ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 67, 2015-09-08 10:00

אלי כהן: חברים, בוקר טוב.

אלי כהן: אנחנו רוצים להתחיל בזמן.

אלי כהן: אנחנו היום במסגרת הדיונים על התקציב מקבלים סקירה של משרד הכלכלה.

אלי כהן: מכבד אותנו כאן השר אריה דרעי, בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש הצעה לסדר.

מיקי לוי: אני רוצה ברשותך לנצל את הימצאו של כבוד של הכלכלה ומנכ"ל משרדו.

מיקי לוי: אני יודע שהנושא הזה קרוב ללבם – הפגיעה בבעלי העסקים בתוואי הרכבת הקלה.

מיקי לוי: יש לנו כאן כמה מוזמנים כאורחים.

מיקי לוי: אודה לאדוני ולשר, אם ייתנו לשניים מהנציגים איזו דקה, לומר את דברם.

מיקי לוי: לפני כחודש ימים החלו עבודות בניית הרכבת הקלה בתל-אביב.

מיקי לוי: בעלי העסקים – ואין לי טענות כלפי השר, הוא לא היה בלופ הזה; יש לי טענות כלפי אלה שתכננו את העסק כל כך הרבה שנים, ולא לקחו את בעלי העסקים בחשבון.

מיקי לוי: בעלי העסקים, שעסקיהם מצויים בתוואי העבודות, מדווחים כבר עתה על ירידה בהכנסות, ואנחנו רק בתחילת הדרך.

מיקי לוי: לא ראיתי בתקציב המשרד שמוצע כאן הבוקר או בתקציב משרד האוצר, לצורך העניין, כל התייחסות לבעיה הקשה שעומדת בפניהם.

מיקי לוי: אני חושש כי אם לא תינתן להם תמיכה מצד המדינה, ובראש ובראשונה מצד משרד הכלכלה, אנחנו נראה אותם קורסים, אחד אחרי השני.

מיקי לוי: לכל בעל עסק יש משפחה שהוא מפרנס אותה, ויש כאן סכנה להכנסות של אלפי משפחות – גם במעגלים השניים, של העובדים שייכנסו למעגל העוני.

מיקי לוי: ברשותך, הזמנתי הבוקר לדיון את נציגי בעלי העסקים שמובילים את המאבק לקבלת תמיכה מהמדינה בתקופת העבודות.

מיקי לוי: אודה לך, אדוני, ואודה מאוד לשר ולמנכ"ל משרדו, אם במהלך הדיון יתייחס לבעיה זו, וכן אם יושב-ראש הוועדה ייתן לשניים מנציגי בעלי העסקים את זכות הדיבור.

מיקי לוי: כמו כן אני פונה בדחילו ורחימו לשר עצמו – אני מכיר אותך היטב, אדוני השר, ואני מקווה כי אינך מתכוון להכריז על נבצרות בנושא הגז.

אלי כהן: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

איתן ברושי: יאיר לפיד- - -

אלי כהן: ברושי, אני חושב שאחד השרים הבודדים שנרתם לסייע בנושא הרכבת הקלה, זה דווקא השר דרעי ומשרד הכלכלה, ואני מברך אותו על כך.

אלי כהן: בהחלט ניתן להם את האפשרות לדבר, אבל ברשותכם, נתחיל בנושא העיקרי שלשמו התכנסנו, שזה הצגה של תקציב משרד הכלכלה בשנים 2016-2015.

אלי כהן: בבקשה, אדוני.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, הערה לסדר: אמרת שזה הנושא החשוב ביותר.

באסל גטאס: עלא ראסי ועיניי.

באסל גטאס: יש נושא יותר חשוב, שיש 35,000 תלמידים ערביים, שלא הולכים לבתי הספר.

אלי כהן: ברשותך.

באסל גטאס: אנחנו ועדת הכספים.

באסל גטאס: אנחנו צריכים שתהיה לנו מילה בעניין הזה.

באסל גטאס: אני פונה למשה גפני, לרב גפני, שבוע.

באסל גטאס: אי-אפשר לעבור לסדר-היום על המצב הזה.

אלי כהן: אנחנו נכבד את סדר הדיון.

אלי כהן: אתה הגעת באיחור, וזה בסדר.

באסל גטאס: אני אמנע מהדיון הזה להתקיים, אלא אם כן ועדת הכספים- - -

אלי כהן: בהחלט נדון בנושא, חבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: מתי?

אלי כהן: כשהשר יסיים להציג את הדברים.

באסל גטאס: אני ואחמד טיבי ביקשנו עשר פעמים מיושב-ראש הוועדה, והוא עד היום לא קבע דיון.

אלי כהן: חבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: אתה רוצה להגיד לי שאם ילדים יהודיים היו כבר שבוע בבית, הוועדה הזאת היתה שותקת?

אלי כהן: חבר הכנסת גטאס, האם היית רוצה שנתייחס לזה ברצינות?

באסל גטאס: 50%- - -

אלי כהן: חבר הכנסת גטאס, תודה רבה.

באסל גטאס: איך אתה- - -

אלי כהן: חבר הכנסת גטאס, תודה רבה.

אחמד טיבי: הערה.

אחמד טיבי: בוקר טוב.

אחמד טיבי: אמנם הגעתי אחר שבאסל דיבר, אבל אני מבין את הכעס שלו, ומבקש שאתם תבינו את הכעס שלו.

אריה מכלוף דרעי: הוא גם הגיע דקה לפניך.

אחמד טיבי: אני מבקש שתבינו על מה אנחנו מלינים.

אחמד טיבי: השר דרעי מבין את זה היטב, כי הוא נחשף לנושא.

אחמד טיבי: נפגשנו אתו יחד עם הנהלת בתי הספר.

אחמד טיבי: מדובר ב-30,000 תלמידים- - -

אלי כהן: ברשותך, חבר הכנסת טיבי, אני מבקש שנכבד כאן את שר הכלכלה, שיש לו יום עמוס.

אלי כהן: נתחיל בדיון, ואני מבטיח לך, חבר הכנסת טיבי- - -

אחמד טיבי: אני מעריך שאני מכבד אותו יותר מכם, היסטורית.

אלי כהן: לא נריב.

אלי כהן: אני בטוח ששנינו מכבדים אותו.

אלי כהן: ברשותך, חבר הכנסת טיבי, ניתן לו להציג את הדברים, נשמור על תרבות הדיון, וכשנסיים, גם חבר הכנסת גטאס וגם אתה- - -

אחמד טיבי: אני מנסה לשמור על תרבות הדיון, ואקצר.

אלי כהן: אם אתה רוצה לדון בנושא – לא.

אלי כהן: אם אתה רוצה לברך אותו שהגיע- - -

אחמד טיבי: לא לדון.

אחמד טיבי: זאת הערה לסדר.

אחמד טיבי: אתה חבר כנסת חדש.

אחמד טיבי: הערה לסדר זה נושא שקשור בסדר הדיון, לפני תחילת הדיון.

אלי כהן: אנחנו, ברשותך, חבר הכנסת טיבי, שאני מכבד אותך, ניתן לשר להתחיל בהצגה.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: ניתן לגפני לנהל את הישיבה...

אלי כהן: או, הגיע היושב-ראש.

אחמד טיבי: הייתי בזכות דיבור.

אחמד טיבי: .. גפני, אני רוצה להמשיך.

אריה מכלוף דרעי: עשיתם את העבודה, גפני ביקש לעכב קצת את הדיון.

אריה מכלוף דרעי: גפני הגיע – אפשר להתחיל.

אחמד טיבי: יש לי הערה לסדר, בהמשך לדברים שאחמד אמר.

משה גפני: חבר הכנסת אטמד טיבי, קודם כל, בוקר טוב.

משה גפני: אני מתנצל על האיחור.

משה גפני: הנושא הזה של בתי הספר הנוצריים – אני מניח שזה מה שהעלית.

אחמד טיבי: באסל ואני.

אחמד טיבי: מה שאמרתי לך אתמול.

משה גפני: דיברתי עם הממונה על התקציבים, עם הסגנית שלו ועם הסגן שעוסק בעניין הזה.

משה גפני: מחר יש ישיבה אצל מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

אחמד טיבי: נכון.

משה גפני: ביקשתי שתבואו לישיבה הזאת.

משה גפני: באסל גטאס, גם הוא וגם אתה, אחמד, תבואו לישיבה, ותשמעו, כי זה הולך לפתרון.

משה גפני: יכול להיות שהפתרון יהיה יותר טוב, יכול להיות שיהיה פחות טוב - אני משתדל שהוא יהיה יותר טוב.

משה גפני: לכן הנושא הזה עכשיו הוא לא על סדר-היום, כי מחר, אם אכן יתברר שאין פתרון, אנחנו נתייעץ שלושתנו מה לעשות, ונעשה צעדים דרסטיים.

משה גפני: לא יכול להיות שהמוכר שאינו רשמי, ייפגע.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיקי לוי: היושב-ראש, אני רק רוצה להאיר את תשומת לבך, כי התחלפת – העליתי הצעה לסדר – אני הזמנתי את בעלי העסקים מסביב לרכבת הקלה, וקיבלתי אישור – פרגנתי לשר – לנצל את הגעתו של השר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: קודם כל, אני מודה לך, שר הכלכלה ופיתוח הנגב והגליל, שהגעת לוועדה.

משה גפני: אתה השר הראשון שמגיע בנושא התקציב.

