדם פרטי.

<אפרת אביאני: מה הבעיה שהבעיה תוגש גם על-ידי הארגון וגם על-ידי הנאמן מטעם הארגון?

<יונתן שפיגל: לארגון אין סמכות כרגע, הוא לא יכול להגיש.

יעקב מרגי: הוא יכול לקבל נאמן מטעמו?

יעקב מרגי: הוא אומר לך שאפשר.

יעקב מרגי: תבחרו אנשים מתוך הארגון.

יעקב מרגי: לא, לא, זה לא יהיה בפס רחב, נקודה.

יעקב מרגי: יש גבול.

יעקב מרגי: מר שפיגל אנחנו בתחילת החקיקה.

יעקב מרגי: במושג של סרטי מערבונים, אתה מבזבז כדורים.

יעקב מרגי: יש מישהו מטעמכם.

יעקב מרגי: זה ממצה.

<אתי אלטמן: ממילא אנחנו עושים את העבודה.

יעקב מרגי: גברתי, על זה מגיע לכם.

יעקב מרגי: אם הייתי בוועדה של פרס ישראל, הייתי נותן לכם.

יעקב מרגי: כולי הערכה למה שאתם עושים.

יעקב מרגי: כשמחוקקים צריך בשום שכל כי בסוף מישהו צריך להתמודד עם זה.

יעקב מרגי: לפעמים גם כוונה טובה יכולה להוביל את יודעת לאן.

יעקב מרגי: היא אמרה בצדק.

יעקב מרגי: זה שאתם ארגון, לא נותן לכם תעודת 100 אחוז על כל מי שחבר בארגון או מישהו מטעם הארגון.

יעקב מרגי: יש אפשרות ויש פרוצדורה לבחור מי מטעמכם.

יעקב מרגי: תחליטו ספציפית ושמית על אנשים ולא כלל הארגון.

יעקב מרגי: זה הגיוני וסביר.

<שרית ישראלי: מקריאה: "הוספת סעיף 8א 9.

<שרית ישראלי: אחרי סעיף 8 לחוק העיקרי יבוא: כפריית המתה או שחיטה של בעל חיים שהוחזק לצרכים חקלאיים 8א על אף האמור בסעיף 8(ג), נתפס בעל חיים שהוחזק לצרכים חקלאיים, רשאי הממונה לצוות על המתתו או על שחיטתו בהתקיים כל אלה.

<שרית ישראלי: הוא נתון לסבל חמור ומתמשך והבעלים, או המחזיק לא נענו לדרישות הממונה כאמור בסעיף קטן (ב)(1)".

<שרית ישראלי: עלתה פה ערה של הארגונים, שהיתה גם שאלה שלנו, לגבי הצורך והתנאים של "חמור ומתמשך".

<שרית ישראלי: יש הסכמה להוריד את "המתמשך" ולהשאיר את "החמור".

<שרית ישראלי: אני מציעה שתסבירו למה זאת ההחלטה.

יעקב מרגי: לי אין בעיה להוריד.

<שרון רוברטס: אני ממשרד המשפטים.

<שרון רוברטס: חשבנו שבעצם הסעיף הזה מדבר על איזון בין זכות הקניין של האדם לפני שהוגש נגדו כתב אישום ויש רק חשד.

<שרון רוברטס: בעצם יש פה סמכות מאוד דרקונית ובלתי הפיכה של גורמי הביצוע להמית את בעל-החיים.

<שרון רוברטס: לכן רצינו שיהיה איזה איזון.

<שרון רוברטס: חשבנו על "סבל חמור ומתמשך" וגם בנוסף לכל התנאים שמפורטים כאן, שלא ניתן להעביר אותו ושלא ניתן לתקן את זה בתוך זמן סביר.

<שרון רוברטס: לאחר ההערות של הארגונים אנחנו מוכנים להגיד שהוא נתון לסבל חמור.

<שרית ישראלי: צריך לזכור שהסעיף הזה מתייחס רק לבעלי חיים שנתפסו לפי סעיף 8 וגם דרך המלך היא העברה למיתקן מוגן.

<שרית ישראלי: זה רק במקרים שבאמת אי-אפשר להעביר.

