ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 47, 2015-08-10 13:30

איתן כבל: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה של הכנסת, בנושא: יישום כללי המים – מניעת ניתוקי מים, במסגרת מעקב של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית, היועץ המשפטי, רשמת פרלמנטרית, צוות הוועדה, שלום לכל המכובדים שנמצאים כאן אתנו.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', ברוך הבא.

איתן כבל: אני לא רוצה לפתוח את כל הדיון בשאלת המים.

איתן כבל: קיימנו כאן אינספור דיונים בשאלות האלה.

איתן כבל: אני רוצה מאוד להיות ממוקד, ושלא נצא מתוך התהליכים שלשמם בעצם התכנסנו כאן.

איתן כבל: בזמנו, לצדו של פרופסור ברוורמן, כשהיה יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת שמולי, אנוכי, עמותת "ידיד" ועוד ארגונים נוספים, הובלנו מאבק שכותרתו היתה: איסור ניתוקי מים.

איתן כבל: איסור ניתוקי מים לא כזרז או מעודד אנשים לא לשלם.

איתן כבל: זו לא היתה הכּוונה ומעולם לא כיוונו לשם.

איתן כבל: הכותרת של התהליך הזה אמרה: המים הם מצרך יסוד, מבחינתי, כמו אוויר.

איתן כבל: ובתוך התהליך הזה אמרנו שמי שלא משלם צריך לפעול מולו כמו שפועלים במקרה אחר, של מישהו שלא משלם ארנונה.

איתן כבל: מי שלא משלם ארנונה – נתתי גם אז את הדוגמה הזו – משאית הזבל לא מגיעה לפתח ביתו, ואומרת: ברשימות, זה לא שילם ארנונה, אני עוברת לבניין הבא; אם הוא לא משלם ארנונה, מפעילים נגדו את כל הסנקציות והצווים המנויים, של עיקולים, וכל התהליכים הרגילים.

איתן כבל: ודרך אגב, עסקנו בכל השאלות של אלה שלא משלמים ומה הם גורמים לאחרים, לאלה שמשלמים, וכל אותם נושאים ודברים, ובשורה התחתונה, לשמחתי, נקבעו הכללים הבאים – ואנחנו מדברים על תאגידי המים בלבד, ותיכף נעסוק גם בשאלת הגופים העירוניים, שהם לא חלק מהתאגוד, שם המצב הוא אחר לגמרי.

איתן כבל: העניין המרכזי הוא שאין ניתוקי מים, ככותרת; יש גם כללים אם כבר הגיע המצב ונדרש מישהו שצריך לנתק לו, זה לא אוטומטי, אלא יש את הוועדה המייעצת.

איתן כבל: ואני מבין שגם נקבעו כללים.

איתן כבל: בימים אלה גם פניתי אליכם וקיבלתי תשובות מסודרות על כל הדברים ותיכף נתייחס אליהם, שבעצם אתם נמצאים בתהליך האסדרה של כל העניין.

איתן כבל: עדיין לא ניתן לקבל תשובות מובהקות לגבי כל הנקודות של כמה פנו לוועדה - - -

<קריאה: אף אחד לא פנה.

עיסאווי פריג': מה תפקידה של הוועדה המייעצת?

עיסאווי פריג': פר בן-אדם?

איתן כבל: כן, ממש.

איתן כבל: היא יושבת על כל תיק ותיק.

איתן כבל: אבל בשורה התחתונה, אני חושב שזה אחד הדברים החברתיים הגדולים שיצאו מתחת ידה של הוועדה הזו בשנים האחרונות.

איתן כבל: וכל מי שהיה שותף, גם פרופסור ברוורמן, וגם חבר הכנסת שמולי, וגם עמותת "ידיד" שרן מלמד סמנכ"ל שלה, וגם ח"כים אחרים וגופים אחרים – וגם אני מוכרח לומר למערכת עצמה, לרשות המים עצמה שבהתחלה לא ידעה איך להתמודד עם הדבר הזה.

איתן כבל: אני זוכר את השיחות כשאני ישבתי פה מולכם, וברוך ה', השמיים לא נפלו, גם יורד גשם , ובשנה הבאה, ככה לפחות התחזיות, הסתבר שתהיה, בעזרת ה', שנה גשומה.

איתן כבל: אבל יש כאן מעשה חברתי מן המדרגה העליונה.

איתן כבל: והדבר החשוב לי וכל הזמן אמרתי את זה: אין כאן שום רצון לעודד אי-תשלום.

איתן כבל: נקודת המוצא שלי בוועדה הזאת, כמי שעד לא מזמן היה חבר בוועדה והופיע הרבה בוועדה: רוב הציבור הוא ישר-דרך, הרוב המכריע.

איתן כבל: אני אומר את זה לא ליד, לא כאילו.

איתן כבל: אני באמת מאמין בזה באמונה שלמה, שרוב האנשים לא מבקשים להתחמק, לרמות, לתחמן.

איתן כבל: תמיד זה כל-כך מקומם אותי, שפעם אחר פעם אני מוצא את עצמי בדיונים בוועדה ומנסים להציג בפני כאילו: תמיד יש אנשים – בסדר, בכל חברה.

איתן כבל: וכיהודים, אנחנו מעידים על עצמנו שכאילו יש לנו תכונה לתחמן, וכאילו הפריץ עוד פה – ממש לא, לא מאמין בזה.

איתן כבל: מי שיכול לשלם – משלם.

איתן כבל: אנשים רוצים לשלם, אנשים רק רוצים לדעת שהרשויות לא מתחמנות אותם בחזרה.

איתן כבל: לכן, ברשותכם, ביקשנו את הדיון הזה כדי לנסות לקבל תמונת מצב מקסימלית, נכון לרגע זה, איפה הנושא הזה עומד; והכותרת שלו: יישום כללי המים – מניעת ניתוקי מים, כפי שהעברנו לכם את השאלות, קיבלנו את התשובות, ובכל זאת אני מבקש שתציגו את הדברים דבר דבור על אופניו, ואחר-כך נעבור לגורמים נוספים.

איתן כבל: יש כאן רצון להציג מצגת קצרה, חמישה שקפים בלבד, ואני עושה לך את זה "מערוף" כי אתה שכן שלי וגדלנו יחד, אז תקבל חמישה.

<קריאה: פרוטקציה מעכשיו התחלנו?

איתן כבל: אבל לפחות אני עושה את זה בגילוי נאות.

<אתי בנדלר: גם גילוי נאות, ויש כאן גם אמות-מידה – המגורים ושנת הלידה.

איתן כבל: מי מכם מציג את הדברים?

<עודד פיקסלר: עודד פיקסלר, סמנכ"ל הנדסה ברשות המים, ממלא מקום מנהל הרשות שנמצא בחופשה.

<עודד פיקסלר: מאז שהתקבלו ההחלטות – העברנו את כללי ניתוקי המים, הם נכנסו לתוקף ב-11 במרץ השנה; בחרנו את הוועדה המייעצת, וחמישה אנשים יהיו אמונים על המלאכה; התחלנו לשבת אתם כדי לקבוע סדרים ונהלים של עבודת הוועדה; בחרנו מקום בו יתקבלו כל השירותים לוועדה המייעצת.

<קריאה: איפה זה?

<עודד פיקסלר: בתל-אביב.

<עודד פיקסלר: כרגע עוד לא התקבלו פניות מהתאגידים, גם כי לא היה אפשר לקבל פניות כי צריך שיעברו שתי תקופות של שני חשבונות, וכל חשבון הוא דו-חודשי, זה ארבעה חודשים.

<עודד פיקסלר: אחרי זה יש עוד 30 יום להפעלת פעולות אחרות שאפשר לפעול, ורק אחרי זה, עם עוד 30 יום, אפשר לפנות לוועדה.

<עודד פיקסלר: הצפי שלנו, שפניות ראשונות יגיעו כנראה באוקטובר, ואז תתכנס הוועדה ותתחיל לדון.

<עודד פיקסלר: מבחינת הוועדה, צפינו שיהיו כ-600 פניות בחודש, והיא תתכנס פעמיים למשך שמונה שעות.

<עודד פיקסלר: אנחנו לא יודעים מה יהיה באמת, אבל הכנו את עצמנו שגם אם יהיה יותר אז נרחיב את ההתקשרות.

<עודד פיקסלר: זה בגדול מה שעשינו.

<עודד פיקסלר: דבר נוסף שהתחייבנו ואנחנו מתכוונים לעשות – לבחון את כל מי שלא נכנס במסגרת תאגידי המים, שזה בעיקר אגודות.

איתן כבל: לפני זה: הוועדה נבחרה, והיא על-פי אמות המידה שקבענו במשותף.

איתן כבל: זה חשוב כי יש משמעות לשאלה מי האנשים, כי זה נושא לא רק מקצועי, הוא באמת איך אתה בא לעניין.

איתן כבל: אם אתה בא לזה בגישה של אפסנאי או בגישה של לראות באמת איך אנחנו מתקדמים.

איתן כבל: ואני מבקש עוד דבר, בכל סיפור של אלה שיבואו לנתק להם את המים, צריך לנסות למצוא את המכנה המשותף, מעבר לניתוק המים.

איתן כבל: יש סוג של סיפור מאחורי מסה קריטית.

איתן כבל: אני חושב שאסור להסתכל על זה רק מנקודת מבט אישית-נקודתית, וכל אחד הוא עולם בפני עצמו, סיפור בפני עצמו.

איתן כבל: כי הוועדה המייעצת הזאת לא צריכה לראות את עצמה רק כגורם שאומר: מנתקים לו או לא מנתקים, עומד בקריטריונים או לא עומד בקריטריונים, אלא לנסות להבין מה משותף לאנשים האלה; אם מדי חודש או מדי חודשיים הם 600 אנשים שסתם לא בא להם לשלם או שיש עניין ייחודי שמשותף לחלקם, ושאולי המדינה או המערכת יודעת לתת מענה בדרך אחרת.

עיסאווי פריג': כמה ניתוקי מים יש בפועל היום, לפני ה-11 במרץ?

<קריאה: עדיין מנתקים.

עיסאווי פריג': אה, עדיין מנתקים אחרי ה-11 במרץ?

<קריאה: יש, למשל, הרבה נכים במעלה אדומים שאני מקבל דיווח - - -

איתן כבל: חברים יקרים, סליחה.

איתן כבל: אני לא רוצה שייזרקו פה לחלל האוויר דברים שמבוססים על ידע אישי, 50 שקל.

איתן כבל: זה לא "מחפשים את המטמון" לפני 20 שנה ברדיו.

איתן כבל: אני רוצה נתונים מדויקים.

איתן כבל: מי שלא יודע יגיד: שמעתי ש-, אבל לא יגיד בביטחון.

איתן כבל: תאגידי המים, אסור להם לנתק.

איתן כבל: עשרה או מאה סימני קריאה.

איתן כבל: אין באמצע.

איתן כבל: אין ליד.

איתן כבל: אין אולי.

איתן כבל: זה בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים בעניין הזה.

איתן כבל: אין כאן משהו שאתה יכול לשקול אותו.

איתן כבל: לפעמים אנחנו טועים, כי אנחנו לא מכירים את כל הרשויות.

איתן כבל: והאמת היא שעד שלא נחשפתי, שבחלק מהמקומות, למשל, בעכו – והנה קיבלתי מכתב עכשיו מאזרח בביתר עלית, ושם אין תאגיד מים, והוא שולח לי איך נקבע המחיר, והוא אמר לי – שם אין מע"מ?

<קריאה: יש את מחיר המים בנפרד, ואת מחיר הביוב בנפרד.

<קריאה: בעיר שאין בה תאגיד, כל עירייה גובה את אגרת הביוב בנפרד, וזה בעצם מה שיוצר את הפער.

איתן כבל: לא על זה.

<קריאות: - - -

<רן מלמד: אדוני, יש שאלה: "הגיחון" בירושלים, אנחנו יודעים בוודאות שלא מנתק במערב העיר.

<רן מלמד: אני מודה שיש לנו - - - לגבי מזרח העיר, והיינו מבקשים הבהרות.

<קרן גלנצר-מנצור: סליחה, אני קרן מנצור, מנהלת מחלקת - - -

עיסאווי פריג': אמרת האשמה חמורה: מנתקים במזרח, ובמערב לא?

<רן מלמד: לא.

<רן מלמד: אמרתי שאני לא יודע, וביקשתי הבהרה.

עיסאווי פריג': השארת עננה.

איתן כבל: קרן מנצור, יש לי הצעה: קודם כל, נהיה רגועים.

איתן כבל: את כבר בעמדת התקפה, כבר ראיתי.

איתן כבל: אני כבר רואה, תנועות הגוף.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, יש לנו נציג ממזרח ירושלים.

איתן כבל: על הכיפאק.

איתן כבל: תיכף ניתן לו להציג את הדברים.

איתן כבל: בואו נעלה עכשיו את המדרגה, אחרי שקיבלנו את ההבהרה.

איתן כבל: התחלת עכשיו לדבר שאתם מתכוונים לעסוק בשאלה של כל הגופים שאינם תחת ההגדרה של תאגידי המים.

איתן כבל: אלא אגודות מים - - -

<עודד פיקסלר: ויש אלף כאלה, יותר מאלף ספקי מים.

<עודד פיקסלר: כמעט בכל קיבוץ, בכל מושב, יש אגודת מים.

עיסאווי פריג': כולל הבארות של הערבים?

<עודד פיקסלר: כן, גם זה אגודות.

<עודד פיקסלר: בהחלט.

<עודד פיקסלר: לאגודות מים נצטרך לעשות כנראה אסדרה באופן אחר מכיוון שלא חלים עליהם כללי ניתוק.

<עודד פיקסלר: אנחנו נכניס את זה ברישיון הפקה.

<עודד פיקסלר: הרישיון הוא רישיון שנתי שמתחדש מדי שנה, והתחייבנו ואנחנו נבצע את האסדרה של הבארות האלו, למרות שהדבר מסובך.

איתן כבל: אגודות מים אני מבין, אבל בעיריות זה לא כולן אגודות מים.

<עודד פיקסלר: לא, בעיריות זה לא כולן.

<עודד פיקסלר: אבל יש עדיין שתי אגודות בעיריות.

<תמי שור: שמי תמי שור, סמנכ"לית אסדרה ברשות המים.

<תמי שור: מדובר על רשויות מקומיות שמספקות בתחומים של יישובים.

<תמי שור: זה יכול להיות עיריות ומועצות מקומיות שמחויבות בתאגוד או שלא מחויבות בתאגוד אם זה ביהודה ושומרון.

<תמי שור: במקרים שלהם עדיין חל עליהם אותו חוזר מנכ"ל מקורי של משרד הפנים, שנותן את אותן מגבלות לגבי הניתוקים שחלו גם בזמנו, לפני - - - בנוסף לרשויות שלא - - -, יש לנו כמעט 1,000 אגודות מים בקיבוצים, במושבים, ביישובים קהילתיים, בכפרים ערביים, שהן ספקי המים ביישוב.

<תמי שור: ההבדל המרכזי בינן לבין העיריות הוא שעל עירייה חלה פקודת המסים (גבייה).

<תמי שור: זאת אומרת, אותו נושא כמו של התאגידים שדיברנו עליו, שברגע שאין ניתוקי מים יש איזשהו כלי שהוא כלי אכיפה מאוד אפקטיבי בנושא של גביית חובות.

<תמי שור: והספקים האחרים, ברגע שאנחנו אומרים: אין ניתוק גורף, הכלים שיש להם בשביל להתמודד עם הבעיה הזאת הם הרבה יותר מורכבים.

<תמי שור: ולכן זה דורש זמן.

<תמי שור: אנחנו התחייבנו לוועדה בישיבה האחרונה שישבנו, שעד סוף 2015 אנחנו נביא אסדרה בנושא.

<תמי שור: כרגע יש דיונים עם משרד המשפטים.

איתן כבל: זאת אומרת, המגמה היא שעד סוף 2015 הבא עלינו לטובה, הם אמורים להסדיר והם גם ידווחו לנו במסגרת הדיווח.