משה גפני: נצטרך לקיים רצף של ישיבות - גם בנושא התקציב וגם בחוק ההסדרים.

משה גפני: משרד הכלכלה הוא משרד ענק, משרד שנוגע לרבים מתחומי חיינו, של כל האזרחים בישראל.

משה גפני: אגב, היתה פה ישיבה עם התאחדות התעשיינים.

משה גפני: התחזית היא תחזית קודרת; המשק הוא משק חזק, אבל התחזית היא תחזית קודרת.

משה גפני: ביקשנו שיוקם צוות במשרדי הממשלה – בראשות, נדמה לי, משרד הכלכלה ומשרד האוצר, כדי לדבר על מה שהולך לקרות בעתיד עם מפעלים שעוזבים לסין, לאירופה, לארצות הברית.

משה גפני: מה שנראה בעתיד הופך להיות דבר שהוא בעייתי.

משה גפני: צריך לתת את הדעת על זה.

משה גפני: הנושא של המעונות, שהיו הרבה טענות בעניין, הנושא של הוצאת מגזרים שלמים לעבודה, שהמשרד שלך מופקד עליו, הנושא של פיתוח הנגב והגליל.

משה גפני: בקיצור, לפניך, אדוני השר, עבודה רבה, ומהיכרותי אתך, הנושאים הללו יטופלו, כי עד היום היו לנו טענות רבות על צורת ההתנהלות בעניין הזה.

משה גפני: אני מקווה שהדברים אכן ייושמו.

משה גפני: הבמה לרשותך, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברות הכנסת, אורחים נכבדים.

אריה מכלוף דרעי: אני באמת המשרד הראשון שמופיע כאן במסגרת דיוני התקציב – נעניתי לפנייתו של הרב גפני.

אריה מכלוף דרעי: אני מעולם לא מסרב לו – אם זה לפעמים מתוך רצון, מתוך כפייה.

אריה מכלוף דרעי: .. אבל אני נענה לבקשותיו.

אריה מכלוף דרעי: לכן באנו, ואני שמח להיות הראשון.

אריה מכלוף דרעי: היות שההתרעה היתה קצרה, והיום מאוד-מאוד עמוס לי, ערב החגים, יש כל כך הרבה בעיות, ביקשתי – נמצאים פה המנכ"ל וכל בכירי המשרד – ביקשתי להיות לצערי רק זמן קצר.

אריה מכלוף דרעי: אציג את העקרונות, אבל ראש המטה שלי והעוזרים נמצאים כאן – ירשמו את כל ההערות, ואתייחס אליהן אחר כך באופן פרטי, לכל חבר כנסת, או בתשובה לוועדה, אבל אני אשתדל להתייחס לכל הנקודות המרכזיות, כולל הנושא של הרכבת, שהוא מאוד-מאוד כאוב וקרוב ללבי, לצערי.

אריה מכלוף דרעי: אני לא רוצה לכנות את זה בהלכה, מה הגדר שלהם, אבל הם בגדר אנשים שאין להם כתובת.

אריה מכלוף דרעי: חשוב מאוד שהם באו לוועדת הכספים, ו-וועדת הכספים, שידועה בהתמסרותה לנושאים כאלה, זה, לדעתי, הוואקום שוועדת הכספים צריכה להיכנס בו.

אריה מכלוף דרעי: אתייחס למה שעשינו ומה שאנחנו עומדים לעשות.

אריה מכלוף דרעי: ברשותך, אתחיל עם משרד הכלכלה, בגדול.

אריה מכלוף דרעי: כפי שאמר היושב-ראש, באמת זה משרד גדול מאוד, שלא הכרתי קודם.

אריה מכלוף דרעי: זה כמה וכמה משרדים גדולים, שאוחדו.

אריה מכלוף דרעי: לא הכול תואם, ואין הרמוניה מלאה בין כל תחומי הפעולה, אבל יש שר אחד שמופקד על כל הדברים הללו.

אריה מכלוף דרעי: יש הרבה נושאים מאוד חשובים.

אריה מכלוף דרעי: כטבע הדברים, אתה לא יכול לטפל בכל הדברים.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לשים דגש היום על כזה דבר – אתחיל דווקא בנושא התעשייה והייצוא.

אריה מכלוף דרעי: לצערי הרב, בחמש-שש השנים האחרונות הגרף של הייצוא יורד.

אריה מכלוף דרעי: בשנה האחרונה הוא ממש בנסיגה.

אריה מכלוף דרעי: יש לכך סיבות אובייקטיביות גם, אבל ברור שזה צריך לעורר אותנו.

אריה מכלוף דרעי: התקיימו כבר מספר דיונים אצל ראש הממשלה, אצל שר האוצר, אצלנו במשרד, אצל התאחדות התעשיינים, עם מכון הייצוא.

אריה מכלוף דרעי: עשיתי פגישות של שולחן עגול עם יצואנים, אפילו יצואנים קטנים, כיוון שאנחנו באים כמנוע, לצרף כמה שיותר יצואנים קטנים לעניין, ולפתוח להם תוכניות מיוחדות, ולתת להם כלים מיוחדים.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו באמת רואים בזה משימה חשובה מאוד.

אריה מכלוף דרעי: המנכ"ל יפרט בהמשך, אבל זה הנושא אולי החשוב שעומד בשולחני, כדי לעודד את הייצוא.

באסל גטאס: כמה ירד, אדוני השר?

אריה מכלוף דרעי: יש כאן גרפים ונתונים – ייתנו את הפרטים.

אריה מכלוף דרעי: הנושא של התעשייה בכלל, מה שהזכיר אדוני היושב-ראש, שאנחנו רואים יותר ויותר, לצערי הרב, מפעלים ישראליים או תעשיינים ישראליים, שפותחים קווי ייצוא בחו"ל בגלל בעיקר הבעיות של הרגולציה ועלות הייצוא בארץ מסביב, אם זה ארנונה או דברים אחרים, שמטילים עליהם.

אריה מכלוף דרעי: לקחו את כל התעשייה והעסקים, והפכו אותם, לצערי הרב, לתקציב מדינה כדי לתקצב מה שהמדינה לא מתקצבת, ומצאו את הקליינטים הכי קלים שאפשר לקחת מהם, ולכן אנחנו רואים את התופעה הזאת.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, גם הכלים שיש בידי הממשלה לעידוד של תעשייה ועסקים הם כלים קטנים, והלכו וצומצמו.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו חוק השקעות הון במרכז ההשקעות.

אריה מכלוף דרעי: נכון, אני יודע שהיתה ועדה בראש יעל אנדורן, והיא הציעה שינויים.

אריה מכלוף דרעי: אני רואה אחרת לגמרי את העניין.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שחוק עידוד השקעות הון, שבזמנו עיקרו היתה מטרה, כשהעיקר היה כל הזמן הייצוא – דבר חשוב.

אריה מכלוף דרעי: לא היה מטבע חוץ במדינה, היה עניין להגדיל את יתרות מטבע החוץ.

אריה מכלוף דרעי: היום, ברוך, ה', זאת לא הבעיה שלנו; אולי יש לנו עודף אפילו.

אריה מכלוף דרעי: הבעיה שלנו היום זה לעודד מפעלים, את הפריפריה, לעודד השקעות, לעודד תעשייה.

אריה מכלוף דרעי: יש קריטריונים אחרי שצריכים לעמוד היום במרכז.

אריה מכלוף דרעי: אם יש מפעל שיוצר תחרות, ומוריד את יוקר המחיה, זה לדעתי קריטריון עדיף בהרבה אפילו מהייצוא עכשיו.

אריה מכלוף דרעי: אם יש מפעל שבאזור פריפריה עמוק הוא מפעל עוגן להעסיק עובדים, ונותן תעסוקה לעובדים, הוא קריטריון שצריך להשקיע בו.

איתן ברושי: אז תיתן יותר מ-20%?

אריה מכלוף דרעי: הכי קל זה לחלק צ'קים.

אריה מכלוף דרעי: אני מדבר ברמה של מדיניות.

איתן ברושי: מדיניות.

אריה מכלוף דרעי: אני חוזר ליצחק רבין ז"ל, ואומר אותה אמירה: כעומק הפריפריה, כך עומק המענק.

אריה מכלוף דרעי: כך זה, לדעתי, צריך להיות.

אריה מכלוף דרעי: אין דינה של קריית גת כדינה של דימונה או אופקים.

אריה מכלוף דרעי: בלי לפגוע חלילה באף אחד.

אריה מכלוף דרעי: ויקנעם אין דינה כדינה של קריית שמונה או כבית שאן, ששם אנחנו מתמודדים עם בעיות אחרות.

אריה מכלוף דרעי: לכן יש הסכמה, ברוך ה', עם שר האוצר, יש הסכמה שאנחנו הולכים על הכיוון הזה.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו גם שורה שלמה - גם בהטבות מס וגם במענק, אבל אני מדבר עכשיו לא רק על זה אלא גם על שינוי התפישה בנושא של הייצוא, שמצד אחד, אנחנו צריכים לעודד אותו, ומצד שני, אנחנו צריכים לחזק את התעשייה בארץ, שהיא לא מעוטת ייצוא, אבל אנחנו צריכים גם לעודד ולהקים מפעלים, כי זה המנוע שמעסיק אנשים, זה מנוע צמיחה.

אריה מכלוף דרעי: זה נושא אחד שאנחנו מטפלים בו.