<שרית ישראלי: אני מזכירה שגם בהגדרה של "מיתקן מוגן" הרחבנו קצת את האפשרויות של הממונה להתקשר למיתקן מוגן.

<שרית ישראלי: כך יהיו יותר אפשרויות להעביר חיות למיתקן מוגן.

יעקב מרגי: על מתמשך הסכמנו.

יעקב מרגי: מה הבעיה עם החמור?

<יוסי וולפסון: אנחנו נמצאים בעצם במצב שבו יש חשד סביר שבבעל החיים הזה בוצעה עבירה.

<יוסי וולפסון: יש עילה לתפוס את בעל החיים, שזה כבר מצב שברור שרשות נכנסה למקום, מצאה בעל-חיים שהתעללו בו, ברמה שהיא מאמינה שיש לה את הסמכות לתפוס אותה.

<יוסי וולפסון: היא בדקה אפשרות להעביר את בעל-החיים למיתקן מוגן, כולל האפשרויות המורחבות להכריז על מיתקן מוגן פר אותו בעל החיים וזה לא התאפשר.

<יוסי וולפסון: היא נתנה לבעל המשק אפשרות למכור את בעל-החיים או להעביר הזאת.

<יוסי וולפסון: הוא לא ניצל את ההזדמנות הזאת או שלא יכול היה למצוא קונה לבעל החיים הזה, כי אף אחד לא רוצה את בעל החיים.

<יוסי וולפסון: אולי הוא במצב כל-כך חולה או פגוע שהוא לא הצליח למצוא מישהו שיקנה אותו.

<יוסי וולפסון: אמרו לאדם: תוכל להמשיך להחזיק את בעל החיים בתנאי שתעשה תיקון בתנאים.

<יוסי וולפסון: במכלאה יש 15 בעלי-חיים ויש מקום רק ל-13.

<יוסי וולפסון: תזיז שניים, תוסיף קש.

<יוסי וולפסון: נותנים לו הוראות איך לתקן ואפילו בהוראות האלה הוא לא עומד בהוראות שנתנו לו כדי לעמוד בהוראות החוק.

<יוסי וולפסון: נותנים לו שימוע כי חושבים להמית.

<יוסי וולפסון: בעל החיים סובל אבל הוא לא סובל סבל חמור.

<יוסי וולפסון: אני גם לא יודע מה ההבדל מה ההבדל בין סבל לבין סבל חמור.

<יוסי וולפסון: ניתן לבעל-החיים להמשיך להיות מוחזק בתנאים שגורמים לו סבל, בתנאים שנתנו לבן-אדם הוראות מדויקות איך לתקן והוא סירב לתקן את הדברים ואנחנו לא נמית את בעל-החיים שימשיך לסבול כי אנחנו מתלבטים אם זה סבל חמור או סבל לא חמור?

<יוסי וולפסון: אני לא יודע מי ינחה את דגנית מה זה סבל חמור.

<יוסי וולפסון: יש פה הפעלה של שיקול דעת מנהלי.

<יוסי וולפסון: אם בעל-החיים סובל ונתנו לבן אדם את כל ההזדמנויות האלה, אני חושב שהעילה "בעל החיים סובל" מספיקה כדי לגאול אותו מהסבל הזה, כשכל הדרכים האחרות נכשלו.

יעקב מרגי: אם אני מוריד את המילה "חמור", של מי ההכרעה בסוף?

<דגנית בן דב: בשני המקרים ההכרעה היא שלנו.

יעקב מרגי: אז מה הבעיה להוריד את ההגדרה של "חמור"?

<שרון רוברטס: שוב, אנחנו מבקשים שהאיזון הזה בין הדברים - - -

<מירב ישראלי: צריך להגיד מה האופציה.

<מירב ישראלי: מה קורה במקרה של סבל רגיל ולא סבל חמור?

<מירב ישראלי: אז הפרוצדורה היא ללכת לבית המשפט, אני מבינה.

<יוסי וולפסון: לא, אין יותר פרוצדורה.

<דגנית בן דב: זאת עבירה על חוק.

<יוסי וולפסון: זה האפיק הפלילי, אבל להפסיק את הסבל של בעל-החיים?

<מירב ישראלי: אז גם את העניין הזה נשאיר לדיון נוסף.

יעקב מרגי: תחשבו על פתרון נוסף שלא יפגע בזכות הקניין.

