ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 42, 2015-07-29 09:30

איתן כבל: בוקר טוב.

איתן כבל: אני מתכבד לפתוח את ועדת הכלכלה בנושא הצעה לסדר-היום: "חוק עמדות שמירה לעובדים בענף השמירה והאבטחה".

איתן כבל: כדי שנעשה צדק – הצעת החוק הזו הונחה לראשונה על ידי חבר הכנסת דניאל בן סימון, הוא הראשון שהניח אותה על סדר-יומנו, לאחר מכן היתה רשימה של חברי כנסת, נדמה לי גם דב הניח הצעת חוק, איתן כבל, דב חנין, גם בכנסת הקודמת היתה חבורה של חברי כנסת וגם היום.

איתן כבל: ביקשנו בקדנציה הזו לחדש את הצעת החוק.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה לומר פה – כדי שאנחנו נאמר את הדברים בצורה ברורה – ברור לי שנושא כזה איננו מתאים לחקיקה ראשית.

איתן כבל: אין ויכוח בכלל, זה לא העניין.

איתן כבל: אבל, כיוון שאנו מכירים את אופן התנהלות הממשלה, את חדלונה ואת חוסר רצונה לעסוק בדברים מהסוג הזה – אין ברירה.

איתן כבל: גברתי נעמי, אתמול קיימנו דיון בדוקטורט שלך, הוא בדיוק נוגע בנקודות האלה, שלא פעם חברי כנסת מוצאים את עצמם מחוסר ברירה, בגלל שהממשלה איננה מקדמת עניינים מהסוג של תקנות או דברים מהסוג הזה, אין ברירה אלא להביא את זה כחקיקה ראשית, לנסות להגיע להבנות כדי שהממשלה בכלל תדון בזה.

איתן כבל: אני רק אזכיר נשכחות – בעבר, כשהבאתי את פינות ההחתלה, שהיום הן דבר ברור, הממשלה כמובן אמרה בהתחלה: זה יעלה עשרות, אם לא מאות, מיליונים לקופת המדינה ואזרחיה וכל מיני סיפורים מהסוג הזה.

איתן כבל: בוודאי שבסופו של דבר זה נגמר בתקנות והכול בסדר גמור וברוך-השם כל אב ואם יכולים היום למצוא את עצמם כמעט בכל מקום עם פינות החתלה, כך הם פני הדברים.

איתן כבל: כוונתי בעניין הזה, ואני אומר את זה לכם כך: אני לא מבין איך אנחנו – וכשאני אומר "אנחנו" זה כולנו – עד היום הזה לא הסדרנו את העניין הזה.

איתן כבל: אני מודע לכך שזה נושא לא פשוט ומורכב, אבל אף אחד מאתנו כנראה לא עבר כשאבא שלו עמד בש"ג באיזשהו מקום בגשם או הזיע בחום.

איתן כבל: כי אם מישהו מאתנו היה מגיע לאיזה מקום ורואה את אביו בגשם שוטף עומד בכניסה ובודק, אני מניח שהוא היה מגיע הביתה ומזדעק.

איתן כבל: אם הוא היה רואה את אביו מזיע כמו היום, אני מניח שהוא היה מזדעק.

איתן כבל: אבל אלה אנשים שקופים.

איתן כבל: אתה עובר, לשנייה נחמץ לבך, נכנסת למזגן – שכחת.

איתן כבל: אתה נכנס בגשם ובקור לתוך הקניון, או לא חשוב לאן, שכחת, חם לך כבר.

איתן כבל: אני אומר לנו את זה כאן, אני אמרתי את זה גם מעל בימת הכנסת, חברי וחברותי חברי הכנסת, אם חבר כנסת או עוזר פרלמנטרי, מעלה נדפקה לו במזגן, מעלה יותר מדי או פחות מדי, מוציאים את המנכ"ל מישיבה איך עדיין לא סידרו לו את המזגן.

איתן כבל: אל תתחילו אתי מהבעיות, בואו נתחיל ממה שאפשר לפתור.

איתן כבל: אני בטוח שבהחלטה מינהלית אפשר לפתור כבר 50% מהבעיות.

איתן כבל: ישר הולכים: איך נעשה ברחוב אבן גבירול?

איתן כבל: מה, נקים "בודקה", או עמדת שמירה לאורך כל הרחוב?

איתן כבל: איפה יש מקום?

איתן כבל: נו, באמת, זה ללכת תמיד לנקודות הקצה, לנקודות האבסורד כדי שלא נוכל לטפל בדברים.

איתן כבל: רוב המקומות הם לא במקום הזה.

איתן כבל: ולכן, אני אומר בעיקר לגופים הממונים בעניין הזה, נדמה לי שזה משרד הכלכלה, אני אומר לכם ואפשר להעביר לרב אריה מכלוף דרעי את הדברים בצורה ברורה: אנחנו נסיים את מושב החורף כשהעניין הזה פתור.

איתן כבל: פתור אצלי זה שיש כללים, יש דיון, יש התייחסות רצינית, זה הכול.

איתן כבל: כל אשר אני רוצה, שלמען השם היה בא השר ואומר לי: חבר הכנסת איתן כבל, אתה וכל המציעים האחרים, אני מודיע לכם שאני, בשבוע הקרוב, בשבועיים הקרובים, מקים צוות, קובע לו שיש לו חודשיים-שלושה לשבת כדי לתת מענה לעניינים האלה, נתקין תקנות ונצא לדרך.

איתן כבל: זה כל הסיפור.

איתן כבל: זה כל מה שרצינו.

איתן כבל: אני כבר לא במקום שאני זקוק לעוד "וי" על חקיקה שאני עושה, מבחינתי זה לא משנה ולא מוריד.

איתן כבל: אני רוצה את העניין.

איתן כבל: אני לא רוצה לריב עם השומר, אנחנו רוצים את הענבים במקרה הזה.

איתן כבל: אני רוצה ברשותכם להקריא לכם סטטוס שכתב בחור בשם עידן בראון ב"פייסבוק" וזכה לעשרות שיתופים, תגובות, לייקים והפך כבר למאבק אמיתי וצודק ברשת: "סינמה סיטי", סניף ראשון-לציון, בשעות הצהרים, בחום בלתי נסבל של 35 מעלות, פגשתי באדם הנחמד בתמונה, בסביבות שנות ה-70 לחייו, מבצע בידוק קפדני כדי להצדיק את המשכורת המזערית שאותה הוא מרוויח בשביל לחיות בכבוד.

איתן כבל: דבר אחד שמאוד צרם לי היא העובדה שעשרה מטרים מאחוריו נמצאת הכניסה הממוזגת למתחם עצמו.

איתן כבל: בתור אחד שמבין דבר או שניים בענייני ביטחון, שאלתי את הקב"ט במקום מה מהנחיצות לבצע את הבידוק בתנאים המחפירים האלה, ולא במזגן שנמצא ממש מאחוריו, וקיבלתי תשובה מקובעת ובלתי נסבלת: אלה הנהלים – כאילו הוא משה רבינו, כבר אי אפשר לשאול אותו, הוא ירד עם הנהלים איך יעמוד השומר בכניסה.

איתן כבל: אם טיפת מוסר נותרה בקרבנו עלינו לכבד את אותם מבוגרים ולמנוע התעצמות של מקרים כאלה.

איתן כבל: את הצעת החוק "חוק עמדות שמירה לעובדים בענף השמירה והאבטחה" הנחתי כבר בכנסת הקודמת ואני מניח אותה שוב בכנסת הנוכחית.

איתן כבל: אני מתכוון יחד עם חברי, אלה שחתומים ואלה שלא, להמשיך ולקדם את הנושא עד שלשומרים יהיו תנאים בסיסיים וראויים להם במקום עבודתם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני אתחיל עם חברי הכנסת: דב חנין, בבקשה.