איתן כבל: זו כוונתי, שאנחנו נמצא את עצמנו שלא רק התאגידים ולא רק האגודות, אלא גם כל מי שהוא לא תאגיד ואיננו אגודה, והוא רשות מקומית או אם תרצו שם אחר שאני לא יודע - - -

<קריאה: יש לנו ארבעה מעגלים של מי שאינו תאגיד מים וביוב.

<קריאה: קודם כל, תאגידי מים וביוב תופסים כמעט 90% מצרכני הבית.

<קריאה: כלומר, כמות נכבדת מאזרחי המדינה, מבתי האב, כבר בפנים.

<קריאה: אנחנו מדברים על ארבעה מעגלים של קבוצות ספקים שאנחנו צריכים לטפל.

<קריאה: קודם כל, "מקורות", שהיא ספק סיטונאי.

איתן כבל: שמנתקת לערים.

<חנה פרנקל: בדיוק.

<חנה פרנקל: לא ממש מול צרכן קצה.

<חנה פרנקל: זה נדיר.

איתן כבל: זה אותו דבר.

<חנה פרנקל: זה מתגלגל.

עיסאווי פריג': מה ההבדל?

עיסאווי פריג': כש"מקורות " מנתקת לעיר, מה ההבדל?

איתן כבל: היא אמרה שהם מסדירים את זה.

<חנה פרנקל: כל המצבים היום – עדיין זה לא שיש ואקום או יש ג'ונגל.

<חנה פרנקל: יש איזושהי התנהלות מרוסנת ומפוקחת, היום כשאין אסדרה סגורה.

<חנה פרנקל: הקבוצה השנייה שדיברנו עליה היא רשויות מקומיות שלא התאגדו.

<חנה פרנקל: הקבוצה השלישית זה המגזר הכפרי שאנחנו מכניסים בה גם אגודות מים, וגם יש לנו מועצות אזוריות שמספקות מים.

<חנה פרנקל: והקבוצה הרביעיות היא אותם יישובים בשטחים שחוק המים ישירות לא חל, אלא צווים בחקיקה אחרת, חיצונית.

<חנה פרנקל: כל המעגלים האלה – כל אחד יש לו אתגר משפטי.

<חנה פרנקל: אין לנו את האסדרה המסודרת, המפורטת, שבחוק תאגידי מים וביוב.

<חנה פרנקל: אין לנו אותם כלי אכיפה כמו פקודת המסים (גבייה).

<חנה פרנקל: וגם בכל הספקים האלה – חלקם הם ספקים ציבוריים, כמו רשויות מקומיות, שהן יותר שקופות ויש יותר פיקוח, וגם האחריות שלה מטבע הדברים, ויש להן גם מחלקות רווחה.

<חנה פרנקל: ויש לנו את האגודות שפועלות יותר במתחם הפרטי.

<חנה פרנקל: אנחנו נשתדל לשים את כולן באיזושהי רגולציה.

<חנה פרנקל: היא לא תהיה פרטנית, אבל אותם עקרונות של הרגולציה הזאת שיש לנו, נוכל בהתאמה - - -

איתן כבל: יש לי בקשה, כדי שנאמר את הדברים גם לפרוטוקול: חייבת להיות האחדה של כל הכללים.

עיסאווי פריג': אין.

עיסאווי פריג': אין.

איתן כבל: עכשיו אין.

איתן כבל: זאת הכּוונה.

עיסאווי פריג': לא, בכל הרמות אין.

איתן כבל: אנחנו רק התחלנו.

איתן כבל: אנחנו עושים רק כינוס ראשון של רעיון שהובלנו אותו – ופתחתי ואמרתי – לפני חצי שנה.

איתן כבל: משהו כזה, אולי קצת יותר.

איתן כבל: עיסאווי, כיוון שאנחנו מבקשים שמה שנקבע לתאגידי המים, יוחל גם על כל אותן ארבע קבוצות שהתייחסת אליהן, אני אומר כבר מראש: חייבת להיות תפיסה וכללים משותפים.

איתן כבל: דהיינו, שלא נמצא את עצמנו במצב שבו אזרח שהוא תחת תאגוד, הכללים שנוגעים אליו שונים מכללים במושב או קיבוץ או מול "מקורות" או מול גוף שהוא עירוני.

עיסאווי פריג': אני שימשתי כאחד מצוות הקמת תאגיד "מי מעיינות", כפר קאסם, טירה והאיזור.

עיסאווי פריג': הייתי הגזבר של המקום בהקמתו, לפני שבאתי לכאן.

עיסאווי פריג': ברגע שאתה מתייחס לסוגיה, זו סוגיה שמשליכה המון, כי האגודות השיתופיות, בארות המים – לי יש בית בכפר קאסם, ואני לוקח את המים מהבאר, מהספק בשליש מחיר לעומת התאגיד.

עיסאווי פריג': למה שאני אקח?

עיסאווי פריג': והכול רשמי.

עיסאווי פריג': אז ברגע שאתה אומר: לאַחד, הרי זה מתחיל מהמחיר, ותרד למטה, שזה שני עולמות.

איתן כבל: לא, אני אפילו לא הייתי קרוב למה שאתה אמרת.

איתן כבל: כל הדיון כאן איננו נוגע, לא במחירי מים ולא במה הסמכות של התאגיד ומה הסמכות של האגודה.

איתן כבל: אלא עניין צרכני אחד בלבד, הוא כללי אי ניתוקי המים ובתי-אב.

איתן כבל: הרי בסוף, אם אתה משלם שליש מחיר לאגודת המים או לבאר המים באיזור, הניתוק הוא אותו ניתוק, אותה פעולה.

עיסאווי פריג': ברגע שאתה מדבר על אחידות, תתקוף את כל הנושא מכל הכיוונים.

איתן כבל: אחידות של אי הניתוק.

איתן כבל: שלא יהיו כללים שונים לכל מיני מקומות.

<חנה פרנקל: אז בעניין הזה, תפיסתית, חד-משמעית, זה הכיוון שלנו.

<חנה פרנקל: אבל צריכים להיות ערים לכך שאין לנו אותה רגולציה ויש לנו מגבלות כוח.

<חנה פרנקל: אנחנו נעשה, אם אפשר להגיד פה, אקרובטיקה עם כל הכלים שלנו, ויש לנו כלים לא מבוטלים, כדי להגיע לאסדרה הזאת, ואנחנו נעשה את ההתאמות.

<חנה פרנקל: אבל הבסיס אחר.

<חנה פרנקל: היה לנו פשוט בחוק תאגידי מים וביוב – זה גוף מפוקח, שקוף, הגענו לכנסת, ככה הכללים קובעים, אנחנו יודעים איזה כלי אכיפה אחרים יש וכולי.

<חנה פרנקל: כל העולם של האגודות – הכללים שלנו שם זה כללי רישיון, אספקה, ודרך תנאים ברישיון אנחנו נצטרך להביא את כל האסדרה הזאת.

עיסאווי פריג': לכל ה-1,000 יש רישיון?

עיסאווי פריג': אבל תעני לי דוגרי, תמי.

<תמי שור: כל ה-1,000 בעלי רישיונות, חוץ מהאגודה הספציפית שאתה מדבר עליה בכפר קאסם, שגם היא אמורה לקבל רישיון בחודש הבא.

<תמי שור: אני מאוד מקווה שגם תשווה את התעריפים שלה על-פי החוק.

עיסאווי פריג': אני חשבתי שהיא רק חוד החנית להרבה אגודות.

<תמי שור: לא, הם כולם בעלי רישיון, וכולם כפופים לכללי התעריפים ומחויבים למכור בתעריפי מים על-פי החוק.

<חנה פרנקל: צריך להשתדל - - -

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: השתדלות זה לא דבר מספק.

<חנה פרנקל: אני מתכוונת, מגבלות שלא תלויות בנו - - -

איתן כבל: את עלית מדרגה.

איתן כבל: את עלית על נושא הפיקוח.

איתן כבל: אני עדיין לא בפיקוח.

איתן כבל: אני בסך-הכול בדבר הבסיסי, שהוא האחדה.

איתן כבל: עוד לפני שנגעתי בשאלה מה אנחנו עושים במקרה שגוף לא עומד בכללים שנקבעו.

איתן כבל: קודם כל, חשוב לי שתצא מאתנו הקריאה אליכם כאן, שכל הכללים של אי ניתוקי המים יהיו כללים אחידים.

איתן כבל: זאת בשורה.

איתן כבל: זאת אומרת, אנחנו יוצאים מהדיון הזה עם בשורה מאוד-מאוד גדולה, שאתם, רשות המים ומשרד המשפטים, פועלים בכיוון של קביעת סטנדרט משותף לכל התאגידים - - -

אורי מקלב: התאגידים, האגודות.

אורי מקלב: כל מספקי המים.

<תמי שור: בוא נדייק, כדי שלא ניפגש פה בעוד מספר חודשים ואז תיווצר איזושהי תמונה שלא התחייבנו עליה.

<תמי שור: קודם כל, התחייבנו לקבוע את אותה אסדרה שאנחנו מדברים עליה עד סוף השנה, וגם התחייבנו להציג אותה בוועדת הכלכלה.

<תמי שור: ואני מניחה שאפשר יהיה להציג אותה בצורה הכי שקופה שיש ולקבל את כל ההתייחסות שיש לגביה.

איתן כבל: אז מה לא הבנו מספיק טוב?

<תמי שור: שאני לא חושבת שאנחנו יודעים להגיד כרגע שהאסדרה תהיה אחד לאחד, אותו דבר במקום הזה ובמקום אחר.

<תמי שור: הכללים הם שונים, החוק המסמיך הוא חוק שונה לגמרי.

<תמי שור: רוח הדברים בוודאי צריכה לפעול.

איתן כבל: את המשפטנית.

איתן כבל: את נציגה של רשות המים, זה עוד יותר ממשפטן.

אורי מקלב: אבל ניתוק לא יהיה.

אורי מקלב: - - - מה יהיה בעקבות כך, אבל ניתוק לא יהיה בכולם.

<חנה פרנקל: זה בדקויות.

<חנה פרנקל: אותם עקרונות יופעלו, לגבי מה זה חוב שוטף, מה זה הסכומים, וכולי.

<טלי ניר: אבל הוועדה תהיה לגבי כולם?

איתן כבל: תמי, רוח הדברים בשורה התחתונה היא אי ניתוק מים.

איתן כבל: יש אחד שיגיע אל זה מפה, רן מלמד, ישיר.

איתן כבל: יש אחד שיגיע אל זה בכללים, הנציגה של "הגיחון".

איתן כבל: בשורה התחתונה, כפי שאמרתי, הרצון שלנו שתהיה האחדה.

איתן כבל: נכון, אני מבין את זה שיש אגודה שיש לה כללים שנובעים או יונקים את כוחם ממקום אחד, וגוף אחר יונק את זה ממקום אחר.

איתן כבל: אבל בשורה התחתונה, המדינה היא ריבון במובן הזה שהיא יכולה לקבוע את כלל-העל של אי הניתוק.

<תמי שור: אנחנו לא מנסים להתחמק.

<תמי שור: בעיקרון אנחנו לגמרי מסכימים.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: אז למה את רוצה להשבית שמחות?

איתן כבל: אני טוען עדיין שיש כאן בשורה גדולה.

איתן כבל: בשורה מאוד-מאוד גדולה יוצאת מהדיון הזה, ואת צריכה לשמוח שאתם בכיוון.

עיסאווי פריג': אבל הם לא קיבלו אף פנייה נכון לעכשיו.

איתן כבל: לא, הם לא יכולים לקבל.

איתן כבל: תיכף אני אגיד לך.

<חנה פרנקל: אמינות זה הכול.

<חנה פרנקל: אנחנו רוצים להיות מדויקים.

<חנה פרנקל: יכול להיות שזה דקדוקי עניות.

<חנה פרנקל: אנחנו מסכימים לגמרי ברמה העקרונית, מה זה חוב שוטף שממנו מנתקים - - -

איתן כבל: תמי, אני מנסה שוב לומר לך זה שיש בינינו הסכמה.

איתן כבל: תשתחררו.

איתן כבל: אפשר לצאת החוצה לעשות יוגה ולחזור חזרה, ולהשתחרר.

איתן כבל: לא צריך עכשיו להיות כל-כך נוקשים באמירות כדי להיות על הנתיב.

איתן כבל: דהיינו, אני עדיין אומר: כל הכבוד לכם.

איתן כבל: אני שמח שאנחנו שומעים את הדברים ברוח הזו.

איתן כבל: ואני שמח עוד יותר שאפילו לא נדרשנו, וכבר הרבה זמן לא באו אלי ושימחו אותי, ככה סתם באמצע היום.

איתן כבל: וזה שבאתם ואתם מוסרים את הדברים כאן, יש בהם בשורה מאוד-מאוד יפה וטובה ומעניינת.

איתן כבל: והעובדה שיש דקויות כאלה ואחרות, הן לא דקויות שמשנות מהות.

איתן כבל: הן דקויות שעוסקות בטכניקות של איך להגיע אל הנסיבות השונות.

איתן כבל: אבל העובדה שאתם פועלים להחיל את כללי אי ניתוק המים על כל הגופים שמספקים מים, זאת בשורה ענקית מאוד-מאוד.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, חבר הכנסת פריג', רן מלמד, ואחרים, שנמצאים פה סביב השולחן, ולא סתם פניתי לאנשים האלה שעסקו אתי ועוסקים אתי - - -

עיסאווי פריג': אבל תתייחס לאמירה של רן, שהניתוק עדיין ממשיך.

עיסאווי פריג': זה מעניין אותי.

איתן כבל: תיכף.

איתן כבל: אנחנו אוהבים דברים מעניינים.

איתן כבל: אם משעמם, אנחנו לא חיים.

איתן כבל: אז תיכף אנחנו נתייחס לדברים ונשמע אותם.

איתן כבל: סיימת, תמי?

<תמי שור: כן.

איתן כבל: חנה?

<חנה פרנקל: זהו.

<חנה פרנקל: אמרתי, - - - ממשרד המשפטים עד סוף השנה.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: הכול ברור כשמש לאור הירח.

איתן כבל: עד סוף השנה אנחנו נקיים דיון בשאלה הזו.

עיסאווי פריג': איתן, יש לי שאלה על הדרך.

עיסאווי פריג': אני לא אוהב להיכנס לזה, אבל בכל זאת.

עיסאווי פריג': כשאני קורא את השמות של הוועדה המייעצת – לא חשבתם לשים נציג ערבי שם?

<תמי שור: אנחנו פרסמנו "קול קורא" לצורך קבלת המועמדים.

<תמי שור: ניסינו הרבה מאוד, גם בעצמנו, לחפש את האנשים הכי מתאימים שאנחנו יכולים למצוא.

אורי מקלב: כי מי ירצה להיות ועדה שמחייבת או מאפשרת ניתוק מים?

עיסאווי פריג': מעניין אותי: לא מצאתם?

אורי מקלב: אני מוכן להיות בוועדה שלא מאפשרת.

אורי מקלב: לא בוועדה שמאפשרת.

איתן כבל: עוד לא נמצא הערבי שמוכן לנתק מים.

<תמי שור: לא.

<תמי שור: חס וחלילה.

<תמי שור: קיבלנו גם מועמדים מהמגזר הערבי.

<תמי שור: לצערנו, הם לא עמדו בתנאי הסף שמוגדרים בכללים כדי לקבל אותם כחברי ועדה.

<תמי שור: אנחנו מאוד-מאוד נשמח גם לנציגים נוספים בהמשך.

<תמי שור: ואם יבואו מועמדים ראויים, אז בשמחה.

אורי מקלב: אם התנאי היה אחד שניתקו לו בעבר מים, הייתם מוצאים.

<קריאות: - - -

<חנה פרנקל: התנאים נקבעו פה.

אורי מקלב: לא חשבנו על זה.

איתן כבל: חנה תמי, קשה לי.

איתן כבל: אני מודה.