אריה מכלוף דרעי: הנושא השני, עסקים קטנים ובינוניים.

אריה מכלוף דרעי: בוועדת הכלכלה קיימנו דיון ארוך על זה.

אריה מכלוף דרעי: קרוב לחצי מיליון עסקים קטנים ובינוניים.

אריה מכלוף דרעי: כשאני אומר עסקים קטנים ובינונים, זה עד 100 מיליון שקל.

אריה מכלוף דרעי: זה יכול להיות עסק של בעל ואשה, זוג, או של עשרה או עשרים עובדים.

אריה מכלוף דרעי: זה מנוע הצמיחה הכי גדול שיש לנו, כיוון שברגע שטוב לו, והוא יכול להרחיב, לא צריך השקעות, הוא מייד מעסיק עוד עובדים, מרוויח עוד, משלם מסים.

אריה מכלוף דרעי: זה בדברים פשוטים.

אריה מכלוף דרעי: הבעיה האמתית של העסקים הקטנים והבינוניים זה הנושא של האשראי, של ההון, שאין להם.

אריה מכלוף דרעי: אז נכון, יש היום, לאור מה שעשינו עם קרנות שהקמנו ושעודדנו, שהמשרד עשה, הבנקים גם – יש שיפור, אבל זה לא מספיק.

אריה מכלוף דרעי: אני רואה את לב הבעיה קודם כל במדינה.

אריה מכלוף דרעי: מוסר התשלומים שלנו לקוי, וכבר אמרתי – כבר הפצנו את החוק, אני מחכה לוועדת שרים לחקיקה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו הולכים על שוטף פלוס 30, שמחייב את המדינה, מחייב את הרשויות המקומיות, מחייב את החברות הממשלתיות, ופה יש לי חילוקי דעות, אבל אני מוכן להתמודד אתם.

אריה מכלוף דרעי: מחייב גם את המגזר העסקי והתעשייה - גם הגדולים במגזר העסקי בתעשייה יצטרכו לשלם לעסקים הקטנים, לספקים שלהם.

אריה מכלוף דרעי: מה שקורה היום, שהרשתות הגדולות או הגופים הגדולים לוקחים כקבלני משנה או לוקחים את העסקים הקטנים, ולצערי הרב, נותנים להם שוטף פלוס 30, פלוס 120 יום – אתה לא רוצה – לא צריך, יש לי אחרים.

איילת נחמיאס ורבין: אתה צודק, אדוני, אבל היצואנים לא מקבלים.

משה גפני: אם אפשר לתת לשר לדבר שוטף, ואחר כך.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי – קודם כל, חייבים להעביר מסר אחיד לכל המערכת.

אריה מכלוף דרעי: את הפרטים נעשה בוועדת שרים בכלכלה או בוועדת הכלכלה.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו התמודדות קשה, הרשויות המקומיות לא מוכנות לעמוד בזה.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו בעיות בזה.

אריה מכלוף דרעי: זה לא פשוט, זה יהיה קרב מאוד קשה, אבל חייבים להצליח בו, כי זה הדבר שייתן תנופה אדירה לכל העסקים הקטנים והבינוניים.

באסל גטאס: מבדילים בין- - -

משה גפני: תן לו לסיים.

משה גפני: הדברים שהוא אמר חשובים מאוד.

קריאה: חשובים, אבל אם נישאר בחיים עד אז.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אני מצטער.

משה גפני: אנחנו נדון בעניין הזה.

אריה מכלוף דרעי: נמשיך.

אריה מכלוף דרעי: אני מדבר בנקודות.

אריה מכלוף דרעי: המדען הראשי – אני מודה ליושב-ראש ולכל חברי הוועדה.

אריה מכלוף דרעי: עשיתם עבודה יוצאת מן הכלל.

אריה מכלוף דרעי: בירכנו על המוגמר, החוק החדש יוצא לדרך, ההתארגנות החדשה.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו עדיין חוב שכולנו מחויבים לו כלפי העובדים.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו בשלבי סיום, כפי שהבטחנו.

אריה מכלוף דרעי: מי שפורש, צריך לדאוג לו, שיקבל פיצוי נאות, ומי שנשאר – לדאוג לו לתפקיד נאות.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו עובדים על זה, יש לי צוות שמטפל בזה.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שלא נזדקק לעזרת הוועדה, אבל אם כן, אני מקווה שתעמדו, כי גם אתם מחויבים בעניין, והתחייבנו לעובדים את ההתחייבות הזאת.

אריה מכלוף דרעי: אני משוכנע שההתארגנות והחוק החדש ייתן תנופה גדולה מאוד לכל ההיי טק ולכל הסטארט אפים.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נתנו את הכלים הכי חדשניים.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שאנחנו המדינה היחידה שיש לה כזה תאגיד.

אריה מכלוף דרעי: אין לי ספק, כפי שהוכחנו לפני שלושים שנה, כשהקמנו את המדען הראשי, וזה היה דבר חדשני בעולם, גם עכשיו זה ייתן את התשובות על זה, ואני מודה לוועדת הכספים על שיתוף הפעולה היוצא מן הכלל.

אריה מכלוף דרעי: הנושא של תוכנית הצפון.

אריה מכלוף דרעי: הממשלה הטילה עליי כשר הכלכלה וכשר לפיתוח הנגב והגליל, להכין תוכנית אסטרטגית תוך כמה חודשים, ולהביא אותה, שתחייב את כל משרדי הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: אגיד רק במספר מילים.

אריה מכלוף דרעי: בצפון יש לנו כ-140 רשויות מקומיות, מכל מגוון האוכלוסייה – יהודיות, ערביות, נוצריות, דרוזיות, צ'רקסיות, רשויות קטנות, מועצות אזוריות.

אריה מכלוף דרעי: הצפון נמצא – לא יחסית למרכז, אלא לאזור הדרום, בפיגור עצום, גם בתעסוקה, גם בחינוך, בכל המובנים.

אריה מכלוף דרעי: צעירים בורחים משם.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו בעיה קשה בצפון, ואנחנו חייבים להרים את הצפון, כפי שעשו, ברוך ה', בדרום.

אריה מכלוף דרעי: אני מברך על מה שקורה בדרום, והלוואי שזה יקרה בצפון.

אריה מכלוף דרעי: צפון – חבל הארץ הכי יפה שיש לנו, וחייבים לעשות בו הכול.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מכינים עכשיו תוכנית אסטרטגית מאוד-מאוד מקיפה עם פתרונות.

אריה מכלוף דרעי: כמובן, זה יעלה הרבה מאוד כסף, אבל זאת תוכנית שנותנת כיוונים הן בנושא התעסוקה, הן בנושא החינוך, הן בנושא הדיור, הן בנושא הכבישים, בכל נושא ונושא.

אריה מכלוף דרעי: אם היא תתבצע, בעזרת ה', גם נלווה אותה.

אריה מכלוף דרעי: אני מאמין שאנחנו נחזיר את הצפון למקומו הראוי.

אריה מכלוף דרעי: אני בכוונה לא מפרט כאן – בטח יתקיימו דיונים כשהתוכנית תגובש יותר.

אריה מכלוף דרעי: רק אומר מה הקווים שמנחים אותנו בשנה הקרובה.

אריה מכלוף דרעי: בנושא של מעונות יום, אכן זה שירות שהמשרד, שהמדינה התחייבה, למרות שאין חוק חינוך חובה מהגילאים הללו – עדיין הכנסת לא חוקקה את זה- - -

משה גפני: אבל היתה פה התחייבות.

משה גפני: ביטלנו את בג"ץ פרי לבקשת משרד האוצר תמורת כל הנושא הזה של המעונות.

משה גפני: יש התחייבות.

אריה מכלוף דרעי: והוועדה שמנואל ידידנו עמד בה, נתנה דחיפה גדולה מאוד לנושא של מעונות היום.

אריה מכלוף דרעי: תקציבים שלא ידע המשרד, נכנסו, אבל לצערי, אני חייב לומר לכם שאני לא יכול לבוא היום עם בשורת גדולות ולומר שפתרנו את הבעיה.

אריה מכלוף דרעי: ש מצוקה גדולה מאוד.

אריה מכלוף דרעי: נכון שבנינו מעונות יום, ואנחנו עכשיו בתנופת בנייה גדולה.

אריה מכלוף דרעי: נעצרנו קצת, כי לא היה תקציב, אבל אנחנו כבר עכשיו אמורים להוציא בזמן הקרוב אישורים להרבה מעונות יום חדשים, עם דגש במגזר הערבי, שיש שם חוסר גדול מאוד.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו כבר ל-2016, אנחנו מוציאים קול קורא חדש כדי לבנות עוד מעונות יום.

אריה מכלוף דרעי: אבל ב-1 בספטמבר יש אלפי ילדים שנרשמו, ואמהות שרוצות לצאת לעבודה, וזכאיות לסבסוד, ולא נכנסו למעונות יום ולא נכנסו למשפחתונים ולא לצהרונים – כמובן, צהרונים לא, אם אין לך מענות יום.

אריה מכלוף דרעי: אני קיימתי כמה דיוני חירום אצלי במשרד, מה אני יכול לעשות מיידית.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר לכם את האמת – שנתי קצת בלילות נודדת, חוץ מנושא הגז, גם בנושא הזה, כי אני הולך לקבל החלטה עם אחריות.