איתן כבל: אני מציע שתקשיבו, בעיקר אנשי המקצוע, וניתן לך כמובן גם, אדוני, זכות להתייחס.

איתן כבל: בבקשה.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, תודה על כינוס הדיון הזה ותודה על דבריך בפתיחת הדיון.

דב חנין: אני רוצה לפתוח בהצטרפות לכל מילה שאמרת.

דב חנין: המאבטחים והשומרים עושים עבודה מאוד מאוד קשה, לעתים גם מסוכנת.

דב חנין: מעצם הגדרת התפקיד שלהם טמונה בו סכנה.

דב חנין: אלה הם האנשים שאנחנו שולחים במקומנו כדי להגן על כל מיני מתחמים ציבוריים, הם יכולים להיתקל בסכנות ממשיות והתפקיד שלהם בעצם הוא לנטרל עבורנו את הסכנות האלה.

דב חנין: אלה הם אנשים שכל תפיסה הגיונית של עבודה היתה נותנת להם סוג של עדיפות דווקא.

דב חנין: כששולחים מישהו לתפקיד מסוכן אתה נותן לו עדיפות, אתה נותן לו הגנות, אתה נותן לו תנאים מיוחדים, כי בכל זאת הוא מסכן גם את עצמו בשבילך ובשבילנו, אבל במציאות אנחנו מדברים על אנשים שעובדים בתנאים לחלוטין בלתי אפשריים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני יכול לתת דוגמאות אבל הדוגמאות הן כל כך רבות שחבל לתת אותן.

דב חנין: הרי כולנו נתקלים בזה, רואים את המאבטח שעומד בכניסה לסופר, עומד בשמש – אגב, הוא עומד, אפילו אין לו מקום לשבת.

דב חנין: זה לא אומר, הוא יכול לעמוד לרגע כשהוא בודק, אבל למה שלא יהיה לו מקום לשבת כשהוא לא בודק?

דב חנין: אם יש שמש אז הוא בשמש, אם יש גשם אז הוא בגשם, לדבר על מיזוג זה בכלל חלום אחרית הימים.

דב חנין: הוא סובל מפגעי מזג האוויר בצורה הכי קיצונית והכי קשה.

דב חנין: הדברים האלה ניתנים לפתרון.

דב חנין: זה נכון שפתרון מחייב קצת יצירתיות, זה אומר שלפעמים עמדת הבידוק אולי תהיה ממש בכניסה, אם יש מבנה אז הוא לא חייב לעמוד בחוץ, הוא יכול לעמוד בכניסה, זה אומר אולי קצת שינוי בהיערכות - - -

איתן כבל: מה שאני אומר לך אפילו, חבר הכנסת חברי, דב חנין, שאנחנו לא צריכים לתת סימנים.

איתן כבל: הרי בסוף כתוב "אתה חונן לאדם דעת", במובן הזה, לכל מקום יש את התבנית שלו ואני לא רוצה לתת תבנית קבועה.

איתן כבל: כניסה לקניון היא דבר אחד, כניסה לחניון היא דבר שני, כניסה למסעדה או לבית מלון היא דבר אחר.

איתן כבל: זאת אומרת שהנחת העבודה היא שאנחנו צריכים רק לבוא ולקבוע את אותו סטנדרט שמייצר שבכל מקום, על פי תנאי השטח, צריכה להינתן התשובה.

איתן כבל: אני מניח שאתה גם תתייחס לזה.

איתן כבל: יש מקומות, כמו בכניסה למקומות עבודה – למשל, בונים עכשיו בראש העין, באתי וראיתי שהקימו שם בכניסה למתחם עמדת שמירה עם מיזוג ועם כל התנאים האלה – שם גם יש מרחב שמאפשר זאת ויש מקומות שזה פחות.

איתן כבל: אבל יש היום, ברוך-השם, מענים לכל דבר.

דב חנין: נכון.

דב חנין: אני רוצה להציע, אדוני היושב-ראש, שאנחנו נדרוש בסוף הדיון הזה תוכנית עבודה עם לוחות זמנים שבה ישנו מהלך שצריך, לטעמי, להיות מידי.

דב חנין: אני לא חושב שיש עובד בישראל שיש לנו זכות לדרוש ממנו לעמוד בשמש ולהיות חשוף לגשם, זה בטח לא.

דב חנין: זאת אומרת, איזושהי הצלה והגנה מפני השמש ומפני הגשם זה דבר שניתן לביצוע ברמה המידית.

דב חנין: וברמה היותר קרובה, אנחנו צריכים לדרוש מעבר לזה שאנשים גם יזכו לאיזושהי הגנה, מיזוג, תנאים מינימליים וכדו'.

דב חנין: גם סוגיית הישיבה של העובדים האלה, הרי אנחנו העברנו בחוק נושא של עבודה בעמידה אבל מסתבר שלגבי מאבטחים או שומרים או שהחוק לא חל – כך לפחות שמעתי טענות, אני חושב שהטענות הן לא נכונות אבל אם יש צורך בהבהרה - - -

איתן כבל: שהם לא בחוק?

דב חנין: שהחוק לא חל על מאבטחים או שומרים כי טבע התפקיד מחייב את העמידה שלהם.

דב חנין: אני חושב שזו טענה לא נכונה, זו דעתי.

דב חנין: אני אומר בכל הצניעות, כמשפטן אני חושב שהטענה הזו איננה נכונה.

דב חנין: אבל אם וככל שיש טענה כזאת, ואם הטענה היא שכך בנוי החוק וזו התוצאה שלו, אז בואו נשנה את החוק.

איתן כבל: נכון.

דב חנין: זה לגבי נושא הישיבה שגם הוא צריך פתרון ברמה המידית.

איתן כבל: אם היינו אומרים שלפחות שכרם היה הוגן, היית אומר שזה מקצוע שאתה הולך ועובד על אסדה בים אז העבודה היא מסוכנת ואתה עוזב את הבית – נותנים לך.

איתן כבל: פה מה?

איתן כבל: נו, באמת.

איתן כבל: אלה שקופים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שכר מינימום, בקושי.

איתן כבל: בוודאי, בקושי שכר מינימום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועובדי קבלן.

איתן כבל: בוודאי, עובדי קבלן.

איתן כבל: אני לא רוצה להגיד כולם כי לא בדקתי על אחרון שבהם אבל רובם המכריע.

איתן כבל: זו תחתית שרשרת העסקה בישראל.

איילת נחמיאס ורבין: החוליה החלשה בשרשרת, שזה מדהים שהחוליה שאמורה להגן על כולם זו החוליה החלשה.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני מסמן "וי" ביומן שלי בנושא שאתה דן בו, זה עוד נושא צרכני וחברתי ממעלה ראשונה.

אורי מקלב: הבטחת מתחילת הקדנציה, אמרת שוועדת הכלכלה דנה בדברים מאוד מאוד גדולים וחשובים אבל שאתה לא תזניח את האזרח הקטן והצרכן הקטן ואתה ממשיך לעשות את זה בהצלחה רבה מאוד.

אורי מקלב: הדברים יוצאים מהלב ונכנסים ללב, אנחנו מחפשים את הלב שיקלוט אותם, את זה אנחנו מחפשים.

אורי מקלב: זה נכון, צריכים לצאת מנקודת הנחה שהכנסת תדע להגן על קופאיות שמחייבים אותן לעמוד כל היום, להתקין להן חוק שלא תהיה אפשרות כזאת או לא יהיו תנאי העסקה לפיהם הן כל הזמן תצטרכנה לעמוד.

אורי מקלב: הכנסת גם אולי יודעת להגן שלא ידרשו מעובדות ללכת עם נעלי עקב, אנחנו יודעים איך לעשות את זה, כן לחייב עקב, כמה, אפשר לקבוע.