איתן כבל: עיסאווי פתח את זה.

איתן כבל: קשה לי.

איתן כבל: אבל מכל הזה לא נמצא אחד?

איתן כבל: - - -

עיסאווי פריג': על תקן משקיף.

איתן כבל: אחד לא נמצא?

איתן כבל: אני משתדל לעשות מימיקה, כי הפרוטוקול לא רואה את זה.

איתן כבל: ולא לומר את הדברים בצורה ברורה.

איתן כבל: אני כן מציע, חבר הכנסת פריג', שתסתכל על הכללים ועל הדברים האלה, ולו רק שנדע מהיום והלאה מי, או אם אפשר אפילו להוסיף: "כמשקיף".

אורי מקלב: הוועדה התיישבה בכלל?

איתן כבל: עוד לא.

איתן כבל: רק עכשיו סיימו את זה.

עיסאווי פריג': אין בעיה.

עיסאווי פריג': אני אבדוק.

עיסאווי פריג': אני רק העליתי את השאלה.

<תמי שור: אני אומרת שאין לנו שום בעיה שיתקבל מועמד שיעמוד בתנאי הסף.

איתן כבל: אפשר עוד שיהיה?

איתן כבל: - - -

<תמי שור: בשמחה.

<חנה פרנקל: - - - נמלא מקום.

<חנה פרנקל: נצא לסבב עוד שנה.

<חנה פרנקל: למה לא?

איתן כבל: עיסאווי, הנה, יש לנו אתגר.

איתן כבל: לפעמים זה לא מגיע לכל מקום.

איתן כבל: אבל קשה לי להאמין שאין רואי חשבון, עורכי-דין – למרות שכולם כבר רוקחים במגזר.

איתן כבל: אתה מבין מה אני אומר?

עיסאווי פריג': גם רוקח יכול להיות.

איתן כבל: נכון.

<תמי שור: אני מניחה שגם ארגוני הציבור שנמצאים פה מסביב לשולחן יוכלו להעיד שלא פסחנו על אף אחד מהם בשביל לחפש מועמדים ראויים.

איתן כבל: חס וחלילה.

איתן כבל: לא אמרנו.

עיסאווי פריג': אני רק הערתי.

<תמי שור: לא, אתה צודק.

<תמי שור: אנחנו מאוד קיווינו שזה יהיה המצב, אבל בסופו של דבר לא הגיעו מועמדים ראויים.

<תמי שור: אנחנו נשמח לקבל - - -

עיסאווי פריג': זה הקבוצות המוחלשות, של הניתוק, נמצאים שם.

<תמי שור: אתה צודק.

איתן כבל: חנה, תמי, תודה.

<אתי בנדלר: הערה קטנה לקראת הדיון שיהיה בסוף השנה, והדיווח שאתם תעבירו לוועדה – יהיה נחמד אם במכתב ליושב-ראש הוועדה תכללו גם סקירה של ההוראות שאתם לא יכולים להבנתכם להחיל מהכללים על ספקי המים השונים.

<חנה פרנקל: על ההבדלים, למעשה?

<אתי בנדלר: כן.

איתן כבל: תודה, הערה חשובה.

איתן כבל: אבל עדיין, עיסאווי, אני מאוד מבקש, זה כאילו עושה לי תחושה לא נעימה עכשיו בשבתי בראש הישיבה, וחס וחלילה, מבלי לגרוע מכל אשר עשיתם, לא חנה, ולא תמי, לא אתן, אלא בכלל כמערכת.

איתן כבל: אבל אני מאוד מבקש, אני אפילו תובע, שייעשה מאמץ מיוחד ואני בטוח שיימצא או תימצא אותו אחד או אותה אחת שכן יכולים לעמוד בקריטריונים.

איתן כבל: מאף אחד עוד לא ביקשו להיות טייס חלל.

איתן כבל: זה בסך-הכול, עם לב, אפילו לב אמיתי, לא צנתור ולא כלום.

איתן כבל: סתם לב, כזה שיודע לשבת, לחשוב, ולהסתכל על הדברים בעיניים אחרות.

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: בסוף-בסוף, טיפהל'ה עיניים אחרות, לב רחום, אדם שמבין מערכת, מבין כללים.

איתן כבל: אני בטוח שיש גם ערבים כאלה, עיסאווי.

עיסאווי פריג': אני חושב שכן, - -

<חנה פרנקל: ניקח את זה לתשומת הלב.

<תמי שור: אנחנו מקבלים את זה, ונקבל בשמחה.

עיסאווי פריג': - - שלמדו באוניברסיטאות והצטיינו.

איתן כבל: דרך אגב, לפרוטוקול – כל זה נאמר בסוג של ציניות.

איתן כבל: שלא, חס וחלילה, יום אחד מישהו יקרא את עיסאווי ואת איתן כבל ויחשוב שגם אנחנו בטונאז' הזה כיוונו, חס וחלילה, לדברים האלה.

איתן כבל: בבקשה, רן מלמד.

<רן מלמד: ברשותך, אני רוצה להתחיל בכמה מילים טובות וחמות לרשות המים, שליוויתי אותם די בצמידות לכל אורך הקמת הוועדה וההסדר.

<רן מלמד: יש דבר חשוב שלא נאמר פה.

<רן מלמד: תמי התקשרה אלי לפני מספר חודשים ואמרה: אתה זוכר שדיברת על זה שיהיו מתורגמנים בוועדות?

<רן מלמד: אז היא הבטיחה לי שיהיו מתורגמנים בוועדות – ואני חושב שזה אחד מהדברים החשובים והטובים ביותר, כדי שאנשים שבאמת יגיעו, אפרופו לכתוב בשפה פשוטה וברורה וכדומה – אז גם על זה מגיעה תודה.

<רן מלמד: אני רוצה לדבר על שני חששות גדולים שיש לי: האחד, שנוגע לנושא הגופים שהם לא תאגידים, בעיקר הרשויות המקומיות.

<רן מלמד: אתם יודעים שבמקביל נעשים ניסיונות בכנסת, בלחץ של השלטון המקומי, לבטל חלק מהתאגידים, להחזיר את האחריות לרשויות המקומיות.

<רן מלמד: אני קורא מפה, לך, אדוני היושב-ראש, ולכל חברי הוועדה, שתצא מפה קריאה שלא יעבור שום שינוי בחוק של תאגידי המים לגבי הרשויות המקומיות, בלי שתהיה מראש התחייבות, בנושא הניתוקים, יותר חזקה ממה שאתה העלית פה עכשיו, אדוני.

<רן מלמד: הבעיה השנייה שאני רוצה להסב את תשומת לבכם אליה, והיא נוגעת לנתונים שאתה ביקשת עליהם תשובות ועדיין אין, וזה על התחליפים שיש לתאגידי המים כדי לגבות את החובות שלהם.

<רן מלמד: אני חושב שהנתונים, בעיקר לגבי עיקולי בנקים, הם נתונים קריטיים וחשובים ביותר - - -

איתן כבל: אני מתפרץ: הם לא היו בדיון.

איתן כבל: אבל ההורים שלי, עיקלו להם את החשבון.

איתן כבל: אני אומר את זה פה, וכבר סיפרתי את זה, ואני הולך גם להגיש תיקון בשאלה הזו, כי פתאום מסתבר לך שעיקול זה סוג של מעשה מאוד אלים.

איתן כבל: אם צריך לעקל – אז מעקלים.

איתן כבל: אני לא בא להגיד, חס וחלילה, שלא יעקלו.

איתן כבל: נהפוך הוא, זה חלק מהכללים שקבענו והגדרנו.

איתן כבל: אבל יש לי הורים, שניהם ברוך ה', ופתאום הודיעו להם שעיקלו להם את החשבון.

איתן כבל: שים לב, אני כבר לא מדבר על העובדה שיש להם כוכבית שחורה על לא עוול בכפם.

איתן כבל: שתבין, בסוף הכול הוסדר, כי בכלל לא קשור לעניין.

איתן כבל: היתה אי-הבנה פשוט.

איתן כבל: הם אמרו ששׂמו, זה היה לשכנים.

איתן כבל: מה זה חשוב?

איתן כבל: בשורה התחתונה, נעשה מעשה אגרסיבי של עיקול חשבון, שהוא היה מוצדק עבור מישהו אחר, ולא במקרה שלהם.

איתן כבל: לכן אני סבור שצריך לייצר סוג של אמירה, או אפילו, אם אתה רוצה לנתק, תדביק על הדלת.

איתן כבל: אתה יודע,היום, יש לך אס.

איתן כבל: אם.

איתן כבל: אסים.

איתן כבל: אתה יכול לשלוח אס.

איתן כבל: אם.

איתן כבל: אסים.

איתן כבל: זה לא כזה - - - זאת אומרת, אם מישהו כבר חייב לך, זה על 300 שקל.

איתן כבל: אלוהים ישמור.

איתן כבל: אתה מבין?

איתן כבל: אז אס.

איתן כבל: אם.אס.

איתן כבל: , עולה כמה שהוא עולה.

איתן כבל: ויש כאלה שמתחמקים, נכון?

איתן כבל: יש גם כאלה.

<לאה ורון: - - - לשלוח התראה - - -

איתן כבל: לא, הם אומרים שהם שולחים לך דואר רשום.

איתן כבל: אבל לא כולם רואים את זה, והיום התיבות הן לא ליד הבית שלך.

איתן כבל: אני מאלה שמסתכלים, ועכשיו קל לי להגיד את זה, כי מהכיוון של ההורים שלי – זה גם לא שלהם, גם לא זה, וגם לא פה וגם לא שם.

איתן כבל: פתאום הם מתקשרים אלי ואני מנסה להבין מה הסיפור הזה, איך זה בכלל הגיע?

איתן כבל: ואני אומר את זה כי צריך לייצר איזשהו מנגנון - - -

<קריאה: - - - אוניברסלי.

<קריאה: זה לא למגזר מסוים.

<חנה פרנקל: לא.

<חנה פרנקל: הוא כן נוגע לנו.

<חנה פרנקל: בגלל שלא יהיו ניתוקים, יעצימו תהליכי גבייה אחרים.

<קריאה: כי הוא מדבר על עיקולים בכלל.

איתן כבל: לא, לא, סליחה.

איתן כבל: תראה מה זה, נתליתי באילנות גבוהים עכשיו.

איתן כבל: חנה, בשורה התחתונה, בדיוק כיוונת לעניין.

איתן כבל: כי מאותו רגע שהניתוק הוא כבר לא הכלי האגרסיבי האולטימטיבי של רשות המים, ובעצם, העיקול הופך להיות הכלי האולטימטיבי עבור אלה ש – כל מה שאמרתי זה לא: אל תעקל.

איתן כבל: אני אומר, צריך לעשות איזשהו חידוד של הדברים.

<רן מלמד: אם יורשה לי לסיים, אני אחזור לנושא העיקולים.

<רן מלמד: בגלל שהתאגידים והרשויות, שזה רובם המכריע של ספקי המים, פועלים לפי פקודת המסים (גבייה), הם עושים את העבודה ומנצלים את הכלי הזה, שלטעמי, הוא כלי לא חוקתי, לא מוסרי, לא אנושי וברוטלי.

<רן מלמד: ואנחנו נהיה צפויים לדיונים קשים ביותר על הנושא הזה.

<רן מלמד: ולכן חשוב שהנתונים יגיעו כמה שיותר מהר.

<רן מלמד: אני חייב לציין שאני צרכן של חברת "הגיחון", וכבר שנתיים, בגלל צריכת המים המאוד נמוכה שלי, אני עושה ניסוי בידיעת מנכ"ל "הגיחון", ולא משלם מים.

<רן מלמד: ואני מחכה כל פעם, שישה, שמונה, תשעה חודשים, כדי לדעת מתי הפעולות קורות.

<רן מלמד: הם שולחים אס.

<רן מלמד: אם.

<רן מלמד: אסים.

<רן מלמד: , הם מתקשרים - - -

עיסאווי פריג': והם יודעים שאתה רן?

<רן מלמד: לא, לא.

<רן מלמד: באמת שלא.

<רן מלמד: הם עושים יזום.

<רן מלמד: מה שאומר שהרעיונות והתיקונים שעליהם אתם מדברים יכולים בהחלט להקל, כי באמת רוב האנשים רוצים לשלם את חובם.

<רן מלמד: ומילה אחרונה, אני אשלח לתמי במהלך היום רשימה שכבר ארגנתי של שמונה או תשעה שמות של מועמדים מהחברה הערבית, שלדעתי, יהיו מצוינים לוועדה.

<רן מלמד: יש שניים-שלושה שהמלצתי עליהם ונמצאים -- -

איתן כבל: יש לך כבר שמונה-תשעה?

<רן מלמד: אני אציע לה שמונה, והיא תבחר אחד.

<קריאה: אז למה לא הבאת את - - -

<רן מלמד: כי לא ידעתי שיש בעיה.

<תמי שור: אנחנו נקבל בשמחה את המועמדים של רן מלמד, אם ועדת הכלכלה תקרא לו לשלם עבור המים.

<רן מלמד: לא, זהו.

<רן מלמד: שילמתי כבר.

<רן מלמד: זהו.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, בבקשה

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, קודם כל, שווה להתכנס גם בפגרה כדי לקבל את הפריסה של התקנה הזו שלא מנתקים מים.

אורי מקלב: זה דבר שאולי יישמע בעתיד כדבר שמובן מאליו, אבל זה ממש לא היה מובן מאליו.

אורי מקלב: עמדנו בפני דברים סותרים.

אורי מקלב: מצד אחד, דבר שהוא מצרך מאוד-מאוד חיוני ומול מצוקה של אנשים שדרשו את צריכת המים, וניתוק המים השפיע עליהם מאוד קשות.

אורי מקלב: אבל ידענו שבמשך שנים רבות, האמצעי היחיד, כלי האכיפה, שהיה לכל התאגידים או העיריות היה ניתוק מים.

אורי מקלב: כאן היה משהו שהיה צריך להוציא מהקיבעון הזה, שהיינו רגילים אליו, ושזה אפשרי.

אורי מקלב: כולם חשבו שזה בלתי אפשרי.

אורי מקלב: איך יכול להיות?

אורי מקלב: אם נפסיק את ניתוקי המים, אנשים לא ישלמו מים.

אורי מקלב: לא יכול להיות.

אורי מקלב: זה הכלי היחיד שהכירו, והיה צריך כאן הרבה פתיחות, ראש גדול.

אורי מקלב: ואני חושב שזה משהו מכונן, שאם הצלחנו פה, אפשר בעוד כמה דברים שאנחנו רוצים לשנות.

אורי מקלב: ומגיע הרבה קרדיט לרשות המים, שהתנגדו בהתחלה, אבל משקיבלו את זה שזו גזירה שככה נגזרה, עמדתם בזה בכבוד, בצורה מקצועית, ולא ניסיתם ללכת לכל מיני סמטאות ולדרך ללא מוצא.

אורי מקלב: עשו את זה בגדול וטוב בכל המרחב של העניין.

אורי מקלב: והבהרתם באופן חד-משמעי לכל התאגידים ולכל ספקי המים: זה מה שיהיה, לא יהיו ניתוקי מים.

אורי מקלב: וזה דבר שראוי לחגוג.

אורי מקלב: עכשיו אני רוצה לבוא מהצד השני של המטבע – שלא ייווצר הרושם, ולא מספיק חידדנו, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: ניתוקי המים הופסקו, אבל לתאגידים ולמספקי המים יש הליכים אחרים, והם לא פחות כואבים.

אורי מקלב: אומנם אין להם את המשמעות של ניתוק מים באופן פיזי, שאתה בא ואין לך מים בברז.

אורי מקלב: אבל יש להם אמצעים - - - וכל ההליכים האחרים, בין אם זה עיקול חשבון ובין אם זה הוצאה לפועל.

אורי מקלב: ולרשויות יש לפי חוק המסים (גבייה) דרך הרבה יותר מהירה.

אורי מקלב: המסר שלנו הוא שלא יעבור מסר שלא משלמים מים.