אריה מכלוף דרעי: אני הולך להגדיל את מספר הילדים במעונות היום ובמשפחתונים.

אריה מכלוף דרעי: עושים על זה עכשיו עבודה יסודית במשרד אצלי.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע שזו אחריות על כתפיי, אבל אין ברירה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: אקח אחריות, אעשה חישוב סיכונים.

איילת נחמיאס ורבין: מה זה אומר?

איילת נחמיאס ורבין: במספרים.

אריה מכלוף דרעי: אני מאמין שניתן פתרון - אני לא רוצה להתחייב, אבל לעוד 6,000-5,000 ילדים, מיידית, שנוכל להכניס אותם למשפחתונים ולמעונות יום.

אריה מכלוף דרעי: כמובן, בשיקול מאוד זהיר – אני מדבר על המעונות הגדולים, המודרניים יותר, שיכולים לקלוט, שיש להם צוות כוח אדם, מנוסים, עם הארגונים היותר מנוסים, אבל אני עובד על זה גם עם המעונות, גם עם ויצ"ו ונעמ"ת וגם שאר הארגונים כדי ללוות את זה.

אריה מכלוף דרעי: חייבים לתת.

אריה מכלוף דרעי: ילד שלא נכנס למעון, זה אומר שאמא שלו לא הולכת לעבודה, וכל מה שמשתמע מכך הלאה.

אריה מכלוף דרעי: הנושא של שכר המינימום.

אריה מכלוף דרעי: כידוע לכם, הפצנו הצעת חוק, שמופצת, ותבוא לכנסת מייד בתחילת המושב.

אריה מכלוף דרעי: זו הדרגה הנוספת של שכר מינימום, ולפי ההסכמים של הקמת הממשלה, זה לא השלב הסופי.

אריה מכלוף דרעי: בסוף 2017 תהיה עוד עלייה בדרגה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו שואפים להגיע ל-30 שקל לשעה בשכר מינימום.

אריה מכלוף דרעי: כמובן, זה לא פשוט.

אריה מכלוף דרעי: מצד אחד, זו בשורה לעובדים, ומצד שני, זה מחייב לפצות גופים אחרים, ולראות איך אנחנו עוזרים במקביל לזה, אבל אני חושב שזאת בשורה גדולה, שאדם יכול להביא פרנסה בכבוד הביתה.

אריה מכלוף דרעי: לפעמים זוג שעובדים ביחד, עדיין הם נמצאים מתחת לקו העוני, כי שניהם משתכרים שכר מינימום ושכר נמוך.

אריה מכלוף דרעי: הנושא של שילוב אוכלוסיות מודרות משוק העבודה.

אריה מכלוף דרעי: אתחיל עם החרדים.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת היושב-ראש הגיש הצעת חוק שעברה בקריאה טרומית.

אריה מכלוף דרעי: כמובן, אמרתי אז כבר שלממשלה לוקח יותר זמן להכין חוק, אבל אנחנו משלבים יחד, ונביא גם הצעת חוק ממשלתית, אבל אני חייב להיות גלוי.

מיקי רוזנטל: התקציב קוצץ במחצית כמעט.

אריה מכלוף דרעי: לא.

מיקי רוזנטל: לא רוצה להפריע לאדוני, אבל תכף נראה את המספר.

אריה מכלוף דרעי: כבודו לא יחשוד בנו, שהיינו מסכימים לכאלה דברים.

מיקי רוזנטל: אלה המספרים שמופיעים – 370 לעומת 170.

אריה מכלוף דרעי: שוויה-שוויה.

אריה מכלוף דרעי: עם כל החשיבות של הצעות חוק, של חקיקה, שקובעת מדיניות, אנחנו יודעים שלצערי הרב, החוק הקודם שיש בנושא של תיקון אפליה למגזר הערבי ולמגזר האתיופי הוא עבר בכנסת והוא חוק.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, הוא לא מתבצע כלשונו.

אריה מכלוף דרעי: בחקיקה לבד זה לא מספיק.

אריה מכלוף דרעי: בנוסף, בשילוב עם החקיקה, יחד עם משרד ראש הממשלה- - -

משה גפני: נכון שהוא לא מתבצע.

אריה מכלוף דרעי: חלק קטן, לצערי.

משה גפני: זאת מדיניות.

אריה מכלוף דרעי: זה חשוב, אבל יחד עם זה, כדי שלא נסתפק רק בחקיקה, יחד עם משרד ראש הממשלה אנחנו מביאים הצעת החלטה לממשלה על תוכנית ניסיונית חדשה, אבל מאוד טובה, שתשלב מאות סטודנטים בשירת המדינה בהליך מיוחד, שאחרי תקופה ניסיון של שנתיים, שהם כבר עובדים בשירות המדינה, הם יוכלו לגשת למכרזים פנימיים, ואנחנו מדברים על משרות גבוהות, משרות חשובות.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב לומר שמשרד ראש הממשלה עשה בכך עבודה יפה מאוד יחד עם הג'וינט ויחד עם המשרד שלנו.

אריה מכלוף דרעי: מייד, בעזרת ה', אחרי החגים, נביא את זה כהצעת החלטה לממשלה.

אריה מכלוף דרעי: יחד עם החוק אני מאמין שזה ייתן את הכלים.

משה גפני: אתם מכינים את החוק הממשלתי.

אריה מכלוף דרעי: ודאי.

אריה מכלוף דרעי: לפני הפצה.

אריה מכלוף דרעי: לגבי המגזר הערבי, הבעיה העיקרית שלנו במגזר הערבי היא קודם כל הנושא של נשים ערביות.

אריה מכלוף דרעי: אמנם בשנים האחרונות - אנחנו במגמת עלייה – היינו בערך ב-25%, והיום אנחנו למעלה מ-32%, אבל ברור שזה נמוך מאוד.

אריה מכלוף דרעי: בהשוואה לשאר האוכלוסיות, הנשים במגזר החרדי נמצאות, פחות או יותר, באותו קו, הכללי, אבל במגזר הערבי יש בעיה ייחודית.

אריה מכלוף דרעי: המשרד עושה מאמץ גדול מאוד בשורה שלמה של דברים - אם זה בקרנות מיוחדות, לעודד יזמות עסקית שלהם, אם זה בקווי תחבורה מיוחדים כדי להעביר אותם, למקומות העבודה שמתאימים להם, ועד שורה שלמה של הכשרה מקצועית, אבל הבעיה העיקרית במגזר הערבי, אם אני צריך לומר בכותרות – אזורי תעשייה, שכמעט לא קיימים.

אריה מכלוף דרעי: זה גם משפיע על ההכנסות ברשויות המקומיות הערביות, שכל הזמן סמוכים וכל הזמן בשביתות ובחוסר תקציבי גדול מאוד.

אריה מכלוף דרעי: אין להם הכנסות כמעט חוץ מארנונה וקצת עסקים ואזורי תעשייה.

באסל גטאס: ארנונה של בתים.

אריה מכלוף דרעי: כן.

אריה מכלוף דרעי: ואזורי תעשייה.

אריה מכלוף דרעי: זה בדגש אצלנו בתקציב של השנה.

אריה מכלוף דרעי: אזורי תעשייה, מעונות יום, כפי שאמרתי, כדי שנשים תוכלנה לצאת לעבודה.

אחמד טיבי: דיברת בעבר על מרכזי הכוון בכנסת.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו כ-21 מרכזי הכוון במגזר הערבי, שעושים עבודה יוצאת מן הכלל.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי לחבר הכנסת טיבי, שפגש אותי בעניין, גם בנושא אזורי תעשייה וגם בנושא מעונות יום, וגם במרכזי הכוון, אם יצטרכו, בעזרת ה', לא תהיה בעיה.

אריה מכלוף דרעי: שיראו צורך.

אריה מכלוף דרעי: המשימה שלנו- - -

משה גפני: להוסיף מרכזי הכוון.

אריה מכלוף דרעי: כיוון שיש פריסה גדולה מאוד של רשויות מקומיות וציבור ערבי גדול.

אריה מכלוף דרעי: בנושא הכשרה מקצועית במגזר הערבי, אנחנו באמצעות שירות התעסוקה נותנים שוברים להכשרה מקצועית, שזה עושה עבדוה יפה מאוד.

אריה מכלוף דרעי: הגדלנו את זה עכשיו בצורה משמעותית בשביל המגזר הערבי, כדי להוציא יותר ויותר – היה חוסר גדול מאוד.

אריה מכלוף דרעי: יש עוד נושא אחד שאני רוצה להתייחס אליו במשרד, ואז אתייחס לנושאים הכלליים – נושא החינוך הטכנולוגי.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו במשרד מופקדים – קודם כל, יש לנו כ-70 בתי ספר תיכוניים, שהמשרד מופקד עליהם.

אריה מכלוף דרעי: מדובר על כ-14,000 ילדים.

אריה מכלוף דרעי: בגדול, מדובר על ילדים שנשרו ממערכת החינוך.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, או האפשרות להיות ברחוב או האפשרות להיות במסגרת, זה אנחנו.

אריה מכלוף דרעי: לא פשוט.

אריה מכלוף דרעי: ויש כאן, מהדברים הראשונים שעשיתי, קיימתי דיון עם שר הכלכלה הקודם, שהוא שר החינוך היום, ואמרתי: בוא נשתף פעולה.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שהפתרון צריך להיות - הרי כולנו יודעים את החוסר של הכשרה טכנולוגית, של עתודה טכנולוגית במדינת ישראל, וזה פוגע בתעשייה, פוגע בחברה, פוגע בהרבה דברים.