אורי מקלב: אבל לעשות הסדרה – אני יוצא מנקודת הנחה, אני עוד בא להגן – שלעשות הסדרה בנושא "בודקה" השמירה, עמדת השמירה, את זה אולי יותר קשה לעשות בגלל שהדברים לא מוגדרים, אם תשים את עמדה בתוך המבנה הממוזג וכו'.

אורי מקלב: כל זמן שהיינו יודעים שכל ההעסקה שלהם, כל הבעייתיות הזו היא בגלל הבעייתיות של תנאי השטח, זה באמת פועל יוצא של ההעסקה, היינו אומרים שיכול להיות שהיינו צריכים לעשות הסדרה ופחות להתערב, להכריז על זה.

אורי מקלב: אבל כשאנחנו יודעים שיש מקומות שמעסיקים שכן יכולים לתת תנאי עבודה נאותים ומינימליים, כשאנחנו יודעים שיש מקומות שזה לא בגלל שהמקום לא מאפשר אלא אין רצון, לא רואים אותם בכלל, לא מעוניינים, מוציאים אותם החוצה ואין שום אכפתיות איך הוא עובד – אז זה מכריח אותנו להתערב.

אורי מקלב: גם אם לא תמיד, לפעמים נעשה עוול – זה לפעמים המדד שלנו להתערב.

אורי מקלב: אמרנו, חורף וקיץ, אנחנו אומרים – אשתי כל פעם מנערת אותי על אלה שעומדים בחניונים עם כל הזיהום שקיים בעלייה שבה הם עומדים.

אורי מקלב: שם זה הרבה יותר גרוע, זה גם קיץ, גם חורף וגם פיח ועשן ביציאה, בעלייה, ואת הכול הם שואפים, אני לא יודע איך הם עומדים בזה.

אורי מקלב: זה כבר לא רק תנאי עבודה, זה בטיחות בעבודה.

אורי מקלב: איפה אנחנו עומדים אתם מבחינת בטיחות?

אורי מקלב: מי דואג לבריאות שלהם, שהם אנשים שלא יודעים להתארגן?

אורי מקלב: הם עומדים במקומות הכי קשים מכול בחינה.

אורי מקלב: לכן, אני מתחבר מאוד למה שאתה אומר, והיה ואתם תדעו לתת את התשובות האלה, המקצועיות, ולעשות איזושהי הסדרה, אז אנחנו יכולים להתחבר.

אורי מקלב: אם לא, אנחנו צריכים לעשות את הדברים האלה בחקיקה ואחרי זה יצטרכו כולם להתכנס לתוך החקיקה הזאת.

אורי מקלב: אנחנו לא עושים את זה מפני שאנחנו רוצים.

אורי מקלב: כפי שאתה אומר, אנחנו רצינו שהאנשים לבד יבינו, אנשים לבד יתנו את המענה האמיתי שצריך לתת להם, שירגישו – למה אנחנו צריכים לעורר אל דברים שכל בן אנוש צריך להכיר בזה לבד?

אורי מקלב: לכן, אני מסכים מאוד לדבריך ואני מודה לך על הדברים.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסתכלת כשאני רואה את השומרים בכניסה והרבה פעמים מדובר באנשים מאוד מבוגרים, או יחסית מבוגרים, הרבה פעמים אנשים פשוט חולפים על פניהם, אתה דיברת על זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שכשבן אדם בא לעבוד באיזשהו מקום עבודה, הוא רוצה להרגיש שנותנים לו לעשות את עבודתו.

איילת נחמיאס ורבין: אני תמיד מקפידה, גם כשהם לא עוצרים אותי – כי משום מה ברוב המקרים אני לא נראית להם חשודה, אני לא מבינה למה.

אורי מקלב: אנחנו מבינים.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק, אתם יודעים את האמת.

איתן כבל: דרך אגב, זו טעות אבטחתית.

איילת נחמיאס ורבין: לגמרי, הצלחתי להטעות פה את כולם.

איילת נחמיאס ורבין: אני תמיד מקפידה לפתוח את התיק ולתת להם כי אני חושבת שזה חלק מהערך של זה שהם עושים את העבודה שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: ברור לי לגמרי שהרבה פעמים נדרשת מהם איזושהי רמת דריכות שהיא חייבת להתבצע בעמידה, לפחות באופן חלקי, אבל אם אנחנו באמת לא נהיה רגישים לאותם אנשים שהם, כפי שאמרתי קודם, החוליה החלשה, אבל הם בעצם אלה ששומרים על ביטחוננו ולכן צריכים להיות ולקבל יחס של החוליה החזקה, אם אנחנו לא נדע ולא נשכיל לתת להם את היחס של החוליה החזקה אז אנחנו הרי לא נצא נשכרים.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו לצערנו כבר יודעים כמה מאבטחים נהרגו על משמרתם, זה באמת אולי העת להזכיר אותם, איתן, אלה באמת שגוננו בגופם כדי שלא יקרה אסון יותר גדול מזה.

איילת נחמיאס ורבין: הדיון הזה הוא דיון מאוד מאוד חשוב ואני חושבת שהוא נדרש בהרבה מאוד מקומות קטנים, שהם כאילו נראים קטנים, המקומות שבהם נמצאים אנשים שזאת עבודתם, זאת פרנסתם וזאת אולי הדרך היחידה שלהם להתפרנס.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבים באמת לתת את הדעת עליהם.

איילת נחמיאס ורבין: לתת את הדעת – אגב, הרבה פעמים יוצא לי לדבר פה כי באמת, איתן, יו"ר הוועדה, דואג שאנחנו נעסוק באנשים שלא נמצאים כאן ולהיות להם לפה – זה תלוי בנו, בהורים, שלנו יש עוד ילדים צעירים, איך אנחנו מגדלים את הילדים שלנו, לאיזה יחס, ואז אולי, חברי חבר הכנסת מקלב, אולי אנחנו לא נצטרך חקיקה כי זה כבר יהיה מוטמע ונחזור למה שהיינו.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך, איתן.

איתן כבל: תודה, אני מודה לכם.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אדבר בשתי נקודות: קודם כל, מוסכם עלינו שצריך להיות מקום שיהיה לו לפחות הצללה, לשמור עליו גם מהשמש וגם מהגשם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברגע שהוא יוצא לבדוק, אין ברירה, הוא צריך לצאת ולבדוק, אם זה בשמש ואם זה בגשם, זה המצב, אין מה לעשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מי צריך לדאוג לזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זו חברת השמירה או בעל העסק?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שניים, האם המבנה הזה, הקטן, הוא מבנה יביל או מבנה קבוע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם צריך - - -

איתן כבל: אבל בדיוק מזה נזהרתי.

איילת נחמיאס ורבין: זה ניואנסים.

איתן כבל: כשאני אמרתי:

איתן כבל: כדי שהבקשה שלנו לא תהיה – אתה התחלת כמו שממשלה מתחילה, זאת אומרת, הממשלה, כשהיא מתחילה, היא מתחילה מהבעיות.

איילת נחמיאס ורבין: הוא מהנדס, זה בדנ"א שלו.

איתן כבל: אני יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו בדיוק הנקודה השנייה שבאתי לדבר עליה, על ההיתר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם אנחנו גם נחשוב על מבנה כזה שהוא יביל, שאנחנו לא צריכים היתר בניה בשבילו, כי הרבה בניינים קיימים כבר ואם אתה תבקש ממנו היתרי בניה ויתחילו ללכת לבדוק את כל מה שיש במגרש אז אנחנו לא נצא גם מזה.

איתן כבל: לכן אמרתי, לא סתם נתתי את הדוגמה – לא סתם נתתי אותה, לא כדי לטפוח לעצמי על השכם –של פינות ההחתלה, כי בפינות החתלה ככה התחילו אתי: יש כבר מבנים, יש מקומות שאי אפשר, מה, תחייב לשבור קיר?