אורי מקלב: גם מי שקשה לו, צריך לדעת שאחרי כן זה יהיה מאוד כואב ומאוד נושך.

אורי מקלב: ואנחנו קוראים לאנשים מעכשיו, גם כשאין ניתוקי מים, היזהרו הרבה יותר, ועִמדו בתשלום המים, כי הרשויות יגיעו לכל אזרח, במוקדם או במאוחר.

אורי מקלב: עכשיו, משזה כבר יצא לדרך, אנחנו צריכים לחזור ולשנן, גם אם זה בהודעה שלנו או באמירה אחרת: זה לא שהמים מסופקים חינם.

אורי מקלב: למים יש מחיר, לרשויות המספקות יש דרכים כאלו ואחרות שהן יכולות להגיע בסופו של דבר לצרכן, גם אם זה לא ניתוק מים.

אורי מקלב: ושאנשים לא יצברו חובות ולא יצטמצמו באספקת המים.

אורי מקלב: אני מרגיש שהיום, לאחר שסודר, חובה לאזן את זה מהכיוון השני.

איתן כבל: תודה על הדברים שלך בכלל, וגם על סוף דבריך.

איתן כבל: הקריאה הזו נאמרה בצורה הכי ברורה.

איתן כבל: כל העניין הוא לא, חס וחלילה, לייצר חוק עבור אנשים סרבני תשלום.

איתן כבל: דרך אגב, בסוף-בסוף, בינינו, גם כשאתה עושה את הבדיקה – אוטוטו ראש השנה ויום כיפור, זה לא "היום הרת עולם/היום יעמיד במשפט".

איתן כבל: בסך-הכול הכללי, הרוב המכריע של האנשים משלמים.

איתן כבל: כי זה לא מצב הפוך.

איתן כבל: בסוף, הרוב המכריע של האנשים משלם.

איתן כבל: רוב האנשים, ברוך ה', הם ישרי דרך.

איתן כבל: כל העניין הוא שבתוך כל התהליך הזה חייבים לבור את המוץ מן הבר.

איתן כבל: דהיינו, מי שבאמת הוא סרבן סדרתי, ויש כאלה ש: לא רוצה לשלם, ולא נגיד כל מיני כאלה כדי לא לתת סימנים באף אחד, אלא כי הוא לא רוצה לשלם.

איתן כבל: מה אכפת לו?

איתן כבל: ויש כאלה שפשוט לא שפר עליהם גורלם, מאלף ואחת סיבות.

איתן כבל: ואני ראיתי היום, יש כאלה שפשוט התמוטטו, שהעסק שלהם פשוט התמוטט.

איתן כבל: פתאום, לא עלינו, בן מחלה.

איתן כבל: דברים שמכניסים אותך למצבים בלתי-אפשריים שכשיצאת לדרך, לא תכננת, לא חשבת על זה, לא היית בכיוון.

איתן כבל: אני גרתי, ואני כבר גדלתי ויצאתי מבית הורי רק לפני שבע שנים, אבל אבי, שיהיה בריא, היה מנהל מחלקת הגבייה בעיריית ראש-העין, ואני יודע מה זה בשבילו, כשהוא היה בא הביתה, איזה שמיניות באוויר הוא היה עושה כדי לא להגיע לנתק או להוביל לניתוק מים.

איתן כבל: וכשהגיעה החברה, דרך אגב, זה כבר הפך למחזה נפרץ, העניין הזה.

איתן כבל: לכן אני אומר, תודה.

איתן כבל: וזאת לא הכוונה, בפירוש.

איתן כבל: נהפוך הוא: אלא הכוונה היא לייצר מצב שבו אנחנו נדע לשים את האצבע על אלה שהם הסרבנים הסדרתיים.

<חנה פרנקל: בעניין הזה, אני רוצה להגיד שאנחנו לא מחכים לכנסת.

<חנה פרנקל: אנחנו בוחנים אצלנו, יחד עם משרד המשפטים, להוציא הנחיות יועץ או חוזרים כלשהם כדי לכוון את התאגידים להפעיל את פקודת המסים (גבייה) באופן מרוסן.

<חנה פרנקל: העלו את הנושא של עיקולים ושעבודים, ויש נושא נוסף.

<חנה פרנקל: תאגידים משתמשים בחברות גבייה.

<חנה פרנקל: פנייה שקיבלתי אתמול: חברות גבייה גובות על כל פיפס שהן מוציאות, על כל הודעה, את התעריפים המקסימליים.

<חנה פרנקל: גם זה מכביד גם על הצרכן שבסוף משלם - - -

איתן כבל: נו, ברור.

<חנה פרנקל: אנחנו רוצים להוציא הנחיות כלשהן - - -

איתן כבל: חנה, הרי הקירות האלה כבר יכלו לדבר, למרות שהמקום יחסית חדש – כל תהליך שבו קבלן המשנה שמבצע או העורך-דין נכנסים אל התמונה, הוא כבר באינטרס אחר, זה במקום אחר לגמרי.

עיסאווי פריג': וזה בלחיצת כפתור: הוצאות התראה.

<חנה פרנקל: היו"ר אומר ש"הגיחון" ייקח לתשומת לבו את השימוש בחברת "בונוס" כחברת גבייה.

<קרן גלנצר-מנצור: אבל "בונוס" לא גובה לנו - - -

<חנה פרנקל: הוא עושה לכם הליכי אכיפה - - -

<קרן גלנצר-מנצור: לא למים וביוב.

<קרן גלנצר-מנצור: זה משהו אחר – אגרות והיטלים.

<רזיאל אחרק: חנה, בנושא הזה רק משהו קטן.

איתן כבל: איפה אתה גר?

<רזיאל אחרק: במושב עין אפק.

<רזיאל אחרק: גיליתי שבוא נאמר שיש חייב שבתקופה מסוימת, חודשיים, לא שילם, פותחים לו תיק.

<רזיאל אחרק: אחרי שלושה-ארבעה חודשים, מסיימים את ההליך, פותחים לו תיק בהוצאה לפועל.

<רזיאל אחרק: עלות פתיחת תיק – 265 שקלים.

<רזיאל אחרק: בוא נאמר שפתחו לו תיק על ינואר-פברואר, ועכשיו מתחיל מרץ-אפריל.

<רזיאל אחרק: אז נוצר לו לכאורה חשבון חדש, ועוד פעם 265 שקלים.

<רזיאל אחרק: אמרתי להם: חבר'ה, תעצרו.

<רזיאל אחרק: יש גבול.

<רזיאל אחרק: פתחתם פעם אחת תיק, אז תעמיסו את מרץ ואפריל על ינואר.

<רזיאל אחרק: תוסיפו בתיק הוצאה לפועל - - -

<קרן גלנצר-מנצור: בלתי אפשרי מבחינת החוק.

<רזיאל אחרק: אפשרי.

<רזיאל אחרק: גברתי, בדקתי.

<קרן גלנצר-מנצור: בלתי אפשרי.

<רזיאל אחרק: אפשרי, בדקתי חוקית.

<חנה פרנקל: זה תעריפים מקסימליים.

<חנה פרנקל: לא מחויבים.

<רזיאל אחרק: אתמול קיבלתי תשובה לבדוק אם אפשר להעמיס.

<רזיאל אחרק: אין שום סיבה בעולם שלצרכן, לתושב, במדינת ישראל, יפתחו לו תיק כל חודש מחדש.

<קרן גלנצר-מנצור: אז אני יכולה לתת לך את הטלפון של מנהלת הוצאה לפועל בירושלים - - -

<רזיאל אחרק: אז אני מודיע לך חד-משמעית שזה אפשרי.

<קרן גלנצר-מנצור: אני אשמח מאוד, כי גם אנחנו דורשים לעשות את זה - - -

עיסאווי פריג': כמה תיקים יש לכם?

עיסאווי פריג': - - -

איתן כבל: אני כבר אומר לך, גברתי מ"הגיחון", גם נניח ואת צודקת - - -

<קרן גלנצר-מנצור: אנחנו לא שולחים כל חודשיים - - -

איתן כבל: לא את.

איתן כבל: אני מנסה לומר, גם אם את היית צודקת, אני חושב שחובת

איתן כבל: כם היתה לפנות למחוקק ולומר.

<חנה פרנקל: או אלינו - - -

<אתי בנדלר: מזכיר לי איתי עצמון, שכידוע, פנייה בכלל למנהל הרשות בבקשה לאשר ניתוק עוד לפני שמפעילים בכלל את הוועדה, מותנית בכך שהחברה מיצתה את הליכי הגבייה.

<אתי בנדלר: וההגדרה של מיצוי הליכי גבייה היא: " הפעלת כל סמכויות הגבייה לפי פקודת המסים (גבייה) או לפי חוק ההוצאה לפועל בהתאם למדיניות אחידה של החברה בעניין גביית חובות שפרסמה החברה לפי כללי אמות המידה, ובכפוף לכללים לעניין הפעלת סמכויות הליכי גבייה שתקבע מועצת הרשות הממשלתית לפי החוק".

<אתי בנדלר: דהיינו, לעניין הפעלת הליכי הגבייה, חייבים להיות כללים.

<אתי בנדלר: וכאן, כאשר אני קראתי את ההגדרה הזאת, אני אומרת: הוועדה מאשרת את ההגדרה "מיצוי הליכי גבייה", בכפוף לכך שמנהל הרשות התחייב להעביר לאישור המועצה הנחיות או כללים בדבר הפעלת הליכי גבייה על-ידי כל תאגידי המים והביוב, לא יאוחר מ – שלוש נקודות – כאשר הוועדה תקבע את התאריך.

איתן כבל: קבעה תאריך?

<אתי בנדלר: ואז היה ויכוח אם זה יהי עד ה-15 בספטמבר או פרק זמן ארוך יותר, כפי שביקש מנהל הרשות.

<אתי בנדלר: ובסופו של דבר, היושב-ראש אומר: בשם כל חברי הכנסת שהם חברי הוועדה, אני דורש שעד ה-15 בספטמבר יגישו את הדברים האלה.

<אתי בנדלר: אז זו אומנם היתה דרישה של הוועדה, שאולי לא מחייבת אותם עד הסוף, אבל אין ספק שהם חייבים לקבוע את הכללים האלה בדבר הפעלת הליכי גבייה.

איתן כבל: אני כבר מודיע, שבדיון הבא, לכשיתקיים, אנחנו דורשים לקבל את הכללים.

איתן כבל: הדבר החשוב בתוך כל ה"משחק" הזה הוא האחדה.

איתן כבל: זה צריך להיות שם המשחק.

איתן כבל: בין היתר, בתוך כל התהליך הזה, חייבים שיהיו כללים אחידים, גם בכללי הניתוק סביב ההערות שתמי העירה.

איתן כבל: ובנוסף, כל כללי גבייה ואכיפה, זה לא כל אחד יעשה לעצמו סופ"ש משלו.

איתן כבל: אין כאן, כל אחד עושה לעצמו שבת משלו.

איתן כבל: אין פה דתות.

איתן כבל: יש דת אחת, והיא תהיה משותפת לכולם.

איתן כבל: הליכי אכיפה וגבייה יהיו כללים אחידים בכל המקומות.

איתן כבל: ובזה, חנה ותמי, אין ניואנסים.

איתן כבל: בעניין של אכיפה וגבייה, החוק הוא חוק.

<קריאה: לתאגידים ולרשויות, לערים ולמועצות המקומיות.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: כל המקומות האלה.

<חנה פרנקל: אנחנו יכולים בדיווח עד סוף השנה, לכלול גם דיווח על הנושא - - -

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אתם לא יכולים.

איתן כבל: אתם חייבים.

<אתי בנדלר: דיווח על כך שהכללים אושרו ונכנסו לתוקף, ומה הם קובעים.

<חנה פרנקל: כן, עד סוף השנה.

איתן כבל: ואלה כללים אחידים.

<אתי בנדלר: ברור.

איתן כבל: את יודעת, כבר אמר מי שאמר, גם הברור מאליו מוטב שייאמר.

<אתי בנדלר: אכן כך.

איתן כבל: אז זה צריך להיאמר.

עיסאווי פריג': אני רק מוסיף שאלה על מה שאמרת, איתן, לחנה ותמי: האם יש לכם נתונים של מספר תיקי הוצאה לפועל פר תאגידים?

<תמי שור: לא, אין לנו היום.

<תמי שור: אבל במסגרת כל הנתונים שאנחנו הולכים לאסוף, אנחנו נאסוף גם את זה.

עיסאווי פריג': מתי זה יגיע לוועדה?

עיסאווי פריג': זה חשוב.

<תמי שור: כשנציג לוועדה את כלל הנתונים, אנחנו נקבל גם את הנתונים האלה.

איתן כבל: נכון לרגע זה עדיין אין להם.

איתן כבל: יש להם באופן כללי.

<חנה פרנקל: זה יהיה מסד הנתונים שלפי זה נדע - - -

<קרן גלנצר-מנצור: שמי קרן גלנצר-מנצור, מנהלת מחלקת אכיפה בתאגיד "הגיחון".

<קרן גלנצר-מנצור: ראשית, חשוב לי לציין שהמחוקק קבע שכל אזרח צריך לשלם את המים.

<קרן גלנצר-מנצור: וגם לנו, כתאגיד מים, יש קנסות על פחת גבייה אם אנחנו לא גובים מספיק כסף מהתושבים.

<קרן גלנצר-מנצור: "הגיחון" מאוד תמך בהחלטה להפסיק את הניתוקים, אני חייבת לציין.

<קרן גלנצר-מנצור: ו"הגיחון" לא מנתק במזרח העיר ולא במערב העיר, כאחד.

<קרן גלנצר-מנצור: ואני לא מבינה בכלל למה צריך ליצור הבדלה פה.

<קרן גלנצר-מנצור: אנחנו לא מנתקים מים, גם לא לעסקים כרגע, כי החוק עדיין לא מאפשר לעשות ניתוקים.

<קרן גלנצר-מנצור: אז לא לצרכנים פרטיים, וכרגע גם לא לעסקים, לא מנתקים מים בתאגיד "הגיחון".

<קרן גלנצר-מנצור: אנחנו שולחים מסרונים, וכותבים מכתבי התראה ומרימים טלפונים.

<קרן גלנצר-מנצור: אנחנו מקבלים פה אחריות על הצרכן לפעמים יותר ממה שהוא מקבל על עצמו.

<קרן גלנצר-מנצור: צרכן שלא עומד בפריסת תשלומים, מתקשרים אליו, מדברים אתו, יוצרים קשר, מנסים לעשות את המקסימום האפשרי.

<קרן גלנצר-מנצור: המטרה של המחוקק ושל הרשות היתה להביא לזה שצרכנים לא ייפגעו ושזכות בסיסית למים תהיה לכולם.

<קרן גלנצר-מנצור: בפועל, מה שקורה, ואני מצטרפת מאוד למה שרן אומר – הצרכן משלם יותר כסף על פעולות אכיפה.

עיסאווי פריג': כמה תיקי הוצאה לפועל יש לכם ב"הגיחון" נכון להיום?

<קרן גלנצר-מנצור: אלפים.

עיסאווי פריג': עשרות אלפים?

עיסאווי פריג': כמה?

<קרן גלנצר-מנצור: לא, לא.

<קרן גלנצר-מנצור: עד שנת 2012–2013 לא העברנו המון תיקים לטיפול משפטי.

<קרן גלנצר-מנצור: חד-משמעית, לא עשינו את זה.

עיסאווי פריג': כמה נכון לעכשיו בערך?

<קרן גלנצר-מנצור: יש לנו קרוב למיליון צרכנים בירושלים, ויש לי תיקים בטיפול משפטי – לא כולם בהוצאה לפועל, ולא כולם בבית-משפט – כ-7,000 תיקים.

עיסאווי פריג': מצטבר?

<קרן גלנצר-מנצור: כן, מצטבר.

עיסאווי פריג': כמה מתוכם ממזרח העיר?

<קרן גלנצר-מנצור: אני צריכה לעשות בדיקה.

עיסאווי פריג': אני מבקש לקבל את הנתון הזה.