<קריאה: יש לך עוד הגנה על זכות הקניין, שיש רק חצי שנה להגיש את כתב האישום.

יעקב מרגי: שלא יצוצו לי בדיון הבא הערות נוספות על 9, תמצו על זה.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: אני אמשיך לקרוא את הסעיף.

<מירב ישראלי: (2) לא ניתן להעבירו למיתקן מוגן בשל כך שייגרם לו סבל רב מעצם ההעברה או בשל קושי באיתור בתוך זמן סביר של מיתקן מוגן המתאים להחזקתו.

<מירב ישראלי: ב.

<מירב ישראלי: לא יורה הממונה על המתתו או על שחיטתו של בעל חיים לפי סעיף קטן (א) אלא בהתקיים התנאים האלה: הוא נתן לבעלים או למחזיק הוראות לתיקון המצב, לרבות אפשרות למכור את בעל החיים או להעבירו לאחר והם לא קיימו אותן בתוך הזמן שהממונה קצב לכך.

<מירב ישראלי: הוא הודיע לבעלים או למחזיק על כוונתו להורות על המתת בעל החיים או על שחיטתו ונתן להם הזדמנות לטעון את טענותיהם לפניו, בכתב או בעל-פה.

<מירב ישראלי: ג.

<מירב ישראלי: הורה הממונה על המתתו או שחיטתו של בעל החיים לפי סעיף זה, יישאו הבעלים או המחזיק בעלות הוצאות התפיסה, ההובלה, ההמתה או השחיטה, לפי העניין.

<מירב ישראלי: ד.

<מירב ישראלי: התקבלה תמורה ממכירת הבשר (בסעיף קטן זה - התמורה) יחולו ההוראות האלה בתוך שישה חודשים מיום השחיטה; לא הוגש כתב אישום נגד הבעלים או המחזיק בשל הפעולה שבשלה הוחלט על שחיטה לפי סעיף זה – תועבר התמורה, בניכוי ההוצאות לפי סעיף קטן (ג), לבעלים של בעל החיים או למחזיק, לפי העניין;" במקום "פעולה" זה יהיה "מעשה או מחדל", כי זה יכול להיות גם מחדל.

<מירב ישראלי: הוגש כתב אישום נגד הבעלים או המחזיק בשל עבירה לפי החוק, שבשלה הוחלט על שחיטה לפי סעיף זה – יורה בית המשפט כיצד לנהוג בתמורה".

<מירב ישראלי: אמרנו שנבדוק את הניסוח גם בסעיף הזה.

יעקב מרגי: נמשיך לסעיף 10.

<מירב ישראלי: מקריאה: "תיקון סעיף 9 10.

<מירב ישראלי: בסעיף 9 לחוק העיקרי – בסעיף קטן (א), במקום "האחראי למיתקן" יבוא "מי שתפס אותו לפי סעיף 8"; בסעיף קטן (ב)(1), במקום "בעל החיים" יבוא "הממונה השתכנע שבעל החיים" ובסופו יבוא "וכי במקום שאליו יועבר בעל החיים מתקיימים תנאים נאותים להחזקתו; ואולם אם הוחזק בעל החיים במיתקן מוגן שהוא מאורת רשות כהגדרתה בחוק להסדרת הפיקוח על כלבים, התשס"ג-2002, יתייעץ הממונה לעניין פסקה זו עם הרופא הווטרינר העירוני האחראי על מאורת הרשות.

<מירב ישראלי: " סעיף 9 המקורי עוסק בהודעה על תפיסה ושחרור.

<מירב ישראלי: א: "הועבר בעל חיים למיתקן בעל חיים, ימסור מי שתפס אותו (לפי סעיף 8) או מי שהוסמך על ידו, הודעה על-כך לבעליו ולמחזיק".

<מירב ישראלי: זה באמת תיקון ענייני.

<מירב ישראלי: בסעיף ב': "ביקש הבעלים או המחזיק של בעל חיים הנמצא במיתקן מוגן להחזירו לרשותו, יוחזר בעל-החיים אליו לאחר שיתקיימו כל אלה".

<מירב ישראלי: כאן בעצם נכנסים התיקונים: :

<מירב ישראלי: הממונה השתכנע שבעל החיים נמצא במצב גופני ראוי להחזרה ובתנאי שיש תנאים נאותים להחזקתו.