איתן כבל: בסוף אתה יודע להתכנס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מתכנס לזה שאני צריך מבנה כזה קטן, עם כיסא, שיהיה לו משהו שקוף שהוא יראה מבחוץ ויוכל לצאת ברגע הנכון, זו הכוונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, אנחנו צריכים לדעת שהוא עובד הרבה שעות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשאני רוצה להיכנס לקניון או לחניון, לא משנה, מבחינתי הוא מעכב אותי, אבל לפני הוא ראה מאות או אלפים שנכנסו ויצאו, והוא גם בשמש או בגשם, גם הוא דרוך, אני גם לא אקבל את היחס הטוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, גם בנוסף צריך – לא בנקודה הזו אלא במקום אחר – גם לדאוג למספר שעות מקסימלי שיהיה מותר לשומר לעבוד כי המשכורת שלו כל כך נמוכה והוא יבקש שתי משמרות ולפעמים יותר.

איתן כבל: אני מודיע לך שכשהסדרנו את החוק שמייצר מקסימום זמן שמותר לשומר, אתה יודע כמה שומרים ושומרות פגשו אותי ואמרו לי: למה אתם עושים לנו את המגבלה הזו?

איתן כבל: אתה פוגע בנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה עושה לו נזק כי המשכורת שלו מוגבלת.

איתן כבל: אנחנו לא מצליחים להגיע בדרך הזו לרף המינימלי שאנחנו נדרשים לעבוד בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איתן, זה בדיוק מה שאני אומר, הוא צריך את זה כדי לשפר את ההכנסה שלו כי השכר שלו כל כך נמוך והוא רוצה יותר שעות כדי שהוא יוכל לחיות.

איתן כבל: תודה, חאג'.

איתן כבל: אחרי שחברי הכנסת הציגו את הדברים אנחנו ניתן לאדוני, קודם כל, פיני שיף, בבקשה.

<פיני שיף: אני מנכ"ל ארגון חברות האבטחה.

<פיני שיף: אדוני, אני חושב שבדברי הפתיחה שלך באמת היטבת לתת לנושא הזה מעטפת מספיק רחבה.

<פיני שיף: אני באמת חושב, באמת, בלי מליצות, שאנחנו דנים היום באחת מהצעות החוק הכי טריוויאליות שיש.

<פיני שיף: עם מה כבר אפשר להתפלסף פה?

<פיני שיף: אם צריך או לא צריך?

<פיני שיף: הרי ברור שצריך.

<פיני שיף: תראו, אני מבקר בעשרות מקומות בארץ שניתנים בהם שירותי אבטחה, ממקומות מאוד מאוד נוחים, מאוד נוחים, כמו מוזיאונים למשל, מקומות יפים, מעוצבים, אדריכליים, ארכיטקטוניים - - -

איתן כבל: אבל שם זה לא נעשה בשביל השומר, זה נעשה כדי לא לקלקל את הנוף.

<פיני שיף: אני אגע בזה, אדוני, אני אגע בכל נקודה, אני מבטיח לך שאני אכסה את הנושא.

<פיני שיף: לבין, למשל, מפעלי הפוספטים בנגב, שאתה רואה שם מאבטחים בכניסה למפעלי הפוספטים, בחום של 40 מעלות, במאבק נוראי, תחת כיפת השמיים, הם נשרפים.

<פיני שיף: אז הרי ברור, ברור, שבאותם מקומות שבהם השמש קופחת והגשם יורד צריך לתת לאיש האבטחה את המינימום הנדרש, את אותה עמדה כדי שתגן עליו.

<פיני שיף: אני מסכים גם עם אדוני שלא צריך לקבוע מסמרות שאי אפשר יהיה לסגת מהם.

<פיני שיף: לדוגמה, אם בבתי המלון במדינת ישראל יש גג מאוד דקורטיבי ארוך מאוד שיוצא מפתח בית המלון החוצה והמאבטחים נמצאים תחתיו, אין צורך בעמדה.

<פיני שיף: כך שכל בר בי רב יכול לעשות את השיקול באיזה מבנה יש מקום לעמדה ובאיזה מבנה אין מקום לעמדה כי הדברים הם די פשוטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא במקום שיש לו את ההצללה ויש לו - - -

<פיני שיף: ודאי, לכן נתתי דוגמה.

<פיני שיף: זה מאוד בולט בבתי המלון או במוזאונים או בבנייני ציבור מאוד גדולים, אתה רואה שאין צורך.

<פיני שיף: אז אני אומר, איפה שאין צורך לא צריך להתעקש, אל תשים.

<פיני שיף: אם המאבטחים נמצאים על שפת המבנה, תחת קירוי או בתוך מבנה שהוא ממוזג אוויר, אין צורך בעמדה.

<פיני שיף: אני אומר את זה מפני ששמעתי כבר מכמה וכמה גורמים: העמדה מכערת, אז קודם כל, אנחנו ב-2015, אדוני נגע כבר - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר גם לעצב.

<פיני שיף: יפה, יש עיצוב אדריכלי, יש היום עמדות מאוד יפות מחומרים יפים, העמדה היא בסך הכול קטנה, המשטרה כבר הגדירה את המאפיינים לעמדה, מטר וחצי על מטר וחצי, עם יחיד מיזוג אויר קטנה שעולה 400 שקל, אין הוצאה גדולה.

איתן כבל: אתה יכול להגיד לי אם אתה יודע כמה עולה עמדת שמירה סטנדרטית, בכניסה לפוספטים למשל?

<פיני שיף: אדוני, אין לי מושג, אין לי מושג אבל אנחנו מדברים על מבנה יביל קטן, זה לא - - -

איתן כבל: ברור, זה בסדר גמור, אף אחד לא חשב יותר מזה.

איתן כבל: חס וחלילה, לא צריך להיסחף.

איתן כבל: דרך אגב, זה נאמר בציניות על ידי, כי הפרוטוקול לא מבין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק שלא יקזזו את עלות העמדה מהעובד.

אורי מקלב: זה משכורות רבות של אותו עובד בודד, אבל משכורת אחת של הבוס מכסה את זה.

איתן כבל: דרך אגב – וזה נושא שגם נצטרך לקיים עליו דיון, דב, בהקשר הזה זה אחד הנושאים המרכזיים – פיצוי לבעלי עסקים שייפגעו כתוצאה מזה.

איתן כבל: זה פתאום הופך להיות סיפור גדול.

איתן כבל: אתה עושה פרויקט של עשרות מיליארדים, עשרות מיליארדים – ובתוך כל זה אתה לא יודע להקצות 20 מיליון, שזה אפילו לא בשנה אחת, זה יכול להיות פרוס לאורך כל התקופה?

דב חנין: זה פשוט לא יאומן.

איתן כבל: אותו דבר פה, אתה אומר לעצמך: זה "בודקה", מה, אתה כל יום מחליף לו?

איתן כבל: זה דבר שאתה עושה אותו והוא הוצאה חד פעמית.

<פיני שיף: אז רק כדי לסכם את הנקודה הזו, לעובדים האלה יש שכר ויש תנאי העסקה וצריך לתת להם גם תנאי מחיה אלמנטריים.

<פיני שיף: כאנקדוטה, אדוני, אני האזנתי לשיחה בין תחקירן של "ערוץ 10" לבין ראש עירייה – אני לא רוצה לומר את שמו כדי לא להכפיש אף אחד.

איתן כבל: באיזה עיר?

<פיני שיף: לא נפלתי בפח, אל דאגה.

<פיני שיף: אומר לו התחקירן: למה אדוני לא שם בפתח המוסד החינוכי בעיר עמדה?

<פיני שיף: עונה לו ראש העיר: תגיד, אולי גם אני אקנה לו מכונית ספורט?

<פיני שיף: אז ברמת הציניות הזאת, אין ברירה, צריך לכפות על מי שחושב שעמדה ומכונית ספורט - - -

אורי מקלב: טוב שהוא לא אמר: לא "באלי".

<פיני שיף: אז אני אומר, בנתונים כאלה צריך לכפות.