איתן כבל: לא ש-7,000 זה מעט.

איתן כבל: זה לא מעט.

איתן כבל: אבל כשאתה סופר את זה גם מול המיליון, עדיין מסתבר שאזרחי ירושלים – מזרח, מערב, צפון, דרום – הם אזרחים שומרי חוק.

איתן כבל: הרוב המכריע.

איתן כבל: זו בכלל לא שאלה.

<קרן גלנצר-מנצור: אני מסכימה אתך.

איתן כבל: אפשר לקחת את ה-7,000 כ-7,000, וזה הרבה.

איתן כבל: אבל אפשר גם להסתכל על זה, מבלי להמעיט את ה-7,000 – בכל זאת, מיליון צרכנים.

<קרן גלנצר-מנצור: זה לא מספר כל-כך גדול, אני מסכימה אתך.

<קרן גלנצר-מנצור: ואנחנו, כתאגיד, באמת משתדלים לא ללכת ישר לסנקציה המשפטית כי, לטעמי, לצרכן הפרטי טיפול משפטי הוא יקר בצורה משמעותית.

איתן כבל: אני אוהב את הנחרצות שלך.

עיסאווי פריג': אני שאלתי שאלה.

עיסאווי פריג': איך אני מקבל את התשובה?

איתן כבל: היא תדאג להעביר לך.

עיסאווי פריג': אז זו פנייה רשמית?

איתן כבל: אני מודיע: חבר הכנסת פריג' ביקש לקבל את הפילוח של החייבים לפי מזרח העיר - - -

עיסאווי פריג': מספר ופילוח, מזרח, מערב.

עיסאווי פריג': על רקע האמירה כאן, אני רוצה לבטא אותה.

<קרן גלנצר-מנצור: סליחה: מיליון תושבים, כ-200 ומשהו אלף צרכנים.

איתן כבל: אני הבנתי את זה: 250,000 בתי-אב.

<קרן גלנצר-מנצור: כן, צרכנים.

איתן כבל: לבקשת חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני מבקש לקבל את הפילוח של החייבים.

<קרן גלנצר-מנצור: בסדר גמור.

<קרן גלנצר-מנצור: אין שום בעיה.

איתן כבל: להעביר דרך הוועדה.

איתן כבל: והוועדה כבר תדאג להעביר לחבר הכסת עיסאווי פריג'.

<קרן גלנצר-מנצור: חשוב לי לציין, רשות המים הביאה אותנו למקום שאנחנו צריכים להחליט אם צרכן הוא סרבן תשלום או אם אין לו את היכולת הכלכלית לשלם.

<קרן גלנצר-מנצור: זה משהו שהוא מאוד קשה לתאגידי המים.

<קרן גלנצר-מנצור: אנחנו צריכים להעביר את זה לעיריות ולמועצות המקומיות שנמצאות באיזור המוניציפלי שלנו.

<קרן גלנצר-מנצור: אבל להם אין את החובה לתת לנו את המידע הזה, וזה דבר שמאוד יקשה עלינו לאפיין את אותו צרכן שנחשב לבעל חוסר יכולת כלכלית לשלם.

<קרן גלנצר-מנצור: ונימה אישית שלי, שלא קשורה לתאגיד – אם רוצים להביא למצב שצרכן שיש לו קושי כלכלי לשלם – יכול להיות שבדיוק כמו בדברים אחרים, צריך להיות תעריף מיוחד לאוכלוסיה נזקקת.

<קרן גלנצר-מנצור: מאחר שבסופו של דבר, פעולת הניתוק אומנם לא תיעשה, אבל בכיס של הצרכן הוא לא מרגיש את זה כי יש לו קושי לשלם את חשבון המים שלו.

<קריאה: הוצאת לי את המילים מהפה.

<קרן גלנצר-מנצור: זה נראה לי הדבר הכי חשוב.

איתן כבל: אני תמיד אשמח לשמוע רעיונות, אבל אנחנו רוצים לסיים עכשיו.

איתן כבל: ואני קצת נזהר מתעריפים – אבל לא חשוב.

איתן כבל: רזיאל אחרק, יושב-ראש תאגידי המים והביוב, וגם חבר של היושב-ראש, בבקשה.

עיסאווי פריג': הם מחלקים דיבידנד, אני שומע, בראש העין.

עיסאווי פריג': בכפר ברא אומרים לי שמקבלים מיליונים כל שנה.

עיסאווי פריג': זה נכון?

<קריאה: ברא זה פתח-תקווה.

עיסאווי פריג': אה, פתח-תקווה?

עיסאווי פריג': אה, סליחה.

איתן כבל: אה, באמת?

איתן כבל: למה? - - - עקפו את התימנים.

<רזיאל אחרק: שלום לכולם, שמי רזיאל אחרק, אני יושב-ראש תאגיד עין-אפק, אבל גם יושב-ראש האיגוד של כל התאגידים בארץ.

<רזיאל אחרק: אני תמיד אומר: "אוי לי מיצרי, אוי לי מיוצרי".

<רזיאל אחרק: מצד אחד, בכובע אחד אני חבר מועצה, ואני איש ציבור ואני צריך לדאוג לציבור, בדיוק מה שאיתן עושה.

<רזיאל אחרק: ואיתן, אני רוצה להגיד לך שעשית פה מעשה מבורך.

<רזיאל אחרק: זה לא מובן מאליו.

<רזיאל אחרק: מים זה מצרך חיוני, וההצעה הזאת שלא לנתק היא חובה שלנו.

<רזיאל אחרק: מצד שני, אני צריך לדאוג לתאגיד שיעשה את העבודה שלו כמו שצריך ובצורה מקצועית, אז צריך למצוא את האיזונים.

<רזיאל אחרק: רק שאני הייתי מציע שיחילו את זה גם על חברת חשמל, שגם שם לא יהיו ניתוקים.

איתן כבל: דרך אגב, יש חקיקה בהכנה.

עיסאווי פריג': אחרית הימים.

<רזיאל אחרק: אז גם בחברת חשמל, אני חושב.

<רזיאל אחרק: חשמל זה מצרך חיוני לא פחות.

איתן כבל: יש כבר חקיקה.

<רזיאל אחרק: אני רוצה לבדוק למה בעצם אנחנו מגיעים לניתוקי מים.

<רזיאל אחרק: איך בכלל מגיעים שצריך לנתק לבן-אדם מים?

<רזיאל אחרק: אם בן-אדם צורך 3.5 קוב לנפש בחודש, זה כסף קטן, זה עשרות שקלים.

<רזיאל אחרק: איך מצטבר שהבן-אדם מגיע ל-20,000 ו-30,000 ו-40,000?

<רזיאל אחרק: אם הוא צורך את הכמות האישית שלו, הוא צריך חמש-שש שנים להגיע שינתקו אותו בכלל.

<רזיאל אחרק: לדעתי, יש כמה פעולות שצריך לעשות.

<רזיאל אחרק: אני מטפל בבעיה עכשיו.

<רזיאל אחרק: והדבר השני, זה הנושא של תאגידי המים, שעשו להם באופן רציף בשנים האחרונות רצח אופי על לא עוול בכפם.

<רזיאל אחרק: ואני שלחתי לך, איתן, את המצגת, ושלחתי גם לכל חברי הוועדה.

<רזיאל אחרק: חברים, תאגידי המים לא עושקים את הציבור, הם לא לוקחים כסף שלא מגיע להם.

<רזיאל אחרק: דוח מבקר המדינה 63א מאוקטובר 2012 אומר במפורש, ואני מקריא מעמוד 241: "החל מינואר 2010 ביצעה מועצת רשות המים רפורמה בתעריפי המים אשר בעקבותיה העלתה את תעריפי המים בכ-30%.

<רזיאל אחרק: " תעריפי המים בינואר 2010 עלו ב-30%, ולמה?

<רזיאל אחרק: הוא כותב בעמוד 242: "התעריף לצרכן הביתי עולה באופן חד ובתקופה קצרה – העלייה החדה נבעה לא רק מהמעבר על התעריף המבוסס על עלות המים שצורכים הצרכנים, אלא גם מסבסוד החקלאים והתעשייה.

<רזיאל אחרק: " פריג', אני, אתה וכולנו פה, מסבסדים את החקלאים ואת התעשייה.

<רזיאל אחרק: אבל תושב שלי, שיש לו ניתוק מים כי אין לו כסף – אני לא יכול לעשות לו ועדת הנחות, אין ועדת הנחות בתאגידי המים פה ברשות המקומית.

<רזיאל אחרק: אז בדבר הזה אני חושב שוועדת הכלכלה, החוק מוכן, איתן, ואני אשמח אם תרים את הכפפה.

<רזיאל אחרק: והצעת חוק – תושב מקבל 80% בארנונה, שיקבל גם במים.

<רזיאל אחרק: זה לא ניקיון רחובות וזה לא גינון.

<רזיאל אחרק: זה מים.

<רזיאל אחרק: לא להתעסק רק בניתוק.

<רזיאל אחרק: בוא נתעסק, קודם כל, בזכות שלו לקבל הנחה.

עיסאווי פריג': זו אחת הטענות שהיתה נגד המעבר.

<רזיאל אחרק: אז מי שרוצה לדעת בדיוק מה גרם לעליית המים, אז זה לא המנכ"לים שעושים עבודה נפלאה; והמנכ"לים של תאגידי המים קמים ב-12 בלילה לתקן פיצוצי מים, וב-1 בלילה גלישות של ביוב.

<רזיאל אחרק: שאנשים באמת יקראו מה עושים המנכ"לים של תאגידי המים, ועובדי תאגידי המים עושים עבודת קודש.

<רזיאל אחרק: ואני יכול להגיד לכם: חטאתי.

<רזיאל אחרק: אני, בבחירות של 2008, קראתי במצע הבחירות שלי לסגור את תאגידי המים.

<רזיאל אחרק: כמוך, איתן, וכמו הרבה חברי כנסת ואנשים בציבור - - -

עיסאווי פריג': ולא היית חבר מועצה.

<רזיאל אחרק: הייתי חבר מועצה, הייתי סגן ראש עיר.

<רזיאל אחרק: ואנשים לא ידעו שתאגידי המים ורשות המים עושים עבודה נפלאה.

עיסאווי פריג': ולמה שינית את דעתך?

תמר זנדברג: נו, באמת.

תמר זנדברג: ולמה אחרים כל-כך?

תמר זנדברג: - - -

<רזיאל אחרק: אז הסברתי.

<רזיאל אחרק: אם היית מקשיבה לפני שנייה - - -

תמר זנדברג: הקשבתי קשב רב.

<רזיאל אחרק: דוח מבקר המדינה קובע שמחיר המים עלה באוקטובר 2010 – עמוד 241 לדוח 63א – כותב שמחירי המים עלו ב-30% - - -

תמר זנדברג: קראתי את הדוח.

<רזיאל אחרק: סלחה, מימיקות לא רואים.

<רזיאל אחרק: את עושה לי ככה עם הראש, מבלי שאת נותנת לי לסיים.

<רזיאל אחרק: בואי, תקשיבי.

<רזיאל אחרק: אני יודע שאת רוצה כבר לענות לי, אבל תני לי.

תמר זנדברג: לא עניתי לך.

תמר זנדברג: אני מחזקת את דבריך: קראתי את הדוח.

תמר זנדברג: אני רק אומרת, ובגלל זה הנהנתי.

<רזיאל אחרק: אה, סליחה.

<רזיאל אחרק: אז הוא כותב שמחירי המים עלו ב-30% בגלל סבסוד התעשייה והחקלאות.

<רזיאל אחרק: לא בגללי, לא בגלל המנכ"ל שעושה את העבודה שלו, לא בגלל הקמת התאגיד, כי התאגיד היה לפני 2010.

<רזיאל אחרק: אף אחד לא קרא לסגור אותו.

עיסאווי פריג': ראו את הביצועים - - -

<רזיאל אחרק: זה כמו שתיקחי עכשיו את מחיר הדלק, שהוא שבעה שקלים, ותקבלי החלטה שאת מעלה אותו ב-30% כדי לסבסד את "אל-על" ואת "ארקיע".

<רזיאל אחרק: אם תסגרי את תחנות הדלק, מחיר הדלק יֶרד?

<רזיאל אחרק: לא, אין קשר, אין הלימה בין זה לבין זה.

עיסאווי פריג': רזי, באמת, נו.

עיסאווי פריג': המנגנון שהקימו התאגידים והעלויות של המנגנון, וכל זה - - -

תמר זנדברג: זה גם עלויות המנגנון, וגם המחיר נקבע, כמו שאתה אומר, וקראתי היטב את דוח מבקר מדינה, מכל מיני דברים.

תמר זנדברג: זה לא שהשכר של המנכ"ל העלה את המחיר.

תמר זנדברג: המחירים עלו, והציבור נשאר עם מים כמוצר שנמכר לו על-ידי תאגיד, ולא כשירות שנמכר לו על-ידי רשות ציבורית.

תמר זנדברג: וזאת הבעיה שלנו.

תמר זנדברג: וזאת גם הסיבה שאנחנו מתכנסים פה לכל הדיונים על ניתוקים.

עיסאווי פריג': זה מצרך לעומת שירות.

תמר זנדברג: זו זכות.

תמר זנדברג: אנחנו מתייחסים למים כאל זכות.

תמר זנדברג: ואל"ף, המחיר עלה, ובי"ת, התאגידים הביאו את היחסים בין הרשות לבין האזרחים להיות כאלה שנמכרים להם כמוצר על-ידי תאגיד ולא מסופקים להם כזכות או כשירות על-ידי רשות.

תמר זנדברג: וזאת הבעיה שלנו.

<רזיאל אחרק: אם קראת את הדוח באמת, את כל העמודים, את תביני פה שסגירת התאגידים לא תוריד את מחיר המים.

עיסאווי פריג': תוריד.

עיסאווי פריג': "באבו-אבוהה" תוריד.

עיסאווי פריג': מאיפה הנוסחה הזאת?

<רזיאל אחרק: השר סילבן שלום אמר את זה: אם אתה סוגר היום את התאגיד ומעביר את הפעילות לעירייה, אתה לא מזדכה על המע"מ, אתה נשאר באותו מחיר.

תמר זנדברג: אגב, גם זה שאת הרשויות הפכו לזרוע - - -

<רזיאל אחרק: אה, עכשיו גם הרשויות בבעיה?

תמר זנדברג: לא, זה משהו אחר.

תמר זנדברג: זה אני שמה בצד.

<רזיאל אחרק: לפני 15 שנה מכרו לך בבית את האוסמוזה ההפוכה.

<רזיאל אחרק: אמרו שהמים בברזים מזוהמים.

<רזיאל אחרק: ואז באו ומכרו לנו את "מי עדן" ואת "תמי 4".

<רזיאל אחרק: היום התאגידים נותנים לך מים איכותיים ומטוהרים, וזה עולה כסף.

תמר זנדברג: התאגידים ניקו את המים.

עיסאווי פריג': "מי עדן" היום מנתקים?

עיסאווי פריג': שאני אדע.

עיסאווי פריג': אפסיק לקנות "מי עדן".

איתן כבל: רזי, קודם כל, הדיון נכון לרגע זה הוא לא על מחירי המים ולא על התאגידים.

איתן כבל: הדיון המרכזי הוא סביב אי ניתוק מים לחייבים.

איתן כבל: וכאן קיבלנו את הבשורה הנוספת, עליית המדרגה, שעד סוף השנה תהיה האחדת כללים וכולי.

איתן כבל: אולי יום אחד נעשה פה דיון בשאלה הזו, של תאגידי המים, אם הם חלק מהבעיה של מחירי המים היותר-גבוהים, או הם שיפרו וגרמו לירידת מחירי המים.

<רזיאל אחרק: ראית בעיר שאין בה תאגיד, התושב משלם יותר יקר מבעיר שיש בה תאגיד.

<רזיאל אחרק: את יודעת את זה?