אריה מכלוף דרעי: הפתרון הוא לעשות חוק במדינת ישראל של חינוך טכנולוגי, שיהיה, כמו שיש מל"ג, שתהיה גם מועצה ציבורית, שמדינת ישראל תגיד כמה היא מקציבה, מה המחויבות שלה, וזה יהיה כלל מערכתי.

איילת נחמיאס ורבין: היא לא תמשיך להיות כפופה למשרד הכלכלה?

אריה מכלוף דרעי: ברגע שתהיה מועצה ציבורית, ברגע שיהיה חוק טכנולוגי, וברגע שתהיה מסגרת – אני מבטל.

אריה מכלוף דרעי: אני לא אוחז בקרנות המזבח.

אריה מכלוף דרעי: היום הכי קל לומר: קחו את החינוך הטכנולוגי ממני למשרד החינוך.

אריה מכלוף דרעי: לפי מה שאנחנו יודעים היום, לצערי הרב, אין הכלים.

אריה מכלוף דרעי: הם ילכו לאיבוד.

אריה מכלוף דרעי: לכן אני לא בורח מאחריות.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מתמודדים, ויחד עם סיגל, שנמצאת פה - היא תפרט, אם תרצו, יותר.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו הכנסנו כאן עמותות שמתמחות בחינוך אישי, להביא אותם לבגרויות, לקדם אותם.

אריה מכלוף דרעי: הכנסנו אותם עכשיו בליווי אישי.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מתחילים פיילוט עם מספר די גדול של תלמידים, אבל המטרה שלנו, להכשיר עוד ועוד מדריכים, כדי שכל ילד בחינוך הטכנולוגי יגיע בסוף לתעודת גמר.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו בעיה, שמשרד החינוך לא מוכן להכיר ב-12 שנות הלימוד שלהם ובתעודת הגמר שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: זאת בעיה.

אריה מכלוף דרעי: בעיה גדולה.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שהשר בנט, שהבטיח לי לפתור את הבעיה, יפתור אותה.

אריה מכלוף דרעי: אבל שוב – החינוך הטכנולוגי לא יקבל את מקומו הראוי, בלי שיהיה חוק.

משה גפני: למה הם לא מכירים?

אריה מכלוף דרעי: כי הם רוצים את בתי הספר אצלם, הם מתחרים.

אריה מכלוף דרעי: מלחמות היהודים, לצערי הרב.

איילת נחמיאס ורבין: פוליטיקה.

משה גפני: משרד החינוך – מלחמות היהודים?

משה גפני: בטח יש שם ייעוץ משפטי.

אריה מכלוף דרעי: לא, דווקא שם לא.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו אחראיים גם על האוכלוסייה הבוגרת.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו המכללות, שמכשירות את ההנדסאים במדינת ישראל.

אריה מכלוף דרעי: לצערי הרב - אתן לכם רק נתון אחד, ותבינו מכאן היכן אנחנו עומדים, בצרה צרורה.

אריה מכלוף דרעי: היום אנחנו נותנים, משרד הכלכלה, למכללות הללו, שמכשירות הנדסאים והנדסאיות, 8,000 שקל לשנה.

אריה מכלוף דרעי: רק שתבינו.

אריה מכלוף דרעי: יש במשרד החינוך – לא אדבר על אקדמיה; אני מדבר על משרד החינוך, שיש לו גם לי"ג, י"ד מסלולים של הנדסאים – לא של מהנדסים אקדמאיים אלא אלא הנדסאים.

איילת נחמיאס ורבין: 14,000.

אריה מכלוף דרעי: לא.

אריה מכלוף דרעי: הוא נותן למשרד החינוך 30 וכמה אלף שקל.

אריה מכלוף דרעי: פי ארבעה מאתנו.

אריה מכלוף דרעי: אני לא מדבר על האקדמיה, בלי לפגוע ביושב-ראש, שסטודנט שלומד תלמוד באוניברסיטה – אני בכוונה נותן את הדוגמה, שלא יגידו שאני פוגע במשהו אחר – שלומד באוניברסיטה, מקבל 30 וכמה אלף שקל.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו להנדסאים ולהנדסאיות שלנו, שזה דור העתודה, שהתעשייה כל כך משוועת לה, אני אתמול הייתי בסמינר אופקים, למשל, שמכשיר בנות מהפריפריה להיות הנדסאיות בגרפיקה, בכל הדברים האחרים.

אריה מכלוף דרעי: 8,000 שקל, הם לא יודעים מה לעשות, איך להתחיל ואיך לגמור.

אריה מכלוף דרעי: הייתי אצל המנכ"ל.

אריה מכלוף דרעי: ארבעה חודשים אחרונים לא שילמו משכורת.

אריה מכלוף דרעי: המוסד עומד בפני סגירה.

אריה מכלוף דרעי: ישבתי לפני חודש-חודשיים בבאר-שבע עם כל המכללות בארץ.

אריה מכלוף דרעי: התביישתי, אמרתי: אתם צודקים – אני לא יודע מה לעשות, וקמתי והלכתי.

אריה מכלוף דרעי: אין לי תשובה לזה.

באסל גטאס: מי מחליט על 8,000 שקל?

באסל גטאס: זה אתה, לא?

אריה מכלוף דרעי: למה כבודו מבייש אותי ברבים?

אריה מכלוף דרעי: כבודו רוצה שאגיד לו את האמת - מי קובע לי את הדברים האלה?

אריה מכלוף דרעי: מה אני יכול לעשות בעניין הזה?

אריה מכלוף דרעי: גם אם אחליט לקחת תקציבים ממקומות אחרים של המשרד ולתת להם, אני לא יכול.

אריה מכלוף דרעי: הכול בשיתוף עם האוצר.

אריה מכלוף דרעי: יש מסגרת.

אריה מכלוף דרעי: אמנם לפני שנה וחצי-שנתיים היתה שביתה שלהם, והיתה תוספת של איזה 120 מיליון שקל, פרוס על שמונה שנים או שש שנים.

אריה מכלוף דרעי: זה לעג לרש.

אריה מכלוף דרעי: זה לא פותר את העניין.

אריה מכלוף דרעי: כל עוד מדינת ישראל לא תחליט שהיא שמה את זה – כולם מדברים בעד.

אריה מכלוף דרעי: בתקציב של השנה יש לנו בשורה אחת בכל זאת – יש לנו סיכום עם האוצר, להקים ארבעה בתי ספר חדשים טכנולוגיים ליד תעשיות.

אריה מכלוף דרעי: הייתי בתעשייה אווירית בשבוע שעבר.

אריה מכלוף דרעי: תענוג לראות בית ספר טכנולוגי תיכון ליד התעשייה האווירית.

אריה מכלוף דרעי: למעלה מ-65% מהילדים עושים בגרויות.

אריה מכלוף דרעי: יש שם הצלחה מדהימה.

אריה מכלוף דרעי: 90 וכמה אחוזים ממשיכים הנדסאים, עובדים בתעשייה האווירית – תענוג.

אריה מכלוף דרעי: והם רוצים להרחיב את עצמם, רוצים להרחיב עוד מסגרות – גם לחרדים, גם לעשות עוד דברים.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו רוצים שמפעלים כאלה, ליד תעשיות גדולות, שהתעשייה תאמץ בית ספר כזה, והיא תלווה אותו, תוכניות הלימודים וכל השאר, ותוכל לקלוט אותם אחר כך בתעשייה.

אריה מכלוף דרעי: זה ירומם את כל הלימודים הטכנולוגיים.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו ארבעה בתי ספר כאלה שסיכמנו – זו בשורה חדשה, ואני מקווה שזה יהיה כיוון דרך.

משה גפני: מה התשובה לגבי הטענה שלך, שהתשלום להנדסאים הוא כל כך נמוך?

משה גפני: מה התשובה שאתה מקבל מהם?

אריה מכלוף דרעי: שום תשובה.

משה גפני: אולי אנחנו נתקן את זה.

איילת נחמיאס ורבין: 8,000 שקל, 14,000 ו-30,000.

משה גפני: אולי נתקן את זה.

משה גפני: נראה בדיונים, בהמשך.

משה גפני: הלאה.

אריה מכלוף דרעי: שירות התעסוקה – בשנים האחרונות, אני חייב לשבח את המנכ"ל בועז הירש, שלפני זה היה מנהל אגף סחר חוץ – עושה עבודה יוצאת מן הכלל.

אריה מכלוף דרעי: לא פשוט.

אריה מכלוף דרעי: יש שם רפורמות גדולות מאוד.

אריה מכלוף דרעי: למשל, השוברים שאנחנו עושים, הכשרה מקצועית.

אריה מכלוף דרעי: בכוונתנו לחזק אותו יותר ויותר, כי אנחנו רואים שהוא כלי באמת חשוב, שירות התעסוקה, במתכונת שלו היום.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו גם מתכוננים להפעיל אותו, יחד עם התעשיינים, לעשות קורסים של הכשרה מקצועית יותר, כי הוא יודע את הצרכים, מה קורה.

אריה מכלוף דרעי: סוכם עם האוצר על תוספת די משמעותית, ואני מקווה ששירות התעסוקה – יש לנו עדיין ויכוחים עם האוצר, ועדי עובדים על סגירה, פתיחה, אבל נתמודד עם זה.