<פיני שיף: עכשיו לגבי ההיבט במקצועי, אני מציע לא להיכנס, הוזכרו פה הדברים.

איתן כבל: אני לא רוצה גם.

<פיני שיף: לא להיכנס.

<פיני שיף: יש גוף מנחה, יש את משטרת ישראל, חטיבת האבטחה, יש המשרד לביטחון פנים, הם יגדירו מי יכול להימצא בפנים, מי יכול להימצא בחוץ, באיזה פרקי זמן, כשהוא עושה סריקה זה ברור שהוא לא בפנים וכך הלאה.

איתן כבל: פיני, יש לי שאלה אליך: איך עד היום הזה אתה לא הצלחת להוביל מהלך מול ההסתדרות, מול הגורמים האלה?

<פיני שיף: שמעתי את חברך השבוע, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שאלו אותו איזושהי שאלה והוא אמר: כסף.

<פיני שיף: ראית את השידור הזה?

<פיני שיף: אז אני רגע מגיע לדבריו של חבר הכנסת: תראו, אדוני היושב-ראש, אני בכל זאת מבקש, בכל זאת – וההערה היתה מאוד נכונה – מי יישא בהוצאה?

<פיני שיף: תראו, אי אפשר להשית על חברות האבטחה כל דבר ועניין, אי אפשר.

<פיני שיף: חברת אבטחה אחת – אני אתן לכם דוגמה – ישנה חברת אבטחה גדולה שמעסיקה 7,000 מאבטחים ברחבי הארץ, היא קיימת - - -

איתן כבל: אבל אין לה 7,000 מקומות.

<פיני שיף: אבל יש לה מאות מקומות, מאות רבות של מקומות.

איתן כבל: סליחה, קודם כל, בשום מקום לא כתוב שזאת חובתה של חברת האבטחה.

<פיני שיף: נכון.

איתן כבל: כשאתה עושה פינות שירותים אתה לא אומר:

איתן כבל: זאת בעיה של המבקרים, שהם יבנו להם שירותים, שידאגו להם בכניסה – זה חלק מאותה תבנית של הבניין.

איתן כבל: אני מנסה לומר שזה מורכב משני חלקים: יש חלק שהוא צריך להיות חלק מובנה, חלק מובנה בתכנון ובנייה מהיום והלאה של כל בניין.

איתן כבל: זה גם, דרך אגב, יהיה יותר פשוט בעיצוב, כבר מלכתחילה.

איתן כבל: המטר וחצי האלה לא ישנו את הפרויקט, יגידו: וואו, עכשיו יש לנו לשלם על ה"בודקה" הזה, המטר וחצי הזה, אנחנו לא רוצים את הפרויקט של 100 הקומות.

איתן כבל: אדוני מבין למה אני מתכוון, אבל עזוב, העניין ברור.

<פיני שיף: אני רק רוצה לסיים את דברי, ברשותך, במילה אחת לחברי הכנסת:

<פיני שיף: העובדים השקופים וכך הלאה וכך הלאה, רק לציין לצורך ההיסטוריה, אבי ניסנקורן ואנוכי חתמנו בנובמבר 2014 על הסכם קיבוצי שמעניק לעובדי אבטחה בישראל פנסיה מהיום הראשון, קרן השתלמות מהיום הראשון, הבראה כמו במדינה, נסיעות כמו במדינה, וחבילה גדולה מאוד של הטבות שקיבלו תוקף של צו הרחבה, כך שאנחנו מתקדמים.

איתן כבל: אין ספק, זה יפה, זה מעולה והם עדיין עובדי קבלן.

איתן כבל: חס וחלילה, אני לא אמרתי - - -

<פיני שיף: מיקור חוץ, עובדי מיקור חוץ.

איתן כבל: עזוב, זאת כביסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איתן, אתה עוד תחסל לו את העסק.

איתן כבל: לא, אנחנו בעד, אנחנו בעד התנאים ואני מפרגן ליושב-ראש ההסתדרות על המהלך.

איתן כבל: אין ספק, זה תמיד יותר טוב ממה שהיה, אבל צריך רק לראות את זה כצעד אחד ושיש עוד דרך ארוכה בעניין הזה.

<פיני שיף: הצעד הראשון נעשה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: שאול יגיל, בבקשה.

<שאול יגיל: אני מאמין ומעריך שמחובתנו לדאוג לרווחתם של בני אדם ככלל ולעניינו, למאבטחים, בפרט.

<שאול יגיל: משרד החינוך מעסיק באמצעות הרשויות המקומיות מעל 4,500 מאבטחי מוסדות חינוך שעומדים בשאר מוסדות החינוך, וההנחיות הקיימות היום מבחינתנו, וכמובן גם בהנחיות של משטרת ישראל – שאני מרשה לעצמי לייצג אותם כאן למרות שיש פה נציגי בט"פ – הצבה של עמדת שמירה בבית ספר או במוסד ציבורי הינה חובה.

<שאול יגיל: אנחנו עושים הכול ואוכפים את ההנחיה הזו.

<שאול יגיל: יותר מכך, אנחנו גם מסייעים לרשויות המקומיות בתקצוב של אותן עמדות שמירה.

<פיני שיף: נהדר.

איתן כבל: האמת שאני חושב שברוב המקומות שהייתי בהם, ואני עדיין - - -

<פיני שיף: במוסדות החינוך זה מסודר באמת.

איתן כבל: אני אומר את זה כלקוח עדיין של מוסדות החינוך, לקוח מאוד אינטנסיבי – ברוך השם, שתהיינה בריאות – אני יכול לומר שלא נתקלתי במקום שבו אין עמדת שמירה סטנדרטית.

איתן כבל: דרך אגב, כמה עולה עמדה סטנדרטית כזאת?

<שאול יגיל: בין 10,00 ל-15,000, כולל חיבור חשמל.

איתן כבל: למה, היא גם מכבסת ומבשלת למאבטח?

איתן כבל: אני בטוח שאם יתחילו לקנות אותן יותר אז גם המחירים ירדו.

<פיני שיף: אנחנו נוזיל את המחיר, כן.

<שאול יגיל: יש עמדות גם מתחת לכך.

איתן כבל: אני אגיד לך את ההבדל.

איתן כבל: ברור, אני לא התכוונתי שחס וחלילה נקנה מחומרים כאלה ואחרים, הרי יש את כל הסוגים, מסין ועד "מרכבים".

איתן כבל: מה שאני מנסה להגיד, שמבחינתי לפחות זו איננה שאלה.

איתן כבל: יש נקודות שהשאלה היא איננה שאלת המחיר כי אם היה מדובר באבא של מאן דהוא אני בטוח – אני רוצה לקוות שברגע שכל אחד מאתנו יסתכל על אותו מאבטח בעין אחרת, עין, זה הכול, עין וקצת לב, זה יראה אחרת.

איתן כבל: זה מסוג ההשקעות החד-פעמיות.

איתן כבל: יש עמדות בכניסה לבתי ספר וגני ילדים – בגני ילדים פחות לצערי, האמת היא, כשאני מסתכל ועושה סריקה עכשיו בראש על כל גני הילדים, אין אבטחה, שם יש אבטחה היקפית או יישובית, במובן שכל כמה שעות מגיעים, נכנסים, יוצאים ודברים מהסוג הזה, זה דיון בפני עצמו, זה לא המקום לעסוק בו.

איתן כבל: אבל הבעיות הגדולות הן במקומות כמו מפעלים בדרך כלל, מקומות כאלה, אם בנגב או בצפון או לא חשוב איפה.

איתן כבל: בסדר, משרד החינוך הוא לא הבעיה, למרות שאני בטוח שאם אנחנו נעשה בדיקות גם שם נבוא אליך עם רשימת תקלות.

<שאול יגיל: בכל מקום יש.

איתן כבל: לכן אמרתי, אני לא נכנס לעניין הזה.