<רזיאל אחרק: תראי ביהוד, בנהריה - - -

תמר זנדברג: אני לא אמרתי ש - - -

<רזיאל אחרק: שם אין תאגיד, אין מנכ"ל, אין עובדים ואין כלום.

<רזיאל אחרק: אז מה קרה?

איתן כבל: רזי, בוא נעשה סדר.

איתן כבל: אתה הרי נמצא בפיצול אישיות.

איתן כבל: נכון?

איתן כבל: כי אתה פעם אחת חבר מועצה ופעם שנייה עם זה.

<רזיאל אחרק: אני גם מזל תאומים, אתה יודע.

<רזיאל אחרק: לי אין בעיה.

איתן כבל: אז בוא נשים לרגע בצד את התפקיד שלך להגן ולייצג את ראשי התאגידים.

איתן כבל: העובדה שמחירי המים ביישובים שאין בהם תאגידי מים – והמחירים עדיין, כפי ששלחת לי וראיתי, הם מחירים יותר גבוהים מאשר במקומות שיש בהם תאגיד.

איתן כבל: אפשר להגיד ככה: פעם אחת לגנותם.

איתן כבל: השאלה היא אם זה לכבודכם.

איתן כבל: יכול להיות שהמצב יכול להיות עוד הרבה יותר טוב.

איתן כבל: אבל אני לא רוצה להרחיב בעניין הזה.

איתן כבל: אני מתחייב שאנחנו נקיים דיון מיוחד בשאלת מחיר המים.

איתן כבל: זאת שאלה.

איתן כבל: אין לה דבר וחצי דבר עם עניין הניתוק או אי הניתוק, שזה דיון אחר בפני עצמו.

<רזיאל אחרק: יש לי שלוש הצעות בנושא לוועדה.

<רזיאל אחרק: האחד, צריך לחוקק חוק שהתאגידים יתקינו קר"מים, קוראי מים מרחוק; שעון דיגיטלי, ברמת חקיקה, שזה אומר שאם יש לך נזילה בבית, תוך פחות מארבע שעות אתה יודע שיש לך נזילה.

עיסאווי פריג': אבל זה נמצא בתוכניות של התאגידים.

<רזיאל אחרק: זה אומר שזה יקטין את החיכוך שלך עם התושבים, ויקטין את המצב הזה שאחרי שלושה חודשים פתאום אתה יודע שיש לך חוב של 7,000 שקל.

איתן כבל: גם לחברת חשמל יש תוכנית כזו, לקריאה מרחוק.

<רזיאל אחרק: דבר שני, בשביל לממן את ניתוקי המים ולהקים את ועדת ההנחות הזאת, ושהתאגידים יוכלו לספוג את זה, יש מה שנקרא:

<רזיאל אחרק: 300 מיליון שקל היטלי הפקה.

<רזיאל אחרק: היום המדינה משחקת בשני תפקידים.

<רזיאל אחרק: בתפקיד אחד היא אומרת, אתה ואני כצרכנים נממן את התעשייה ואת החקלאות, אבל אני כמדינה שאני לוקחת היטל הפקה מפריג' כי יש לו באר מים ומשם הוא שואב ומוכר לצרכנים שלו, אז כדי שהצרכן לא ישלם פחות מתושב ראש-העין, היא לוקחת לו היטל על המרווח, ואת ההיטל הזה היא לוקחת לקופת האוצר.

<רזיאל אחרק: אם תחזיר את זה למשק המים, אנחנו נוכל להתמודד עם זה שאנחנו יכולים לתת לאנשים יותר מרווח עם המים, כשלא ישלמו.

איתן כבל: זה דיון הרבה יותר עמוק.

איתן כבל: האוצר, באופן עקרוני, מתנגד לגישה הזאת בכל דבר.

איתן כבל: אני לא רוצה אפילו להתחיל לדבר על זה.

איתן כבל: זאת תפיסה של איך מסבסדים מצרך נצרך.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

<אבו רמוז תייסיר: שמי אבו רמוז תייסיר, ואני מייצג את מזרח ירושלים.

<אבו רמוז תייסיר: אני שייך לפורום שנקרא: פורום המים.

<אבו רמוז תייסיר: שמעתי הרבה דברים יפים היום - - - שהפסיקו לנתק מים במזרח העיר או במערב העיר.

<אבו רמוז תייסיר: אני רוצה לענות לחברה שלי מ"הגיחון".

<אבו רמוז תייסיר: הבעיה שלנו, ואני דיברתי עם חבר הכנסת לפני הישיבה – אנחנו נפלנו בין הכיסאות.

עיסאווי פריג': בין הפטיש לסדן.

<אבו רמוז תייסיר: בין הפטיש לסדן.

<אבו רמוז תייסיר: לנו אין ייצוג, לא בכנסת ישראל ולא במקומות אחרים.

<אבו רמוז תייסיר: הבעיה שלנו היא כפולה ממערב העיר.

<אבו רמוז תייסיר: במערב העיר, ויש לי נתונים ביד שלי, משלמים לקוב מים שישה שקל.

<אבו רמוז תייסיר: ולי עולה 16 שקל לקוב מים.

עיסאווי פריג': מה?

עיסאווי פריג': איך זה?

עיסאווי פריג': שישה לעומת 16?

<אבו רמוז תייסיר: הנה, עובדות.

<אבו רמוז תייסיר: שאלנו את "הגיחון" למה עולה לי 16 שקל לקוב מים?

<אבו רמוז תייסיר: חברת "הגיחון" היא חברה רווחית, פרטית.

<אבו רמוז תייסיר: ואני מצטער להגיד, חברת "הגיחון" לא רק נכנסה לכיסים שלנו, היא נכנסה למעיים שלנו, לתוך המעיים שלנו.

<אבו רמוז תייסיר: אני בא מאיזור שהוא הכי עני במדינת ישראל, שנקרא: מזרח העיר.

<אבו רמוז תייסיר: כשאני הולך לרמאללה, ואני מצטער להגיד את זה, ואני רואה קוב מים בארבעה שקלים, אני רוצה להגיד לחברה שלי מ"הגיחון": בשוואפעת או בבית חנין, - - -, המקומות הכי מפוארים בירושלים, קוב מים שם ב-5.5.

<אבו רמוז תייסיר: שקל.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': כי הם לוקחים מרמאללה?

<אבו רמוז תייסיר: הם לוקחים מרמאללה.

<אבו רמוז תייסיר: "מקורות" מוכרת להם קוב מים בשני שקלים - - -

עיסאווי פריג': אבו רמוז, תן לי להבין.

עיסאווי פריג': שכונות בירושלים, שוואפעת ובית חנינא, מקבלים מים מרמאללה שרוכשים את המים דרך "מקורות"?

<אבו רמוז תייסיר: כן.

תמר זנדברג: זו עיר מאוחדת לנצח נצחים.

תמר זנדברג: מה לא הבנת?

עיסאווי פריג': ושכונות אחרות במזרח ירושלים – ראס אל-עמוד, נגיד, מקבלת מים מ"הגיחון" ומשלמת מחיר אחר.

<אבו רמוז תייסיר: בירושלים המאוחדת - -

תמר זנדברג: לנצח נצחים.

<אבו רמוז תייסיר: - - זה שלושה מחירי מים.

<אבו רמוז תייסיר: בעיר שלושה מחירים למים.

<אבו רמוז תייסיר: סליחה, אני מדבר מהכאב שנמצא.

<אבו רמוז תייסיר: היא טוענת שכמה אלפי תיקים ב"הגיחון" בהוצאה לפועל.

<אבו רמוז תייסיר: אני אחד מהם, והמספרים עלו מעל עשרות אלפי תיקים בהוצאה לפועל.

עיסאווי פריג': היא אמרה: 7,000.

<קרן גלנצר-מנצור: אני אעביר לכם נתונים.

<אבו רמוז תייסיר: היא אמרה, ואני יכול לתקן אותה: מעל 10,000 תיקים ב"הגיחון" בהוצאה לפועל ממזרח העיר.

<אבו רמוז תייסיר: שאלנו את הגיחון למה מחשיבים לנו את המים ב-16 שקל לקוב מים, עם המע"מ.

<אבו רמוז תייסיר: אומרים לנו, בגלל שלכם אין טופס 4.

<אבו רמוז תייסיר: מה זה טופס 4?

<אבו רמוז תייסיר: "הגיחון" התחיל למלא את המקום גם של עיריית ירושלים?

<אבו רמוז תייסיר: היא חברה רווחית, סחתיין, איך שאומרים.

<אבו רמוז תייסיר: אדוני היושב-ראש, יש לי נתונים ועשינו מחקרים, גם בערבית וגם בעברית, ואני הקראתי לו.

<אבו רמוז תייסיר: עשינו מחקרים שהירושלמי תושב מזרח העיר משלם כפול מתושב מערב העיר לחברת "הגיחון".

<אבו רמוז תייסיר: זה אומר לי הרבה דברים.

<אבו רמוז תייסיר: תודה לאל שאנחנו במדינה דמוקרטית, ולפחות מרשים לנו לדבר.

<אבו רמוז תייסיר: אני פנסיונר של עיריית ירושלים.

<אבו רמוז תייסיר: המשכורת שלי היא 3,000 שקלים.

<אבו רמוז תייסיר: יש לי הוצאה לפועל מחברת "הגיחון".

<אבו רמוז תייסיר: אסור לי לצאת מהמדינה.

<אבו רמוז תייסיר: רציתי לצאת השנה למכה, החזירו אותי מהגשר - - -

עיסאווי פריג': כמה החוב שלך, כשהתחילה הוצאה לפועל?

<אבו רמוז תייסיר: החוב שלי מעל 77,000 שקל.

עיסאווי פריג': ואתה פנסיונר?

<אבו רמוז תייסיר: אני פנסיונר.

<אבו רמוז תייסיר: ואני מבקש, זה לא שאנחנו לא רוצים לשלם.

<אבו רמוז תייסיר: באמת אנחנו רוצים לשלם, רק שיעשו לנו הסדר תשלומים, לאנשים החלשים, שנוכל לעמוד בחובות.

<אבו רמוז תייסיר: תודה לכולם.

איתן כבל: תודה.

<קריאה: אפשר רק להשלים?

<קריאה: - - -

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני חושב שהוא דיבר מאוד ברור, מאוד שוטף.

איתן כבל: אבו רמוז, תודה רבה.

<אבו רמוז תייסיר: תודה לכם.

איתן כבל: עורכת-דין טלי ניר, מהאגודה לזכויות האזרח, בבקשה.

<טלי ניר: קודם כל, תודה על הדיון, ותודה ליושב-ראש הוועדה שמתעקש על זה גם בפגרה.

<טלי ניר: זה סופר-חשוב, ואנחנו ממש שמחים שזה קורה.

<טלי ניר: וגם לרשות המים על העבודה המאומצת בנושא הזה.

<טלי ניר: ואנחנו כבר כמה שנים באגודה לזכויות האזרח, מלווים את הנושא הזה.

<טלי ניר: אני רוצה להזכיר כמה נקודות שלא עלו עדיין בדיון ושמטרידות אותנו, לגבי היישום של החקיקה עד כה.

<טלי ניר: כמובן שאנחנו גם מברכים על ההאחדה של הכללים שתיעשה עד סוף השנה.

<טלי ניר: זה דחוף, לפי מה שאנחנו שומעים מהשטח.

<טלי ניר: אבל נושאים שלא נכנסו לחקיקה הזו ומטרידים אותנו, ואני חושבת שרשות המים היום חושבת עליהם במסגרת הפעלת עבודת הוועדה המייעצת – חשבנו לעלות אותם.

<טלי ניר: האחד, זה נושא הקריטריונים, שלא נקבע בכללים מי יוגדר "חסר אמצעים כלכליים" ומי לא.

<טלי ניר: אנחנו חוששים שברגע שיתחילו להגיע הפּניות, ואתם מצפים ל-600 פניות בחודש בוועדה, אז תתחיל הבעיה להגיד, מי הבן-אדם שכן מגיע לו ומי הבן-אדם שלא מגיע לו להיות מנותק ממים, ואיפה עובר הגבול.

<טלי ניר: והיינו שמחים לדעת ולקבל מראש מה הנהלים שאתם מציעים בנושא הזה, בשביל שנוכל להתייחס ושיובאו גם כאן לוועדה להתייחסות.

<טלי ניר: דבר שני, זה המעורבות של המחלקה לשירותים חברתיים.

<טלי ניר: האם התקבל תזכיר ממנה, או לא התקבל תזכיר.

<טלי ניר: זאת אומרת, לפני שמחליטים על ניתוק של משפחה ממים, מהי בדיוק המעורבות של העובדים הסוציאליים.

<טלי ניר: דבר נוסף, זה הנושא של סנקציות נגד תאגידי מים שלא יפעלו לפי הכללים, שלא קבועים היום, ואנחנו קוראים לרשות המים להביא אולי תיקון בנושא הזה לוועדה, ולראות מה יהיו הסנקציות שיופעלו נגד תאגידים סוררים.

<טלי ניר: והדבר האחרון, בגלל שהמים הם זכות יסוד, וגם אתם הכרתם בזה בטיוטות כללים קודמות, שאולי אפשר רק לצמצם אספקת מים ולא לנתק.

<טלי ניר: בכללים הקודמים מדובר עדיין על ניתוקי מים, ולא על צמצום אספקת מים.

<טלי ניר: ובעבר הצעתם שאולי יהיה איזשהו מתווה שיחייב את התאגידים להתקין מכשור שיאפשר - - -

איתן כבל: טלי, זה כאילו הגעת עכשיו לדיון.

איתן כבל: זאת אומרת, ברוב הדבירם עסקנו ואמרנו אותם.

איתן כבל: ותאמיני לי, שכמי שהיתה לו זכות להיות, אם לא המוביל, אז מהמובילים של התהליך הזה, אני לא אתן בשום פנים ואופן שהדברים לא יבוצעו כמו שאני חושב שראוי שהם יבוצעו.

איתן כבל: במקרה אני על זה.

איתן כבל: אז אני לא רוצה שנפתח עכשיו את כל הדיון כאילו רק עכשיו התחלנו אותו.

<טלי ניר: אלה נושאים שעדיין לא נדונו היום לפחות.

<טלי ניר: אנחנו העלינו אותם בדיונים הקודמים, אבל הם לא נמצאים בחקיקה ולא בכללים.

<טלי ניר: ולכן אני חושבת שרשות המים צריכה לדאוג להם בתוך הכללים של הוועדה, או להביא לתיקונים בכללים.

<טלי ניר: וגם בנושא של לחייב את התאגידים לאורך זמן לעשות מתווה, להתקין אמצעים טכניים שיאפשרו צמצום של אספקת מים במקום ניתוק אספקת מים.

<טלי ניר: אנחנו נשמח אם הדבר יקרה.

<טלי ניר: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

<נעמי מורביה: אדוני היושב-ראש, שמי נעמי מורביה, יושבת-ראש מטה מאבק הנכים ונציגת פורום ארגוני הנכים.

<נעמי מורביה: אני מבקשת, מאחר שכל מה שקשור לצרכים של אנשים עם מוגבלות הוא מורכב ודורש ידע והבנה שבאים מתוך ניסיון, וזה לא משהו שניתן ללמוד אותו – האם ניתן לצרף לוועדה הזו אדם עם מוגבלות, את אחד מאתנו?

<נעמי מורביה: כי הצרכים שלנו הם נורא מיוחדים.

<נעמי מורביה: אני אומר לך במה דברים אמורים.

איתן כבל: נעמי, אני לא רוצה שנפתח את הדיון.

<תמי שור: יש בוועדה אנשים ספציפיים עם ניסיון מאוד-מאוד נרחב בביטוח לאומי, בטיפול גם בנושאים של בעלי נכויות.

<נעמי מורביה: לא, לא.

<נעמי מורביה: אני לא רוצה פטרונות.

<נעמי מורביה: לא, לא, לא.

<נעמי מורביה: אנחנו עייפים מהפטרונות.

<קריאה: זו פטרונות.

<נעמי מורביה: זו פטרונות.