אריה מכלוף דרעי: בגדול, אני רואה את שירות התעסוקה בהנהלה טובה, נכנס גם יושב-ראש חדש, משה שמעוני.

אריה מכלוף דרעי: אני רואה שיש הרמוניה ביניהם, הם עובדים יפה.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה מאוד ששירות התעסוקה יתחזק יותר.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו הולכים לתת לו משאבים יותר גדולים, כי יש למי לתת.

רחל עזריה: לגבי מעגלי תעסוקה, אני יודעת שיש איזושהי הידיינות.

אריה מכלוף דרעי: יתייחסו לזה.

אריה מכלוף דרעי: נתנו את דעתנו לעניין גם.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה להתייחס לנושא הרכבת הקלה ברשותך, ואחר כך נושא מע"מ אפס.

אריה מכלוף דרעי: מיוזמתי ביקשתי לפגוש את הציבור היקר הזה שנמצא פה.

משה גפני: לפני כן, אדוני השר, הממשלה החליטה על הקמת הרכבת הקלה.

משה גפני: מישהו נתן את דעתו לעניין הזה?

אריה מכלוף דרעי: לצערי, לא.

אריה מכלוף דרעי: אני חשבתי כמשרד הכלכלה, שאני לא מופקד – לא הייתי שותף לדיונים, להיערכות - התרומה היחידה שלי כמשרד הכלכלה היה לאשר את חומרי הנפץ, שהורידו את הגשר, וקיבלתי על זה תודה רבה, שפינו את זה בשבת, לצערי הרב.

אריה מכלוף דרעי: ..

משה גפני: נעשה סדר בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו היינו מפילים על זה ממשלה.

משה גפני: זה דבר חמור מאין כמותו.

משה גפני: שר התחבורה לא היה בסוד העניין – הוא אמר את זה.

משה גפני: זו היתה טעות, והטעות הזאת לא תחזור על עצמה.

משה גפני: אתה צודק לחלוטין – שום סיבה בעולם.

משה גפני: את הרמפה הזאת הורידו ביום ששי בבוקר, ומה שהשר אמר – היה צריך לפנות אותה בשבת.

משה גפני: זה היה מיותר לחלוטין

אריה מכלוף דרעי: בכוונה אמרתי את זה בצורה צינית.

אריה מכלוף דרעי: זה מראה את כל ההתייחסות, לצערי הרב.

אריה מכלוף דרעי: ניהלתי שיחה כואבת מאוד, אבל מלב אל לב, עם בעלי העסקים הקטנים שם, שנמצאים כאן.

אריה מכלוף דרעי: יצאתי בהתרשמות מאוד קשה.

אריה מכלוף דרעי: שום תוכנית.

אריה מכלוף דרעי: העסקים האלה הפסיקו לעבוד.

אריה מכלוף דרעי: בנו להם חומה, הרסו להם את העסק, אין מי שייגש, ועוד יש שלטים שאומרים: אל תגיעו לאזור הזה בכלל.

אריה מכלוף דרעי: הדבר האלמנטרי הראשון – לתת להם פטור מארנונה, להוריד להם את הארנונה?

אריה מכלוף דרעי: הרי העסק לא עובד, נכון?

קריאה: לא רוצים להגיע- - -

משה גפני: רבותיי, אני רוצה שהוועדה תיתן לנו את דעתה.

משה גפני: השר נתן לנו את האתגר הזה.

משה גפני: בכל מקרה אמרתי שהנושא הזה יידון.

משה גפני: כאן צריך לדון בעניין באופן מסודר.

משה גפני: לא להתפרץ אחד לדברי השני – אחרת לא נגיע לשום מקום.

משה גפני: אנחנו נטפל בעניין הזה.

אריה מכלוף דרעי: ממשלת ישראל ועיריית תל-אביב, זה לגיטימי שרוצים לפתור את הבעיה של התחבורה, ובאמת יש בעיה קשה מאוד.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו בפיגור גדול מאוד לעומת מדינות אחרות בעולם, לעומת מדינות ערב שכנות שלנו, בקהיר ובמקומות אחרים, וטוב מאוד שסוף-סוף בא שר התחבורה וחתך עניין שכבר קיים, אבל כמו כל דבר שיש, צריך היערכות.

אריה מכלוף דרעי: להבדיל – אני לא רוצה להגיד מאסונות שיש.

אריה מכלוף דרעי: יש כאן פיגוע, יש כאן מצב שכמה שנים טובות אנחנו יודעים שזה יפגע מאוד בעסקים.

אריה מכלוף דרעי: הדבר הפשוט שצריך לעשות זה להקים קרן של פיצוי.

אריה מכלוף דרעי: יש מס רכוש, יש גופים שיודעים לטפל בעניינים הללו.

אריה מכלוף דרעי: לאור הפגישה שקיימתי עם בעלי העסקים, קודם כל החלטנו מהתקציב הקטן שלנו, שזה לא פותר את הבעיה, אבל לפחות שתהיה להם איזושהי כתובת, גם שנעשה מיפוי אמתי, ונדע את הבעיות.

אריה מכלוף דרעי: כבר הסוכנות לעסקים קטנים אצלנו בראשותו של רן קוויתי הקימה לשכה מיוחדת, שמלווה אותם באפן אישי, ומכינה לנו הצעת החלטה לממשלה.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה להודיע לחברים היקרים.

אריה מכלוף דרעי: לאחר הפגישה אתכם נפגשתי עם ראש הממשלה, הבאתי את זעקתכם בצורה הכי חדה והכי כואבת שיכולה להיות.

אריה מכלוף דרעי: ראש הממשלה היה קשוב, הבין, הביע גם קצת פליאה, שלא הכינו כזה דבר – ביקש ממני להכין הצעת החלטה לממשלה, מה הממשלה צריכה לקבל החלטה כדי לחייב את הממשלה, את משרדי הממשלה במתן פיתוי ולתת תשובה לבעיות.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי, רן קוויתי, שאצלנו מרכז את זה, מכין את הצעת ההחלטה, ומביא את ההיקף שלה, כמה כסף מדובר, כמה עסקים מדובר, מה הנזק שנגרם, באילו דברים צריכים לפצות ואילו משרדי ממשלה צריכים לעשות את הדברים הללו, כך שאני מקווה שמאוד שנוכל, בעזרת ה', להתחיל – אני לא מבטיח שום דבר, אבל להתחיל את הנושא הזה, וכמובן שעזרת ועדת הכספים היא העזרה הכי משמעותית שיכולה להיות בעניין.

אראל מרגלית: בירושלים זה הרס את העסקים הקטנים, ולא פיצו, ועד היום יש עסקים שלא קמו על הרגליים.

משה גפני: רבותיי, אני לא רוצה לדון בעניין הזה בקריאות ביניים.

משה גפני: נצטרך לקבל החלטה בעניין.

משה גפני: עכשיו נראה מה עושים.

משה גפני: השר אומר שהוא הולך להציע הצעת החלטה.

משה גפני: בסדר.

בצלאל סמוטריץ': לא קריאות ביניים - אני רק רוצה להציע לשר, שהצוות שכבר עובד, ינסה לראות מה היה בירושלים, ואם כבר מתקנים עוול – הרי נתקן את תל-אביב, ילכו לבג"ץ האנשים מירושלים, יגידו: מה קורה?

משה גפני: טוב.

משה גפני: בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: מע"מ אפס.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה לשתף את חברי הוועדה, איפה אנחנו עומדים בעניין, וגם את עזרתכם.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מדברים על יוקר המחיה, ואנחנו מדברים על עזרה לשכבות החלשות ועל צמצום הפערים.

אריה מכלוף דרעי: אני התחייבתי להוריד מע"מ אפס על מוצרי יסוד.

אריה מכלוף דרעי: אחרי בירור – ואני לא מתבייש לומר, שאתה מתקן לפעמים דברים שאתה מצהיר – לאחר בירור התברר לי, שאם אנחנו מורידים מע"מ על מוצרי יסוד שלא מפוקחים, אין שום ערובה שההנחה תגיע, אז אתה מבזבז הכנסות מדינה בהיקף גדול מאוד, ואתה לא משיג את המטרה.

אריה מכלוף דרעי: לכן הצטמצמתי להורדת מע"מ על מוצרי יסוד בפיקוח.

אריה מכלוף דרעי: יש 29 מוצרים.

אריה מכלוף דרעי: אבל אז התברר לי שסכום של כמיליארד ו-400 מיליון, שזה הסכום של המע"מ על מוצרי יסוד, ההנחה או הרווח שייצא למשפחות החלשות, יהיה מאוד קטן – בין 29 שקלים ל-40 שקלים בחודש, ולבזבז מיליארד ו-400 על סכום כזה - שוכנעתי.

אריה מכלוף דרעי: אני לא מתבייש להגיד.

אריה מכלוף דרעי: אני מתקן תוך כדי.

אריה מכלוף דרעי: לכן הגיתי רעיון אחר, ואני שמח שהוא יותר טוב.

אריה מכלוף דרעי: יש הסכמה לגבי הסכום.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי שנוריד מע"מ אפס בחקיקה – לא בהחלטות של האוצר, שיש להם רצון גדול, מצב אחד, להגיע להחלטות, אבל אני יודע שבשנה הבאה הן ישונו – להורדת מע"מ אפס בחקיקה על כל התחבורה הציבורית.