איתן כבל: אוקיי, תודה לך.

איתן כבל: דרך אגב, חוץ מכם, משרד החינוך, ויש גם את משרד הבריאות שיש להם מערכת שפרוסה בכל הארץ, לאיזה עוד גופים יש?

<שאול יגיל: משרד הרווחה, משרד הכלכלה.

<פיני שיף: משרד הרווחה, המוסד לביטוח לאומי, יש שירותים לאזרח בכל משרד ממשלתי.

<פיני שיף: קריות הממשלה ודאי וודאי.

איתן כבל: אבל הבעיה המרכזית היא בעיקר בסקטור הפרטי, צודקת מנהלת הוועדה.

איתן כבל: עדי דואק קוסטה, מנהלת חטיבת נותני שירותים בהסתדרות הלאומית, בבקשה.

<עדי דואק קוסטה: בוקר טוב לכולם.

<עדי דואק קוסטה: קודם כל, אנחנו מאוד מברכים על הצעת החוק הזו ואנחנו חושבים שזה משהו שצריך לתמוך בו.

<עדי דואק קוסטה: זה באמת מוזר לדעת שעד היום לא היתה הצעת חוק כזאת.

איתן כבל: אני אבהיר כדי שלא תיפול שגגה: במקור מדובר בהצעת חוק, הגענו להבנות עם שר הכלכלה – האמת שזה מה שרציתי, אמרתי את זה גם בפתיח דברי – שהנושא יובא לדיון בוועדת הכלכלה והמסקנות שיועלו בוועדה יובאו ויונחו גם לפתחו.

איתן כבל: אני אמרתי שכל אשר רציתי, חברי ואני רצינו, זה להתחיל להניע את המערכת כי ברור לי שאין מקום לעניין כזה בחקיקה ראשית, וכמו שהסברתי לנעמי, 50% מהחקיקה לצערי יכלה להתייתר בחקיקה ראשית, אבל כיוון שהממשלה לא עושה את עבודתה, אני חוזר ואומר זאת, אז אין ברירה לחברי הכנסת אלא להביא כל דבר שטות לפעמים בחקיקה ראשית.

איתן כבל: הכוונה היא להניע את המערכת.

<עדי דואק קוסטה: בהסתדרות העובדים הלאומית חברים עשרות אלפי מאבטחים בכל הארץ ובביקורים שלנו במקומות העבודה גם כן נתקלנו לא מעט בתנאי עבודה מחפירים של מאבטחים, אם זה מקומות שהם יושבים מול השמש, שזה מסנוור אותם ברמה שהם לא יכולים לעשות את הבדיקה הביטחונית, מקומות בקניונים – שאני יכולה אחר כך בארבע עיניים להסביר בדיוק איפה – שהם יושבים בתוך חדר הזבל, תנאים תברואתיים שאף אחד מאתנו לא היה רוצה שמישהו - - -

איתן כבל: בתוך חדר זבל גם פגשת?

<עדי דואק קוסטה: בתוך חדר זבל של הקניון יש שם שומר שיושב כי יש כניסה של משאיות שצריך לבדוק אותן.

<עדי דואק קוסטה: עיקר המקומות שמאבטחים נמצאים בתנאים האלה זה באמת בקניונים, מהניסיון שלנו ומהביקורים שלנו, ובמקומות הפרטיים יותר.

<עדי דואק קוסטה: במוסדות ציבוריים לרוב זה בתוך בניין ויש את ההסדר הזה.

<עדי דואק קוסטה: הדבר היחידי שכן צריך לבחון פה – כי כולנו מסכימים שזה צריך להיות – צריך לבחון את היישום של הדברים, וביישום אני מתכוונת להגיד בדיוק איך אנחנו רוצים שהדברים ייראו.

<עדי דואק קוסטה: אם צל של מלון זה משהו שמספיק ב-40 מעלות חום או שאנחנו צריכים גם עמדה ממוזגת.

איתן כבל: עדי, אני אפילו עוד לא שם.

<עדי דואק קוסטה: אתה לא שם.

איתן כבל: קודם כל שתהיה הסכמה שיקום צוות שיתחיל עם לוח זמנים מוגדר להגיד אחר כך: במלון זה בסדר, טיפת גשם שנופלת כן, לא.

איתן כבל: כוונתי – בואי נתחיל להניע, אחר כך אני אשמח אם אתם תבואו לוועדה ותגידו את תפיסתכם ואת עמדתכם מהניסיון שלכם בשטח.

<עדי דואק קוסטה: בסדר גמור.

איתן כבל: אני לא רוצה לרדת לרזולוציות האלה, אנחנו נגענו בהן, כי לכל מקום יש את הנשמה שלו ואני לא רוצה לקבוע מסמרות שמכניסים אותנו לתוך סד פעולה.

איתן כבל: הרצון שלנו כחברי כנסת הוא שיהיה ברור שלשומר או שומרת יהיה מחסה הגון, טוב, סביר ולמעלה מכך.

<עדי דואק קוסטה: ואנחנו כמובן תומכים בזה.

<עדי דואק קוסטה: את נייר העמדה הגשנו, צריך לדון לדעתי רק בעניין של היישום מבחינת מה שאתה אומר כי אנחנו תומכים בזה לחלוטין.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: פיני קבלו, מרכז השלטון המקומי, בבקשה.

<פיני קבלו: אנחנו באמת מברכים על ההחלטה ואם דיברו כאן על "בודקה" בראשון לציון אז אני מביא אתכם ל"בודקה" בבית-שאן, ששם בין 40 ל-45 מעלות ביומיום עכשיו ולכן שם אפילו המתכת לא עומדת בחום הלוהט.

איתן כבל: גם המתכת רוצה "בודקה".

<פיני קבלו: אנחנו, כשלטון המקומי, באמת נתקדם אתך בעניין הזה.

<פיני קבלו: אין ספק שתיכנסו אתנו לדברים, יש עניין של תהליך של זמן, יש נושא שאני מניח שיעלה, תקצוב מוסדות החינוך, מוסדות רווחה.

<פיני קבלו: יש בכל אופן מקומות שבהם אנחנו נותני שירות או מסייעים בידי המשרדים האחרים, לכן הם יצטרכו גם לתת את דעתם התקציבית לעניין הזה.

<פיני קבלו: בסך הכול אנחנו נברך על כך ונקדם יחד אתך את החקיקה, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: לפני שאנחנו עוברים לנציגי משרד הכלכלה, יש כאן מישהו נוסף שרוצה להתייחס?

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<אלישבע חן: שלום, אני יועצת משפטית של "קואופ" ישראל ואני רוצה כמובן להגיד את הברור מאליו – אני לא אכביר מילים כי באמת הדברים ברורים – שצריך לדאוג לרווחתם של עובדי השמירה.

<אלישבע חן: מצד שני, לדעתי צריך לתת את הדעת, אני רק אחדד דברים שאמרו כאן, אם אנחנו מדברים על רשתות סופרמרקטים, אין אפשר מעשית להציב עמדה בכניסה לסופרמרקט בלי לחטוא לתפקיד של השומר או המאבטח כי אף מפגע – ואנחנו רשת שעיקר הסניפים שלה הם בירושלים – אף מפגע לא יעמוד ולא יחכה לעבור דרך העמדה ולא יחכה שהמאבטח ישים לב אליו ויצא מהעמדה שלו לבדוק אותו.

איתן כבל: אלישבע, אני אעצור אותך כאן כיוון שאת נכנסת למקום שלא רציתי להיכנס אליו.

<פיני שיף: זה בדיוק הנושאים המקצועיים שלא כדאי לדון בהם.

איתן כבל: לכן אמרתי, הייתי מאוד מאוד רחב בהתייחסות שלי ובלארג'יות שלי לעניין.

איתן כבל: הדברים שאת אומרת הם דברים ברורים, לי לפחות ואני מניח לכל אחד מהאנשים שיושבים כאן.