<מירב ישראלי: " אחרי סעיף קטן ב' יבוא סעיף ג': "לא יתקיים אחד מהתנאים לפי סעיף ב', (מצב גופני ראוי להחזרה, המבקש שילם את ההוצאות או שהמבקש הפקיד התחייבות שהוא לא יעבור על הוראות לפי חוק זה – ש.י) לא יוחזר בעל החיים והודעה על-כך תימסר לבעלים או למחזיק".

יעקב מרגי: עד 10 אין לנו הערות.

יעקב מרגי: לדיון הבא יהיו נוסחים מתוקנים.

יעקב מרגי: כפי שאמרנו, הדיון הבא יהיה עם חבר הכנסת שמולי.

יעקב מרגי: אם לא תהיה לו התייחסות ותהיה הסכמה על מה שהתקדמנו בהסכמה, אז מייד נצביע על זה.

יעקב מרגי: בנושאים שאין הסכמות, אני אבקש להתכנס לתיאומים.

יעקב מרגי: אולי זה לא ברור אבל אנחנו מתכוונים לעשות רצף של דיונים.

יעקב מרגי: תעשו את זה בהקדם, כי זה לא הולך להידחות לאורך זמן.

יעקב מרגי: החוק דינו להיחקק.

<אבי צרפתי: במסגרת של מאורות הרשות ושימושן כמיתקן מוגן, רצינו אנחנו הרופאים הרשותיים, הסבר לגבי מה זאת אומרת התייעצות או שחרור בעל החיים?

<אבי צרפתי: האם במאורות הרשות, כאשר הרופא הרשותי הוא האחראי על בעל החיים והוא האחראי על המיתקן, למה הוא לא יכול לקחת את הסמכות ולשחרר?

<דגנית בן דב: להערכתנו מהניסיון שיש לנו עד עכשיו חשוב לחבר בין מי שתופס ומנהל את התיק לבין מי שמקבל את ההחלטה.

<דגנית בן דב: במצב שבו מי שאחראי על מיתקן מוגן יקבל החלטה להחזיר את בעל החיים לבעלים ובמקביל גורם אחר ימשיך לנהל תיק משפטי, זה יכול לפגוע בתיק בצורה מאוד משמעותית.

<דגנית בן דב: בהנחה שהרופאים הווטרינריים ברשויות המקומיות ייכנסו יותר לאכיפה של החוק, יש לשקול פה תיקון מוסכם, שמי שניהל את התפיסה ואת האכיפה ואת התיק, הוא זה שיקבל את ההחלטה עם התייעצות הדדית, בהחלט נראה לי הגיוני.

<קריאה: זה קשור לתיקון של סעיף 5.

<קריאה: אנחנו צריכים לדבר על זה.

<שרית ישראלי: אז אני רושמת שזה לדיון.

<דגנית בן דב: זה גם בלי התיקון של 5.

<אבי צרפתי: באופן עקרוני זה נראה נכון גם מבחינה לוגית, רק זה צריך ללכת בסמכות, העברת סמכויות לרופאים ברשויות המקומיות.

<אבי שושן: אני ראש מדור הגנת הסביבה במשטרה.

<אבי שושן: בהמשך למה שדגנית אמרה, הרבה פעמים מדובר במוצגים משפטיים.

<אבי שושן: לכן צריך להבהיר שמי שתופס הוא גם הגורם שאמור להגיד מתי מותר לשחרר.

יעקב מרגי: זה חייב להיות בתיאום מוחלט.

<מירב ישראלי: צריך לראות אם לגבי רופאים רשותיים, צריך לזה הסדרה ספציפית.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.

יעקב מרגי: בישיבה הבאה על מה שיש הסכמות נצביע.

יעקב מרגי: במה שלא היו הסכמות, נקבל תשובות ונמשיך להקריא.

<אתי אלטמן: 30 שנה אני עושה את העבודה הזאת ו-30 שה אני שומעת אתכם מדברים ומדברים.

<אתי אלטמן: אני רוצה לזכות בעודי בחיים לראות את השינוי.

יעקב מרגי: עוד הרבה חוקים יעברו ואת תיראי אותם.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.