<נעמי מורביה: בן-אדם שלא יודע מה זה לקום בבוקר בתוך שלולית, ושצריך להחליף את כל המצעים ולהתרחץ, ולשים מכונת כביסה – ואנחנו משתמשים במים פי ארבעה מבן-אדם רגיל – הוא לא יכול לשמש כסנגור עלי.

<נעמי מורביה: עם כל הכבוד.

איתן כבל: נעמי, תודה.

איתן כבל: משה, בבקשה.

<משה בר: שמי משה בר, אני יושב-ראש עמותת "תנו יד לחירש – נכים למען נכים".

<משה בר: אני עד היום לא מקבל הנחה במים.

<משה בר: ואני נכה 105% שר"מ, שירותי רפואה מיוחדים, נכה מרותק לכיסא.

<משה בר: אם בזה הם לא מצליחים, אז בדברים האחרים אני לא יודע אם הם יצליחו.

<משה בר: הבטחות אנחנו שומעים פה כמו חול, ואין מה לאכול, אדוני.

<משה בר: בשביל זה חשוב שיהיו נכים כל מקום, לא רק בוועדה הזאת.

<משה בר: הנכים הם קורבן.

<משה בר: יש לנו מיליון ו-200 אלף נכים.

<משה בר: לא יכול להיות שחלקם ייזרקו החוצה.

<משה בר: ובשביל זה זה חשוב, כבוד היושב-ראש, ואני מודה לך מאוד על האפשרות לדבר.

איתן כבל: תודה, משה.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר את הדבר הבא.

איתן כבל: אני מאמין בתורת השלבים.

איתן כבל: כל דבר יש לו את השלב שלו, את המדרגה שלו.

איתן כבל: דהיינו, היום התכנסנו לא לפתור את כל הבעיות.

איתן כבל: אני חושב שעשינו במהלך של אי-ניתוק מים בתאגידים ובהחלה של אי-ניתוק על הגופים אחרים – וואו, אם היינו מדברים על זה לפני שנה, כשהתכנסנו פה, רן, ודיברנו על זה, זה נשמע כמו לא חזון אחרית הימים, אפילו חזון העצמות היבשות היה יותר רטוב מזה.

איתן כבל: אני זוכר, תמי, את הדיון הראשון.

איתן כבל: אמרו: תגידו, מה, אתם עושים צחוק?

איתן כבל: זוכרים את כל הדברים האלה.

איתן כבל: נו, באמת.

איתן כבל: אנחנו, ברוך ה', כל דבר יש לו את הזמן שלו.

איתן כבל: זה שאני נותן לכל אחד להתבטא ולומר, זה מתוך כבוד ומתוך הערכה.

איתן כבל: אבל הדיון היום, בראש ובראשונה, בא להתמקד בעניין מאוד ברור, שהרשות פועלת לממש את כל הכללים שקבענו כאן לאי-ניתוק מים, בשלב א'.

איתן כבל: ויוצאים מפה לחגים, וזה לא עניין של מה בכך, עם בשורה שהכוונה היא והמקום הוא להוליך את זה על כל המערכות כולן.

איתן כבל: בתוך זה יש דיון שלם על מחיר המים, האם התאגיד גרם להוזלת מחיר המים או לא גרם להוזלת מחירי המים, בלי קשר לעובדה שאם בעיריות גובים יותר מים, כן או לא.

איתן כבל: הסיפור של ועדות ההנחות, כפי שמשה, ידידי, התייחס לעניין הזה.

איתן כבל: מה שנעמי נגעה בשאלה אם צריך להיות או לא צריך להיות נציג שהוא נכה, וזה דיון, זה לא פשוט.

איתן כבל: לכן אני לא באתי אליך כדי לגור את העניינים האלה, אלא בראש ובראשונה, לעסוק באי-ניתוקי המים.

איתן כבל: לפני שאני נותן לך, קרן, לענות על השאלות הלא-פשוטות שהעלה כאן אבו-רמוז, אני רוצה לומר לך, דבר אחד נוסף, חברי, רזי.

איתן כבל: איך אנשים מגיעים למחירים?

איתן כבל: אתה יודע, זה הביצה והתרנגולת.

איתן כבל: אני אגיד לך איך זה: כיוון שזה בהתחלה סכומי חובה נמוכים, 30 שקלים, אתה אומר: מה, אני אגבה ממנו?

איתן כבל: נו, מה, אני אשלח לו?

איתן כבל: פעולת הניתוק היא פעולה מאוד אגרסיבית.

איתן כבל: שים לב, בסוף-בסוף, כשמחליטים כבר לבצע את הפעולה, החייב הוא כבר ב-20,000 שקל.

איתן כבל: כי אתה אומר: מה, אני כבר לא יכול?

איתן כבל: מה, הוא כבר חייב 20,000 שקל.

איתן כבל: אני חייב לבצע את פעולת הניתוק.

איתן כבל: עכשיו, שים לב מה קורה: כשאתה כבר מגיע אליו, אין לו את היכולת לשלם.

איתן כבל: זאת אומרת, זה סוג של סובב ומסובב כל הזמן.

<רזיאל אחרק: כי הליכי הגבייה יקרים.

איתן כבל: נכון.

<רזיאל אחרק: מה עשו בכביש 6?

איתן כבל: זה משהו אחר.

איתן כבל: תאמין לי, אני כתבתי - - - , אני הייתי שם זה שאמון על הדברים.

איתן כבל: וזה לא היה פשוט, וזה היה עניין תקדימי.

איתן כבל: אבל פה זה לא דומה לכביש 6.

איתן כבל: האופן שבו אתה מטפל בכביש 6, הוא כביש רשות, לבין פעולה של שימוש במשהו כל-כך בסיסי, כפי שאתה התייחסת אליו בתחילת הדרך.

<רזיאל אחרק: אני חשב ש-30 שקלים לחודש, לא צריך בכלל לנתק.

<רזיאל אחרק: צריך לפתח שעון, לספק 30 שקלים בחודש לנפש, ולא לנתק בשום מצב.

איתן כבל: אתה עוסק בשאלה הבאה, וזה חלק מהפתרון: איך גובים כסף מחייבים?

איתן כבל: שזה תהליך שלם של לאפשר להם, כמו שאנחנו עושים היום בחברת חשמל, גם כן ביקשנו, יש "חסכמים" כאלה.

איתן כבל: הוא קונה ממך את המים והוא משתמש רק במים שהוא נזקק.

איתן כבל: יש היום המון-המון שיטות שאפשר לעשות אותן, להשתמש בהן.

<רזיאל אחרק: שיעשו קול קורא - - -

איתן כבל: אנחנו רק יצאנו לדרך, ולא רע, יציאה לא רעה יצאנו עם הסיפור הזה.

איתן כבל: קרן, בבקשה.

<קרן גלנצר-מנצור: אני אציין, קודם כל, שאני בקיאה בפרטים, אבל מן הסתם לא ברמה - - -

עיסאווי פריג': זה נכון או לא נכון?

<קרן גלנצר-מנצור: אז תן לי לומר.

<קרן גלנצר-מנצור: קודם כל, דבר חשוב שלא צוין פה: מדובר על מדי-בקרה במזרח ירושלים ש"הגיחון" התקין על חשבונו; למעלה מ-10,000 מדים של צרכנים שצרכו מים ללא מדידה בעבר.

<קרן גלנצר-מנצור: בזמן התקנת המדים, למי שביקש את המדים האלה, כי יש עניין שלנו אסור לספק מים למי שאין לו טופס 4, וזו לא החלטה של "הגיחון", זה החוק – אז מצאו איזושהי אפשרות לאפשר לאנשים לצרוך מים עם מדידה באמצעות המדים האלו, וקראו לאנשים האלה לעדכן מספר נפשות.

<קרן גלנצר-מנצור: כי הרי אנחנו, רשות המים, משלמים על המים בהתאם לכמות הנפשות שיש לנו בתאגיד.

<קרן גלנצר-מנצור: מי שעדכן נפשות, באמת צורך בהתאם לנפשות שלו.

<קרן גלנצר-מנצור: מי שלא עדכן נפשות, שילם בעבר – כבר לא נכון להיום – לפי תעריף ב', מאחר שלא ידענו כמה נפשות יש לאדם, לא ידענו כמה הוא אמור לצרוך.

<קרן גלנצר-מנצור: ולכן זה הלך לפי תעריף ב'.

<רזיאל אחרק: זו בכלל סוגיה, למה צריך את התעריפים.

<קרן גלנצר-מנצור: היה תעריף א', ב' ו-ג', וחייבו לפי תעריף ב'.

<קרן גלנצר-מנצור: זה תוקן.

עיסאווי פריג': זה לא מתלבש עם הדברים.

עיסאווי פריג': אני אתייחס.

<קרן גלנצר-מנצור: נכון לעכשיו, כל מדי-הבקרה האלה, מי שלא עדכן נפשות, מעודכנים לפי שתי נפשות, שזה כמות הנפשות המינימלית שרשות המים הגדירה.

איתן כבל: מה תפקידך?

<קרן גלנצר-מנצור: מנהלת מחלקת אכיפה.

<קרן גלנצר-מנצור: ואלה הנתונים, אני חיה בעמי, אני יודעת בדיוק מה קורה בעניין הזה.

איתן כבל: האם, כפי שטוען אבו רמוז, יש שלושה סוגי תעריפים?

<קרן גלנצר-מנצור: קודם כל, לעניין בית חנינא ושוואפעת – הם משלמים מים למפעל המים רמאללה, ומשלמים ביוב לחברת "הגיחון".

<קרן גלנצר-מנצור: זה דבר ראשון.

<קרן גלנצר-מנצור: תעריף המים שמשלמים לרמאללה לא תלוי בנו.

<קרן גלנצר-מנצור: אנחנו גובים את תעריף הביוב על-פי כללים של רשות המים.

<קרן גלנצר-מנצור: כל יתר הצרכנים משלמים תעריף מים בהתאם לנפשות.

<קרן גלנצר-מנצור: יש תעריף א', יש לך הקצבה חודשית, ומעבר להקצבה החודשית כולם עוברים לתעריף ב'.

איתן כבל: קרן, ברמת העיקרון – להוציא בית חנינא ושוואפעת – כל ירושלים – עזבי עכשיו מספר נפשות – אמורים לשלם את אותו תעריף מים?

<קרן גלנצר-מנצור: נכון.

איתן כבל: זאת אומרת, אם יש הבדלים בין מקומות כאלה ואחרים, זה לא כי מזרח ירושלים נמצאת על הר יותר גבוה וקשה למים להגיע.

<קרן גלנצר-מנצור: חס וחלילה.

איתן כבל: אני סתם אומר את זה בצחוק.

איתן כבל: אלא לאור העבודה שיש בכללים מספר נפשות, וזה מה שאמור לתת את ההנחה או את ההתייחסות, ובחלקים ניכרים, לשיטתך וממה שאת אומרת לי, במזרח העיר המשפחות לא עדכנו את מספר הנפשות - - -

<קרן גלנצר-מנצור: למרות פניות של התאגיד.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': מה שאת אומרת – ויש כאן חברים מתאגידים אחרים – לא מדויק.

עיסאווי פריג': עדיף להגיד שאין לי תשובה.

עיסאווי פריג': התעריפים וההפרש במחירים לא מצדיקים את רמה א' ורמה ב'.

עיסאווי פריג': אני מחזיק שתי חשבוניות, ובתוך החשבונית יש פירוט, מה זה מחיר א' ומה זה מחיר ב', על-פי צריכת נפשות.

עיסאווי פריג': אתם תאגידי מים?

עיסאווי פריג': נכון?

עיסאווי פריג': מה המחיר?

<רזיאל אחרק: שמונה שקל, כולל ביוב וכולל אגרת שיקום, כולל מע"מ.

עיסאווי פריג': ומעבר למספר נפשות המותר – כמה חריגה?

<רזיאל אחרק: 13.

<קריאות: 12.5.

<רזיאל אחרק: 50% מזה הולך ל"מקורות".

עיסאווי פריג': וזה כתוב בגוף החשבונית:

עיסאווי פריג': מחיר א' ומחיר ב', נכון?

עיסאווי פריג': כאן כתוב: מחיר א' 10.9 שקלים, ומחיר ב' 12.1 שקלים.

עיסאווי פריג': אלה התעריפים שלכם.

<קריאה: שווה לדייק.

<קריאה: החבר הנכבד, אבו רמוז, אמר את זה קודם.

<קריאה: הוא אמר: יש בעיה של כל שאין להם היתר בנייה לבית שלהם.

עיסאווי פריג': היא לא התייחסה לזה.

<קרן גלנצר-מנצור: התייחסתי לזה, סליחה.

<קרן גלנצר-מנצור: התייחסתי לזה.

<קרן גלנצר-מנצור: אתה החלטת מה התשובה שלי ואתה כועס על התשובה שלי?

<לאה ורון: היא אמרה: לנו אסור לספק מים ללא טופס 4.

<לאה ורון: מצאו דרך, התקינו מדים מסוימים, ואז ביקשו לעדכן את מספר הנפשות.

עיסאווי פריג': אז זאת הנקודה השנייה של הטופס 4, וכאן נשאלת שאלה כבדת-משקל לגבי כל הפוליטיקה מכל הסיפור הזה, גם במצרך החיוני ששמו: מים, שגם מבדיל בין ערבי ליהודי.

עיסאווי פריג': האם המתנחלים, אלפים, שבונים בתים בלתי-חוקיים ואין להם טופס 4, אלו שאין להם טופסי 4, איזה תעריף הם משלמים?

<קריאה: הכלל הוא אם יש לך טופס 4 או אין לך טופס 4.

<תמי שור: לא, זה ממש לא הכלל.

<תמי שור: סליחה, תרשו לי.

<תמי שור: תעריפי המים לא תלויים בכלל בנושא של טופס 4.

<תמי שור: יש זכות לבן-אדם לקבל את הכמות המוכרת בתעריף מוזל בכל מקרה.

<תמי שור: יש איסור, על-פי חוק התכנון והבנייה, להתקין מדי מים לבן-אדם שאין לו טופס 4.

<תמי שור: איך "הגיחון" התקין מדי-מים?

<תמי שור: כמובן שהוצגה פה תמונה שהיא קצת פשטנית.

<תמי שור: הנושא של מזרח ירושלים הרבה-הרבה יותר מורכב ממה שעלה פה.

<תמי שור: אבל ככל שכבר יש מד-מים ומד-המים מחויב, הוא מחויב בתעריפי מים על-פי החוק.

<תמי שור: כלומר, אם הנפשות עדכנו את מספר הנפשות שלהן, אז לפי מספר הנפשות שעדכנו, בין אם יש להם טופס 4 ובין אם אין להם טופס 4.

<תמי שור: ואם לא עדכנו – חייבים לתת שתי נפשות מינימום על כל מד-מים.

<תמי שור: אני מניחה, לפי הסכומים שישנם כאן, שמדובר כלל הנראה על מד-מים אחד ראשי שמספק אולי לעשרות אנשים ואולי ליותר.

<תמי שור: אם לא עדכנו עליו מספר נפשות ורשומות עליו רק שתי נפשות, מן הסתם יש לו כמות מאוד מצומצמת בתעריף נמוך, וכל השאר בתעריף גבוה.

<תמי שור: ככה אפשר להגיע למספרים שיש.

איתן כבל: או שהם חיים בתוך בריכה.

<תמי שור: אבל מיוון שהנושא הזה נדון כבר מול "הגיחון", ומכיוון שהמנכל של "הגיחון" התחייב שגם כשלא חייבו על-פי הכללים, יחייבו את זה רטרואקטיבית, החל מ-2010, על-פי הכללים, כולל שתי נפשות.

<תמי שור: אם יש עדיין תלונות בנושא הזה, להעביר את החשבונות לרשות המים ורשות המים תבדוק אותם.

<תמי שור: אין מצב של תעריף שלא קבוע על-פי הכללים.

איתן כבל: וואלה, היום את - - - רצינית.

עיסאווי פריג': את רואה?

עיסאווי פריג': יש תקווה.

איתן כבל: תמיד, כן.