איתן כבל: זו איננה השאלה בכלל מנקודת המבט שלי כי יש מקום שזה מתאפשר, יש מקום שזה לא מתאפשר, יש מקום שצריך לשים לו איזו צליה, לא צריך עכשיו - - -

<אלישבע חן: ברור, זה גם נעשה בפועל.

איתן כבל: לא, אני לא נכנס ל"קואופ" ירושלים ולא "קואופ" פתח-תקווה, אני לא רוצה להיכנס בכלל לשום התייחסות במקום כזה ואחר.

איתן כבל: כל אשר אני מנסה הוא להתחיל להניע מערכת.

איתן כבל: ישבו אנשי המקצוע ויקבעו מה שנקרא חותמת לסוג אחד של מקומות, סוג שני של מקומות, סוג שלישי של מקומות.

איתן כבל: בסוף בסוף בסוף זה מתכנס לכדי כמה צורות של אבטחה במובן הזה: בתי מלון ומשרדי ממשלה, שהכול בדרך כלל מוסדר, זו צורה אחת, קניונים זו צורה שנייה וכו'.

איתן כבל: לכן, אני לא מציע לנו – כיוון שאנחנו גם לא באנו בטענות, זה לא דיון לטענות, זה דיון לעלות נושא ולהניח אותו בצורה הכי בוטה על סדר-היום.

איתן כבל: וזה נושא בוטה, זו גסות רוח שלנו כחברה שעדיין לא נתנו מענה לנושא הזה.

איתן כבל: פשוט גסות רוח.

איתן כבל: גסות רוח וגסות לב – אני אומר את הדברים בצורה הכי הכי ברורה – שעוד לא פתרנו את העניין הזה בצורה הזה.

איתן כבל: לכן אני לא רוצה שנכנס למקום הזה.

איתן כבל: אנחנו נקנח עם נציגי משרד הכלכלה, שהעניין מונח לפתחם והייתי שמח לשמוע התייחסות, בבקשה.

<נעמי היימין רייש: אני נעמי, מהסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה.

<נעמי היימין רייש: אני אתייחס, למרות שאנחנו כבר לא מדברים על הצעת חוק אבל אני כן אתייחס למתווה שהצעת החוק הציגה כי זה בעצם מה שהובא בפנינו ועליו נתנו את הדעת.

<נעמי היימין רייש: כשבאים לפתור איזושהי בעיה – ופה אנחנו מסכימים שקיימת בעיה שצריך לתת לה איזשהו מענה – צריך לחשוב על שלל החלופות על מנת לפתור את הבעיה הזאת ובעינינו הצעת החוק הזאת לקחה את החלופה הכי מחמירה והסדרתית במהות שלה.

איתן כבל: נעמי, אני אעצור אותך כאן ברשותך.

איתן כבל: בואו לא נבזבז את הזמן שלך ושלנו, חברי הוועדה, על העניין הזה.

איתן כבל: תראי, אפרופו העבודה שלך, הצעת החוק הזו, הרצון שלנו כחברי כנסת הוא להביא תמיד את המקסימום כשאנחנו יודעים שזה לא – כולם יודעים.

איתן כבל: גם כשהצעת חוק ממשלתית מונחת, המשרד המציג מציג אותה בצורה המקסימלית שהוא רואה בעיניו לשיטתו.

איתן כבל: הוא יודע שבדרך עוד יקצצו ויגידו לו כך ויגידו לו פה ויגידו לו שם.

איתן כבל: לכן, אילו הייתי מתחיל בהצעת החוק שאני רוצה שיהיה כיסא ושתהיה שמשיה לא קרועה – זאת היתה נקודת הפתיחה.

איתן כבל: מה אני מנסה להגיד לך?

איתן כבל: אל תיכנסי אתי לסטנדרט שהצעתי פה.

איתן כבל: תשכחי מהצעת החוק.

איתן כבל: הצעת החוק היא לא יותר מקטלי

איתן כבל: זטור – וזה גם דרך אגב מה שהשר אריה מכלוף דרעי אמר מעל הבמה – הוא לא נכנס אתי ואמר:

איתן כבל: עזוב אותי מהחוק, אני לא רוצה להתייחס לחוק.

איתן כבל: מה שאני מבקש – ולצערי אני מבין שזה כנראה לא מה שנעשה – שהמשרד יבוא ויגיד: סליחה, תוך שבועיים-שלושה, עד חודש לכל המאוחר, השר הנחה אותנו להקים ועדה שתהיה מורכבת מהשלטון המקומי, מנציגי העובדים – אני סתם ממציא לי עכשיו ועדה – שתצטרך לתת את חוות הדעת שלה ואת המסקנות שלה בתוך שלושה חודשים, סתם אני אומר, עד ה-1 בינואר 2016, ואיך לתת את המענה לעניין הזה.

איתן כבל: זה מה שצריך.

איתן כבל: אני לא מחפש עכשיו שיגידו לי פה: בסעיף זה וזה - - -

<נטע ברנר נאור: אני מהלשכה המשפטית במשרד הכלכלה, אני חושבת שיש טעות בהבנת דבריה של נעמי, נעמי לא דיברה על הפרטים, נעמי דיברה על עצם ההסדרה.

איתן כבל: יש מחלוקת בכלל אם צריך?

<נטע ברנר נאור: לא אם צריך, אם צריך בחקיקה, אבל לזה התייחסת בתחילת דבריך.

איתן כבל: אני כבר אמרתי, לא פה, אמרתי במליאת הכנסת.

<נטע ברנר נאור: נכון, אבל אני בכל זאת רוצה להציג את עמדת המשרד כי זה חשוב לסדר-היום וזה חשוב לפרוטוקול.

איתן כבל: גברתי, תקשיבי, אני לא עוסק בפרוצדורה פה באולם שלי, הפרוצדורה לא מעניינת אותי.

איתן כבל: אני לא בא לריב עם השומר, אני רוצה ענבים.

איתן כבל: אנחנו רוצים לתת מענה.

איתן כבל: אם יש את זה לגברתי כתוב – שתעביר את זה ונעביר את זה אחר כך לפרוטוקול.

איתן כבל: אני רוצה לקבל תשובות.

איתן כבל: את יכולה לומר לי, גברתי: אני מתנצלת, אנחנו מתנצלות, אין לנו עמדה.

איתן כבל: אני לא אוהב את זה אבל זה עדיף לי מאשר – אצלנו אומרים בתימנית "לעשות עסיד", את יודעת מה זה?

איתן כבל: זה כשאתה לוקח סולת וטוחן וטוחן וטוחן עד שיוצא לך איזה משהו עיסתי ודק, דרך אגב טעים.

איתן כבל: אבל מה שאני מנסה להגיד לך בשורה התחתונה: זה לא הכיוון, אני רוצה לדעת לאן המשרד הולך, אני לא רוצה תשובות פרוצדורליות.

<נטע ברנר נאור: אני רק רוצה בכל זאת להגיד משהו, אם יורשה לי.

<נטע ברנר נאור: קודם כל, נאמר פה על זכויות הקבלן שזו החוליה הכי חלשה במשק, ואכן, כמו שכולנו יודעים הממשלה היתה ערה לזה ובשנים האחרונות נחקקו חוקים: חוק הגברת האכיפה של דיני עבודה שמחילים אחריות אזרחית ומינהלית על מזמיני השירות, החוק להסדרת העסקתם של עובדי קבלן במגזר הציבורי והורחבו הסכמים קיבוציים בעניין הזה, כך שאני חושבת שמבחינה הסדרתית לפחות, ואני חושבת שזה גם השפיע על השוק בפועל ועל הזכויות בפועל, כן נעשו שינויים רבים לטובת עובדי הקבלן.

איתן כבל: יקירה, אני מתנצל, אני באמת מתנצל, עוד בסוף אנחנו נצא מפתיחת דבריך שהוא יקנה לעצמו את ה"בודקה" כי שופרו תנאיו.