אריה מכלוף דרעי: אני מדבר על האוטובוסים והרכבת.

אריה מכלוף דרעי: יש לזה שתי מטרות: מטרה אחת, קודם כל, האוכלוסייה שמשתמשת באוטובוסים וברכת, ברובה אוכלוסייה שזקוקה, וזו אוכלוסייה ישירה, משק סגור, זה לא נותן השלכות על דברים אחרים, וזה גם מעודד את התחבורה הציבורית, שכולנו רוצים לעודד אותה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מעריכים שזה סכום של כ-650 מיליון שקל בשנה.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב לומר – יש כבר הסכמה עם האוצר על זה.

אריה מכלוף דרעי: אם הייתי מסתפק בזה, היינו כבר מביאים הצעת חוק משותפת לכנסת, אבל היות שאני לא מסתפק בזה, אני רוצה שגם תהיה הורדת מע"מ או חלף מע"מ, כיוון ששם זה יותר מסובך, חשמל ומים לעשירונים התחתונים.

אריה מכלוף דרעי: אין לי עניין להוריד חשמל ומים ולכל האוכלוסייה, ואין לי עניין לעודד צריכת חשמל ומים מיותרת.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מדברים על העשירונים התחתונים.

אריה מכלוף דרעי: לכן שם המנגנון שמצאנו הוא להיצמד להנחות בארנונה של הרשויות המקומיות, ההנחות הגדולות שנותנים לבעלי הכנסה נמוכה, למקבלי הבטחת הכנסה.

אריה מכלוף דרעי: יש לרשויות קריטריונים ברורים עם מנגנונים מאוד ברורים – אלה שמקבלים הנחה של 70%- - - בארנונה בגלל הכנסה נמוכה – אלה יהיו זכאים ל-18% הנחה על חשמל ומים.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו כבר המנגנון לכך.

אריה מכלוף דרעי: מדובר על כ-400 מיליון שקל בשנה.

אריה מכלוף דרעי: על זה יש לנו ויכוח עם האוצר – מתי זה יחול – האם יחול מיידית או ב-2017.

משה גפני: כמה?

אריה מכלוף דרעי: 400 מיליון בערך.

אריה מכלוף דרעי: שני הדברים יחד – זה לא הוצאה, אל תשכחו.

אריה מכלוף דרעי: זה בצד ההכנסות בערך כמיליארד ו-100 מיליון שקל.

איתן ברושי: תיתנו שיפוי לרשויות המקומיות?

משה גפני: לא, זה מים וחשמל.

אריה מכלוף דרעי: מי שמקבל הנחה מהעירייה, את הדבר הזה מגיש לתאגיד המים ולתאגיד החשמל.

אריה מכלוף דרעי: הוא יקבל בתלוש שלו חיוב מע"מ 18 והחזר מע"מ של 18%.

אריה מכלוף דרעי: פשוטו כמשמעו.

אריה מכלוף דרעי: זה עזרה ישירה לאוכלוסיות הכי חלשות שזקוקות לזה.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שנסיים את זה.

אריה מכלוף דרעי: אני חייב לומר שקצת נפגעתי – אני מדבר אתכם באופן אישי.

אריה מכלוף דרעי: כשאי דן עם האוצר, וחסר כסף, ומסבירים לי כמה המצב קשה, ואני פתאום שמח לראות מסיבת עיתונאים של ראש הממשלה ושר האוצר על 6.5 מיליארד שקל, שלא ידענו שהם עודף תקציב, הצליחו לפגוע בי קצת.

משה גפני: אתה לא היחיד שפגוע מהעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: גם אנחנו הצלחנו להיפגע, השר דרעי.

משה גפני: אתה תצטרך, אדוני השר, להתרגל, כמו שגם אני צריך להתרגל, לזה שאנחנו מקבלים פתאום הודעות דרך התקשורת.

משה גפני: היה בעבר, כשהורידו מע"מ – לא רק שר הכלכלה אלא גם יושב-ראש ועדת הכספים היה יודע מזה קודם, והיה אומר את זה לחברי הוועדה, אבל כל אחד והשיטות שלו.

משה גפני: אני לא חושב שהן שיטות מוצלחות.

משה גפני: אגב, אנחנו מביאים ביום חמישי את הפחתת המע"מ, ואין שם הפחתת מס שכר, שאני הולך לעשות על זה חגיגה.

אריה מכלוף דרעי: הפחתת המע"מ באישור ועדת הכספים?

משה גפני: צריך התייעצות עם ועדת הכספים.

משה גפני: מס שכר צריך אישור, צריך מליאה.

משה גפני: אני לא אוהב את הדרך הזאת, ואם נפגעת, קח אותי אתך.

משה גפני: אני לא נפגע.

משה גפני: זאת לא שיטה.

משה גפני: אני לא חושב שזה נכון.

משה גפני: לא אמרת מילה - יש אצלך גם אגף של הגבלים עסקיים.

משה גפני: לא דיברתי על הגז בכלל.

אריה מכלוף דרעי: אתמול השתתפתי במסיבת פרידה שעשו לפרופ' דוד גילה.

אריה מכלוף דרעי: הוא התפטר בעקבות הגז, ואתמול היתה מסיבת הפרידה שלו, כשכנסת דנו על הגז.

אריה מכלוף דרעי: יש סיבה ומסובב.

איילת נחמיאס ורבין: הוא נתן גז...

אריה מכלוף דרעי: אני מיניתי באופן זמני את היועץ המשפטי, עו"ד אורי שוורץ, בחור יוצא מן הכלל, שהוא היום ממלא מקום.

אריה מכלוף דרעי: צריך למנות ממונה, שזה הליך לא פשוט.

אריה מכלוף דרעי: יש ועדת איתור.

משה גפני: לממלא המקום יש סמכויות?

אריה מכלוף דרעי: יש סמכויות כמו ממונה רגיל.

איילת נחמיאס ורבין: אבל הוא לא יאשר.

אריה מכלוף דרעי: לא אמרתי אם יאשר או לא.

אריה מכלוף דרעי: זה סמכות שלו.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו לא מתערבים.

מיקי לוי: היום אמרו ברשת ב' שיש אופציה נוספת – שהשר דרעי שוקל נבצרות.

אריה מכלוף דרעי: נבצרות מכריזים על מישהו- - -

מיקי לוי: חס וחלילה.

מיקי לוי: אנחנו לא מאחלים לך.

משה גפני: לא דיברתי עם השר דרעי, אבל הוא לא הולך להכריז נבצרות.

משה גפני: הוא פה, והוא עובד.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: אדוני השר, אנחנו מודים לך על ההרצאה המקיפה הזאת.

משה גפני: נמשיך את הדיון.

אחמד טיבי: אני חייב לקרוא ידיעה: "תקרית דרמטית בכנסת לפני שעה קלה: אחמד טיבי: בוקר טוב, סתיו.

אחמד טיבי: סתיו: בוקר טוב, אחמד".

אחמד טיבי: בטוויטר...

איילת נחמיאס ורבין: היושב-ראש, תן לשר להשלים את עניין הממונה.

איתן ברושי: תן לי, אדוני היושב-ראש, השר דרעי, אתה ממונה גם על משרד הנגב והגליל, ולא התייחסת לזה כרגע.

איתן ברושי: אני חושב שיש חיבור אחד בין שני המשרדים – פיתוח מקורות תעסוקה.

איתן ברושי: אדוני השר, זה לא עניין של המטה שלך.

איתן ברושי: זה המדיניות שלך.

איתן ברושי: עניין פיתוח מקורות תעסוקה בנגב ובגליל הוא גם לערבים, גם ליהודים.

איתן ברושי: לא הדגשת את זה מספיק.

אראל מרגלית: משפט אחד מטעם מרכז האופוזיציה.

אראל מרגלית: השר, יש לנו כבוד גדול אליך ולאחריות שבאת לקחת יחד עם אנשי משרדך.

אראל מרגלית: יחד עם זאת, צריך להתעורר, כמו שהתעוררו פה בנושא הדיור.

אראל מרגלית: המשק הישראלי נמצא בהאטה.

אראל מרגלית: אומרים את זה גם הכלכלנים של האוצר.

אראל מרגלית: אם לא תהיה פה תוכנית חירום – הכניסו אותך פה לפלונטר.

אראל מרגלית: זה לא היה במשמרת שלך, אבל העסק פה נמצא בהידרדרות קשה, בכמה דברים.

אראל מרגלית: אחד, יש בכל רחבי הארץ אנשים שהם משכילים.

אראל מרגלית: הם גומרים את המכללה בתל חי, הם גומרים את המכללה בספיר, הם גומרים את המכללה בכרמיאל, ואין להם מקומות עבודה.

אראל מרגלית: מקום העבודה היחיד שלהם אולי, אחרי תואר שני, זה מנהל משמרת בבית קפה, שיש לי כל הכבוד לזה, אבל הם למדו הרבה מאוד, ואין להם.

אראל מרגלית: 45 פלוס.

אראל מרגלית: המשק היום לא מייצר מקומות עבודה לאנשים משכילים של 45 פלוס, והם פשוט נפלטים לרחוב, בין אם זה מישהי שהיתה בחופשת לידה או מישהו שהיה בחו"ל.

אראל מרגלית: דיברנו על מעונות היום.