איתן כבל: אין ספק.

איתן כבל: אני אסכם.

איתן כבל: יש עוד אמירה מאוד חשובה שנאמרה כאן.

איתן כבל: קודם כל, ללא שום קשר, אני מאוד מבקש שהמסמכים של אבו רמוז, שהעברת אותם, יועברו לרשות המים.

<קריאה: - - -

איתן כבל: סליחה, אחר-כך אני אשאל את השאלות.

איתן כבל: אחר-כך תסבירי לו.

<קריאה: זה בדיוק מה שרציתי - - -

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: אבל לא תוך כדי.

איתן כבל: הרי את בסוף צריכה להסביר לו.

איתן כבל: אם לא תקשיבי לי עד הסוף, לא תדעי להסביר לו כמו שצריך.

איתן כבל: אחר-כך תסבירי לו.

איתן כבל: אני מבקש שלא תיפול שגגה, ושלא נמצא את עצמנו בתחושות חמיצות שלא הוצאנו את מעשינו עד תום.

איתן כבל: אני מבקש שתדאגי, או אתם, בקבוצה שלכם, שהחשבונות של אבו רמוז, ותעזרו לו גם לנסח את זה בצורה הנדרשת, בצורה נהירה, להעביר את זה לרשות המים.

איתן כבל: למי שם, תמר?

<תמי שור: למחלקת פניות ציבור.

איתן כבל: כבר אני מבקש לקבל עותק מהתשובה.

איתן כבל: אני כבר אומר את זה, שלא נמצא את עצמנו אחר-כך – הם נופלים בפניות הציבור בתוך כל המכלול של הדברים.

איתן כבל: אני מבקש לקבל עותק אלי עם כל התשובות לשאלות שהועלו כאן.

איתן כבל: דבר נוסף, ללא שום קשר, קרן מנצור, אני מבקש ממך לקבל התייחסות מיוחדת אלינו במסמך בכל הנוגע לסיפורי מזרח ירושלים.

איתן כבל: אני מבקש לדעת את מה שאמרת פה במסמך מסודר, שמגדיר לנו את מערכת היחסים של "הגיחון" עם תושבי מזרח העיר, בשתי רמות.

איתן כבל: קודם כל, להגדיר לנו, שנהיה בטוחים בכך שהתעריפים הם אותם תעריפים הנגבים בכל מקום, כדי שלא תיפול שגגה בעניין.

איתן כבל: דבר שני, שיובהר שרק שוואפעת וצפון-מזרח העיר, מקבלים מרמאללה, וזה תעריף משל עצמו.

עיסאווי פריג': הם קונים מ"מקורות" - - -

איתן כבל: לא משנה, עזוב.

איתן כבל: זה היסטוריה.

איתן כבל: זה כמו חברת חשמל בחלק מהמקומות.

איתן כבל: לא נפתח עכשיו את העניין.

איתן כבל: ואני ארצה לדעת את מה שכבר ביקשנו קודם: כמה צרכני מים, כמה בתי-אב, כמה תיקים יש בטיפול משפטי בכל העיר, וכמה מתוכם במזרח העיר, בטבלת פילוח מסודרת.

איתן כבל: ויכול להיות, אני כבר אומר, שאם התשובות שתינתנה על-ידך לא תנחנה את דעתנו – לא במובן האישי שלך כלפינו, אלא כמערכת – אז יכול להיות שאפילו נקיים דיון מיוחד.

איתן כבל: מכיוון שמזרח העיר, בכל זאת, מדובר בקבוצת אוכלוסיה מאוד גדולה, מאוד חשובה ומאוד מרכזית בתוך העיר הזאת.

איתן כבל: ואנחנו רוצים להשתכנע – אני מכיר את ראש העיר, מכיר אותו היטב, שירתנו יחד, ואני בטוח שהוא לא עושה איפה ואיפה בתוך העיר.

איתן כבל: אבל אנחנו רוצים להיות סמוכים ובטוחים שאכן הפעולות בשטח מבוצעות באופן הזה.

איתן כבל: אבו רמוז, בסדר?

<אבו רמוז תייסיר: בסדר.

איתן כבל: תודה.

עיסאווי פריג': יש דמוקרטיה.

עיסאווי פריג': הגיעה הדמוקרטיה, אבו רמוז.

<אבו רמוז תייסיר: ויהיה לך קוב מים בשקל, ביריחו - - -

עיסאווי פריג': אתה בירושלים.

עיסאווי פריג': לא ביריחו.

עיסאווי פריג': מה לעשות?

<רזיאל אחרק: - - - מדינות ערביות נותנות מים בחינם.

איתן כבל: טוב, בסדר.

איתן כבל: ואנחנו לא רוצים ללכת לגור שם.

<רזיאל אחרק: אבל כבוד היושב-ראש, לא להגזים.

<פלד דיכטר: שמי פלד דיכטר, ואני מנכ"ל תאגיד "מי שמש" בית-שמש.

איתן כבל: אתה תושב בית-שמש?

<פלד דיכטר: לא.

<פלד דיכטר: אני מתל-אביב.

<פלד דיכטר: רציתי להעביר אליכם קצת מה קורה לתושבים בבית-שמש אחרי ההחלטה שאומרת: אל תנתקו מים.

<פלד דיכטר: אז אומנם כל הדרך הייתי נגד הזרם, ואני מצטער ומתנצל מראש אם אני משבית שמחה למישהו.

<פלד דיכטר: אבל תדעו לכם שהמחירים שמשלמים האזרחים האומללים והמסכנים שרציתם להיטיב אתם ולעזור להם, קורה בדיוק ההיפך.

<פלד דיכטר: אצלי יש כל יום שלושה-ארבעה איש שכבר העברתי לעורך-דין.

<פלד דיכטר: פעלתי על-פי החוק, אין שום בעיה.

<פלד דיכטר: אבל עורך-דין עובד, הוא עובד והוא רואה כסף, ולא מעניין אותו שום דבר.

עיסאווי פריג': מרוויח טוב.

<פלד דיכטר: ברוך ה'.

<פלד דיכטר: והוא צריך להביא כסף.

<פלד דיכטר: זאת המשימה שלו.

<פלד דיכטר: ומה שקרה, שההחלטה הזאת לא לנתק – ואמרתי את זה פה, בפורום הזה, כמה פעמים – שאת ה-80 שקל עכשיו עולה 30%.

<פלד דיכטר: וזה זוועת עולם לראות את המסכנים עם כך וכך ילדים, שלא מסוגלים לשלם.

<פלד דיכטר: ואני אומר: אדוני, סליחה, זה לא אני.

<פלד דיכטר: אני עוזר לו אצל העורך-דין, להוריד שכר טרחה, להוריד הכול.

<פלד דיכטר: אני מוותר על העמלות שלי, הכול אני עושה.

<פלד דיכטר: בסוף הוא מסכן, משלם אלפים.

<פלד דיכטר: וזה בכי לדורות.

<פלד דיכטר: קשה מאוד.

<פלד דיכטר: ואם כבר – נגד דעתי, אבל אני לא משחק פה – פעלתם והחלטתם לבטל את הניתוקים, ולא לעשות כלום, תפעלו הלאה לאותם אומללים שמשלמים את זה, שהם לא מסוגלים - - -

איתן כבל: קודם כל, תודה.

איתן כבל: לשמחתי, אתה לא מחדש לנו.

איתן כבל: לפחות לנו, כמי שיצאנו אל הדרך עם העניין הזה.

<פלד דיכטר: הייתי פה.

איתן כבל: אי אפשר להחזיק את החבל בכל קצותיו, לא רק בשני קצותיו.

איתן כבל: כי תראה מה קורה – פעולת הניתוק היא פעולה שאין ממנה חזרה כמעט.

איתן כבל: בדרך-כלל, בחוב שלך גם צריכים לחבר אותך, גם לשלם, כל התהליכים האלה.

איתן כבל: אני אומר לך ממקום אחר, ואמרנו את זה כאן לחנה פרנקל, שנדרשות גם פעולות גבייה ואכיפה מושכלות, מרוסנות.

איתן כבל: הרי מה כל הסיפור פה?

איתן כבל: שמעבירים ישר לעורך-דין, שזאת פעולה אוטומטית - - -

<פלד דיכטר: ועיקול בבנק?

איתן כבל: יש כאן אי-הבנה בסיסית של הרוח שאנחנו ניסינו להעביר מפה אל השטח.

איתן כבל: הרי מה אנחנו אמרנו?

איתן כבל: אין כאן מצב שבו המסה הקריטית לא משלמת, ואמרו כאן את הנתונים: הרוב המכריע, ברוך ה', משלם ועומד בכל הכללים ובכל התנאים.

איתן כבל: אנחנו ניסינו לרדת לרזולוציות, ולבור את המוץ מן הבר.

איתן כבל: דהיינו, להוציא את אלה שבאמת נקלעו שלא בטובתם, ולראות איך אפשר לנסות ולסייע בידם.

איתן כבל: ולהוציא מתוכם את אלה שהם סרבנים - - -

<קריאה: בזה פתחת את הדיון.

איתן כבל: פתחתי את הדיון בזה.

איתן כבל: לכן, כשאני אומר את זה כך, אנא, חזור לביתך ותחשוב על העניין הזה, ואני שמח שהחזרתי אותך.

איתן כבל: חזרת – אני שמח, אני מבקש ממך, ואתה יודע מה, אני אפילו מפציר בך, לעשות מחשבה שנייה בכל התהליך הזה, של האופן שבו אתה מפעיל את הפעולה האגרסיבית הזאת אל מול החייבים.

איתן כבל: יש הליכים למיצוי.

איתן כבל: אתה צריך לראות, יש הליכים שלמים.

איתן כבל: ולכן אני אומר את זה לך, חנה, פעם נוספת: כשאני פניתי וביקשתי מכם לבצע גם בעניין הזה תהליכים שקופים, מסודרים, משותפים לכל הגופים, של אכיפה ושל גבייה, הדברים צריכים להיות ברורים, שכשמעבירים את התיק לעורך-דין, לא צריך אף אחד כדי לדעת ש"רחת פלסטין".

איתן כבל: שמעת?

איתן כבל: עכשיו, לך תחפש, אחרי שהכסף כבר אצל העורך-דין.

עיסאווי פריג': אבו רמוז - - -

איתן כבל: שמעתי את אבו רמוז.

איתן כבל: הוא צודק: איך הוא הגיע כבר ל-70,000?

איתן כבל: כי ברגע שזה כבר אצל העורך-דין, עם מי תדבר?

<קריאה: 70,000 זה טוב.

תמר זנדברג: אתה שאלת איך זה מגיע.

תמר זנדברג: ככה זה מגיע.

איתן כבל: עם מי תדבר?

איתן כבל: זו כוונתי.

איתן כבל: דרך אגב, עורכי-דין זאת לא המצאה רק למים.

איתן כבל: זה בדיור, זה בארנונה, זה בכל דבר.

איתן כבל: העניין הוא שזה נהיה כלי קל.

איתן כבל: חנה, משפט, בבקשה.

איתן כבל: אני חייב לסכם.

<חנה פרנקל: מעבר לחובה שלנו לעשות אסדרה, חשוב לנו להגיד לתאגידים שיש להם שיקול דעת, שהם צריכים להפעיל שכל ישר, חמלה, היבט צרכני.

<חנה פרנקל: זה בידיים של המנגנונים האלה.

<חנה פרנקל: ובאמת, אנחנו רואים תאגידים שמפעילים X ותאגידים - - -

איתן כבל: חנה, אני לא מאמין שאת עובדת ברשות המים.

איתן כבל: זה חזון אחרית הימים לשמוע אותך ככה מדברת מרשות המים.

<חנה פרנקל: אלה - - - כל הזמן.

איתן כבל: אני אומר את זה בחיבוק גדול.

<אליהו יצחק: כבוד היושב-ראש, אני הולך להגיד דברים קשים.

איתן כבל: אליהו, בבקשה.

<אליהו יצחק: אני הולך להוציא דברים קשים ודברים חריפים.

<אליהו יצחק: קודם כל, לגבי ניתוקי המים, בושה וחרפה על מנכ"לי תאגיד הצפון, שיש שם נכים שניתקו להם את המים.

<אליהו יצחק: עובדת סוציאלית הלכה לתאגיד המים ואמרה לו: אדוני, כבוד ראש התאגיד, אתה לא מנתק להם את המים, אתקשר לחברי הכנסת שמטפלים בנושא הזה.

<אליהו יצחק: הוא הלך לראש העיר שיפטר אותו מהעבודה.

<תמי שור: אדוני היקר, על מי אתה מדבר?

<תמי שור: כי קודם הזכרת את מעלה-אדומים בתור תאגיד - - - ולמעלה-אדומים אין תאגיד.

<אליהו יצחק: אני אגיד לך אחר-כך בארבע עיניים.

<אליהו יצחק: יש אנשים מנותקים ממים בירושלים, ואני יודע שמות, והם מתחברים "פיראטי" בעקבות "הגיחון".

<אליהו יצחק: בן-אדם חייב 100,000 שקל, הוא רוצה לבוא לשלם, אין לו מאיפה לשלם, הוא מתחבר פיראטי.

<אליהו יצחק: לגבי מה שהיושב-ראש אמר, שהתחיל 30 שקל על הסיפור הזה, לא שילמו, לא שילמו – היום זה לא זה.

<אליהו יצחק: אז בזמנו, היו מקבלים גם את קצבאות הילדים, אז משפחה היתה מסתדרת.

<אליהו יצחק: היום, אמא ל-13 ילדים הולכת לוקחת הלוואה, מזה ומזה, לשלם את החוב, בשביל שלא יבואו ויוציאו לה - - -

איתן כבל: אליהו, כאילו אנחנו מתחילים את הדיון ממזמן.

<אליהו יצחק: לגבי חוב העבר – מה הם עושים?

<אליהו יצחק: יש לי חוב של 120,000 שקל, התאגיד מה עושה?

<אליהו יצחק: לוקח 60,000 שקל לעורך-דין, ו-60,000 שקל להוצאה לפועל.

<אליהו יצחק: כשאתה בא להסדיר את החשבון ב"הגיחון", אומרים לך: אדוני, לך לעורך-דין.

<אליהו יצחק: הם שולחים לי עיקול לבנק, הם כבר מכניסים למים 139 שקל עבור חתיכת נייר ששלחו אותו לבנק לעיקול.

<אליהו יצחק: לגבי תאגיד בית-שמש – היה פה אחד מירושלים שניתקו לו את המים, וחבל שמנכ"ל התאגיד של בית-שמש הלך.

<אליהו יצחק: העובד שלו בא מבית-שמש לאותה אישה ש"הגיחון" הוציא לה את השעון, וחיבר לה.

<אליהו יצחק: חבר'ה, מה הולך פה?

<אליהו יצחק: ואתה, ידידי היקר, תפסיק להגן על תאגידי המים.

<אליהו יצחק: יש לך בעיה?

<אליהו יצחק: יש לך בית-כנסת בנווה אפק, תקנה "תפילת הגשם" בשמחת-תורה.

<אליהו יצחק: תודה רבה, היושב-ראש.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה לסכם כדי שנהיה ברורים בעניין הזה.

איתן כבל: קודם כל, תודה על היום.

איתן כבל: יצאנו מפה עם בשורות גדולות, בשורות גדולות מאוד.

איתן כבל: והלוואי וכל הפגישות שלנו וכל המפגשים שלנו יהיו ברוח הדברים האלה.

איתן כבל: לא באנו כאן לפתור את כל הבעיות.

איתן כבל: חס וחלילה, לא תהיה לנו עבודה.

איתן כבל: זאת אומרת, בשורה התחתונה, יש עוד הרבה מה לעשות.

איתן כבל: אבל באמת שהרבה זמן לא נעשתה קפיצת דרך כל-כך גדולה – ואני אומר את זה גם לך, גברתי, מנהלת הוועדה – בלוח זמנים יחסית קצר, בנושא כל-כך מרכזי וכל-כך כאוב.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: צאו לעבודה.