<נטע ברנר נאור: ממש לא, זו ממש לא היתה כוונתי.

איתן כבל: עזבי את זה, בבקשה.

איתן כבל: אני אעצור אותך, אני לא אתן לך לדבר, לא כי אני לא מכבד אתכם, כי אני מבין שאין להם תשובות לתת לי במתווה שאנחנו מבקשים.

איתן כבל: זה רע מאוד מבחינתנו אבל אני מעדיף את זה כך.

איתן כבל: אני לא רוצה תשובות על מה שהיה ואנחנו לא ממליצים על המשרד להדליק משואה כי תנאי העובדים שופרו.

איתן כבל: אנחנו לא במקום הזה.

איתן כבל: אני בסך הכול רוצה – ולכן גם ביקשנו את הדיון – להתחיל להניע מהלך.

איתן כבל: אז אם אין לכם את היכולת לומר לי משהו שהוא מעבר אני אבקש לסכם את הדיון.

<נטע ברנר נאור: עוד דבר שאני רוצה להגיד בעניין הזה עצמו.

<נטע ברנר נאור: בתחילת דבריך אמרת, היושב-ראש, שיכול להיות שחקיקה פה היא מאוד לא נצרכת - - -

איתן כבל: היא לא מתאימה.

<נטע ברנר נאור: היא לא מתאימה ולכן יכול מאוד להיות שזה צריך להיות במסגרת הסכמים קיבוציים ולאחר מכן - - -

איתן כבל: לא, גברתי, בשום פנים ואופן, לא יקום ולא יהיה.

איתן כבל: אני לא אתך במשא ומתן עכשיו, את לא תשלחי אותי פה לכל מיני גורמים - - -

<נטע ברנר נאור: לא, בכלל לא, רק בהמשך לדבריך.

איתן כבל: נטע, אני עוצר אותך כאן, ברשותך, לא מתאים לי.

איתן כבל: אני מתנצל.

איתן כבל: כמובן שאת היית אמורה להתנצל אז אני מתנצל בשמך.

איתן כבל: אני אומר את זה כך: תראו, קודם כל אני רוצה להבהיר כדי שאנחנו נהיה חדים בעניין הזה – הוועדה לא תוותר כהוא זה בשאלה הזאת.

איתן כבל: אנחנו לא הולכים להסתדרות, לא הולכים לשום הסתדרות בעניינים האלה.

איתן כבל: אנחנו, כוועדה, כל סיעות הבית – זאת איננה שאלה סיעתית וזו איננה שאלה פוליטית וזו איננה שאלה של שמאל ימין, זו שאלה של בני אדם, כפי שאמרתי בתחילת דברי, העובדה שעד היום לא ניתן מענה לנושא הזה היא גסות רוח ורוע לב שלנו כחברה.

איתן כבל: אני מבקש מכם את הדבר הבא: אני מבקש שתוך 10 ימים, ואם צריך אני אזכיר את זה היום – לא "אם צריך", אני אזכיר את זה לשר היום במליאה – תוך 10 ימים אני מבקש קריאת כיוון של המשרד איך בכוונתו להתמודד עם השאלה הזו.

איתן כבל: אני מצפה שהמשרד יוביל את המהלך להקמת ועדה, לא כפתרון שמקימים ועדה כשרוצים לקבור משהו, אלא הקמת ועדה שמתחילה להניע עניין, שתגדיר לעצמה חודשיים עד שלושה חודשים של מתן מענה לנושא.

איתן כבל: מנקודת המבט שלי, הייתי רוצה לראות שב-1 בינואר 2016 יש תשובה, גם אם היא לא מלאה, אבל היא תשובה סדורה, תשובה שמראה שאנחנו מתייחסים לעניין הזה במלוא הרצינות.

איתן כבל: אם לא, לא יהיה שבוע שלפחות אני לא אעלה על הבמה ואומר את הדברים ואטיח אותם בפני המשרד והעומד בראשו.

איתן כבל: לא יהיה שבוע.

איתן כבל: ומי שמכיר אותי יודע שאני עושה את זה יותר מדי טוב.

איתן כבל: בשאילתות וכדו' – לא יהיה שבוע.

איתן כבל: אני נחוש, אנחנו נחושים, לתת לזה מענה.

איתן כבל: זה מסוג הדברים שכשאני מסתכל עליהם זה כל כך מקומם.

איתן כבל: אני אגיד לכם עוד דבר, כשרוצים להרוג את העניין אומרים: אוי-אוי-אוי, כמה, איך, 7,000, 8,000 מאבטחים – נער הייתי וגם זקנתי במקום הזה, מיליארד שקל הופך בסוף לאיזה מיליון שקל.

איתן כבל: זאת איננה שאלה כספית, זו שאלה ערכית, את יודעת מה?

איתן כבל: שהיא גם מתחלקת בצורה סבירה על המערכת.

איתן כבל: זאת גם לא שאלה ביטחונית.

איתן כבל: היום זה לא רק בגלל ביטחון, זה מאלף ואחת סיבות.

איתן כבל: אני רוצה שנדע לכבד את האנשים האלה, שכל אחד מאתנו יתייחס, גם בשבתו בוועדה, כאילו זה אביו או אחיו, ואין לי ספק שהדברים יראו אחרת לגמרי.

איתן כבל: אדוני רוצה להוסיף משהו לסיכום?

דב חנין: הסיכום שלך, אדוני, מאוד מקובל עלי.

דב חנין: אני רוצה לחזור ולהביע את מחויבותי לנושא.

דב חנין: אמר חבר הכנסת כבל, כל שבוע אנחנו נעלה, הוא לא יעלה לבד, גם אני אתו ואני חושב שיהיו עוד חברי כנסת שיעלו בעניין הזה.

איתן כבל: אני רוצה לומר שכל דיון שאני אפתח פה, אני מתחייב, יתחיל באזכור הנושא.

איתן כבל: אני אעשה פה לוח שיראה כמה זמן הממשלה והשר האחראי לא מטפלים בזה.

איתן כבל: אני אהיה מאוד יצירתי בעניין הזה.

דב חנין: אנחנו מצפים גם מכם את היצירתיות, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, אנחנו מצפים לקבל מכם במהירות רבה תוכנית עבודה שמראה איך עד ה-1 בינואר 2016 חל שינוי דרמטי בתחום הזה.

דב חנין: זו מסגרת זמן סבירה.

דב חנין: הבעיה היא גם בעיה אנושית אבל גם מאוד מאוד פתירה.

דב חנין: יש מגוון של דברים יצירתיים שניתן לעשות כדי לפתור.

דב חנין: אנחנו רוצים לראות את תוכנית העבודה הזו ורוצים לראות את הפתרון עד ה-1 בינואר.

איתן כבל: מי בעד ההצעה הזאת?

איתן כבל: למרות שזו רק דקלרציה אבל אני מעדיף שזה יהיה בצורה הזו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: פה אחד.

איתן כבל: אני רוצה לפנות אליך, מר שיף, אני מצפה שתוציא בתוקף תפקידך פניה לכל מפעלי השמירה והאבטחה בשמנו בהמשך לדיון פה, אני רוצה שתביא גם את הסיכום של הדברים האלה, שיפעלו להקמת עמדות שמירה נאותות ואני רוצה לקבל עותק לוועדה.

איתן כבל: אני רוצה לדעת שגם אתה שותף אתנו במהלך הזה.

איתן כבל: אני רוצה לדעת שכולנו נכנסים לתהליך הזה.

איתן כבל: זאת נקודה נוספת.

איתן כבל: נקודה אחרונה: אני רוצה להודיע שחברות הכנסת טלי פלוסקוב ואיילת נחמיאס ורבין הצטרפו לוועדת המשנה של ועדת הכלכלה בנושא התחבורה הציבורית.

איתן כבל: תודה, הישיבה נעולה.