אראל מרגלית: 60 אימהות מקריית שמונה, דורית, עורכת דין, לקחו להם את הסבסוד כי הם הפסיקו להיות קו עימות.

אראל מרגלית: זה רק מקום אחד, עיר אחת, ויש לי פה המכתבים לראש הממשלה הקודם, לבנט וכו'.

אראל מרגלית: שמתי את זה אצלך, ואני נותן לך את זה.

אראל מרגלית: עלה להם 660 שקל לילד עד גיל 3.

אראל מרגלית: זה עבר ל-2,400 שקל.

אראל מרגלית: הן אימהות מוכשרות.

אראל מרגלית: הן רוצות לעבוד.

אראל מרגלית: מדברים על לצאת לעבודה?

אראל מרגלית: זה הכוח.

אראל מרגלית: אף אחד פה לא מסכן.

אראל מרגלית: הן תותחיות.

אראל מרגלית: משרדי עורכי דין, מורות למדע.

אראל מרגלית: 5,500 שקל עם שני ילדים?

אראל מרגלית: אי-אפשר.

אראל מרגלית: 60,000 עסקים קטנים נסגרו בשנה האחרונה.

אראל מרגלית: זה 50% יותר מהשיא שהיה קודם.

אראל מרגלית: אנחנו מדברים על העסקים הקטנים בתל-אביב.

אראל מרגלית: היה צוק איתן.

אראל מרגלית: המדינה הפכה לצוק איתן.

אראל מרגלית: כל הארץ הפכה לצוק איתן.

אראל מרגלית: יש עכשיו צוק איתן בתל-אביב.

אראל מרגלית: אם לא יהיה ברמה הבירוקרטית one stop shop לעסק הקטן, שלא יבלבלו לו את המוח.

אראל מרגלית: מזרחי פה בשוק, שהקים את בית הקפה שלו בתקופה הכי קשה ופתח לנו את השוק, לא יכול יותר.

אראל מרגלית: סגר, פשוט סגר.

אראל מרגלית: עשה את הקונדיטוריה.

רחל עזריה: למה?

רחל עזריה: לא סגר.

רחל עזריה: לא.

אראל מרגלית: טבע.

אראל מרגלית: רצו להקים את המפעל פה.

אראל מרגלית: אנחנו ירושלמים, אנחנו יודעים כמה מקומות בירושים אין, כמה צעירים עוזבים פה.

אראל מרגלית: לקחו את המפעל – מעבירים אותו לאירופה.

אראל מרגלית: מי שנותן לנו רווחה, מקומות עבודה בירושלים, בגליל, בנגב, אנחנו מוכנים שיקבל את הרווח.

אראל מרגלית: אם לא תהיה תוכנית חירום עכשיו, להחזיר את המשק הזה לצמיחה - אין.

אראל מרגלית: שר האוצר לא דיבר על זה באחד משלושת הדברים שלו.

אראל מרגלית: נתניהו וכחלון לא יודעים לנהוג בעגלה הכלכלית.

אראל מרגלית: זה בידיים שלך.

אראל מרגלית: אנחנו מוכנים לעבוד אתך, אנחנו מעריכים אותך, ואנחנו אומרים שאם זה לא יזוז, זה יגיע לאבטלה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותי, השר עוד יהיה כאן בוועדה, כי זה הולך להיות אחד הנושאים המרכזיים במדינה, הנושא של מפעלי התעשייה, זה שעוברים למדינות אחרות בעולם.

משה גפני: האבטלה עלולה להתגבר כתוצאה מההתנהלות הזאת, התנהלות שאי-אפשר להאשים את הממשלה הנוכחית במה שקרה, אבל הממשלה הנוכחית מופקדת על זה.

איילת נחמיאס ורבין: זה אותם אנשים.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא התחיל היום.

איילת נחמיאס ורבין: נכון שהשר דרעי קיבל את זה.

משה גפני: הנושא הזה נדון כאן בוועדה, הוא ימשיך להיות כאן בדיון.

משה גפני: אנחנו לא נרפה מהעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא קיבל ירושה מאוד קשה.

משה גפני: זאת סכנה ממשית לכלכלה של המדינה באופן דרמטי.

משה גפני: לא עומד לדיון בכלל.

משה גפני: אמרתי את זה.

משה גפני: השר הדגיש את העניין.

משה גפני: נמשיך לעסוק בעניין.

איילת נחמיאס ורבין: התפקיד לנו זה לעזור לו.

משה גפני: תכף היא תשיב על הנושא של המעון בקריית שמונה.

משה גפני: סיכמנו, אדוני השר, על הזמן שאתה תהיה כאן.

משה גפני: אני מודה לך על כך, ונותן לך משפט סיכום.

משה גפני: ניפרד ממך באופן זמני.

אריה מכלוף דרעי: משפט סיכום להערות שנשמעו כאן.

אריה מכלוף דרעי: אני הגעתי בזמן לדיון.

אריה מכלוף דרעי: התחלתי במשבר הדרמטי שיש בתעשייה ובייצוא.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי גם כמה רעיונות, מה צריך לעשות בנושא חוק עידוד השקעות הון, בנושא תעסוקה ובנושאים אחרים.

אריה מכלוף דרעי: אני שמח שכיוונתי לדעתך.

אריה מכלוף דרעי: אתה זעקת את זה יותר בקול, אבל אני מסכים אתך.

אריה מכלוף דרעי: הערה – ואל תיפגעו - הנושא של טבע, למשל, שאמרת – זה לא חלק.

אריה מכלוף דרעי: אתה יודע בדיוק למה טבע עזבה פה.

אריה מכלוף דרעי: טבע עזבה פה לא בגלל מדיניות הממשלה אלא בגלל חשש, שהולכים להם על הראש, וכל הנושא של הטבות מסים שמקבלים, אז אומרים: אם אנחנו- - -

איילת נחמיאס ורבין: זה חלק מהבעיה.

אריה מכלוף דרעי: אבל זה לא נובע ממדיניות הממשלה אלא ממדיניות אחרת, של קבוצות, ואני לא רוצה לפרט.

אריה מכלוף דרעי: אתם מביים.

בצלאל סמוטריץ': הטייקונים- - -

איילת נחמיאס ורבין: לא.

משה גפני: איילת.

אריה מכלוף דרעי: אתה יודע בדיוק.

אריה מכלוף דרעי: ישבתי אתם על זה.

אריה מכלוף דרעי: בנושא המעונות יום, מיכל צוק תתייחס.

אריה מכלוף דרעי: אני לא רוצה שחלילה מישהו לא יחשוב שקיבלנו החלטה.

אריה מכלוף דרעי: לפני שנתיים הממשלה הקודמת קיבלה החלטה, שהיא מבטלת את ההטבות בקו העימות בצפון.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו עדיין ממשיכים לסבסד בקריית שמונה כמו בכל מקום.

אריה מכלוף דרעי: כל מי שמגיע לו סבסוד, מקבל.

אריה מכלוף דרעי: הממשלה הקודמת ביטלה את ההטבה של קו עימות – את זה ביטלו.

רחל עזריה: אבל חבר הכנסת מרגלית, הסיפור הוא לא קווי העימות בסיפור הזה- - -

משה גפני: אני לא מסכים.

משה גפני: רוצים כותרות בעיתונים?

משה גפני: רוצים דיון.

משה גפני: אם רוצים דיון, עכשיו.

משה גפני: ומי שמוסמך במשרד, יענה.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי לכם את הדברים הכי ברורים.

משה גפני: תודה רבה, אדוני השר.

משה גפני: איילת ורבין, בבקשה.

משה גפני: אדוני, המנכ"ל נמצא, צוות המשרד נמצא, היה סיכום עם השר.

משה גפני: הוועדה כאן.

משה גפני: לא מתכוונים להרפות מהעניין הזה.

משה גפני: עם כל הכבוד, היה סיכום עם השר, וצריך לעמוד בו.

משה גפני: הנושא הזה לא היה על סדר-היום.

משה גפני: אנחנו ניתן לכם את כל האפשרויות בעניין, וניכנס לעסק הזה.

משה גפני: זה יותר חשוב ממה שהשר שומע או לא שומע.

משה גפני: הוא ישמע ממני, ישמע מהחברים.

משה גפני: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כל, אני רוצה להודות – למרות שנותרו אנשי המשרד, המנכ"ל והסמנכ"לים, אבל ההצגה של השר היתה הצגה מאוד חשובה.

איילת נחמיאס ורבין: לתחושתי, הוא נגע בנקודות הכי כואבות, למי שמבין באמת, כפי שאראל תיאר את ההאטה במשק הישראלי.

איילת נחמיאס ורבין: בכל זאת, כמה נקודת שבעיניי מחייבות התייחסות, ואפתח דווקא בנושא ההכשרות המקצועיות.

איילת נחמיאס ורבין: דיברתי על זה בכמה הזדמנויות, בנושא.

איילת נחמיאס ורבין: ההכשרות המקצועיות שהמשרד היום עדיין תומך בהן, הן הרבה פעמים לא רלוונטיות.

איילת נחמיאס ורבין: דיברתי על זה גם במליאה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודע אם אדוני היושב-ראש היה כשדיברתי בנושא התקציב, אבל ההכשרות המקצועיות בהרבה מובנים הן לא רלוונטיות, ובעיקר הבעיה בעיניי, שהן לא מתחברות עם ההבנה של כולנו, שבתעשייה אנחנו חסרים ידיים חכמות.

איילת נחמיאס ורבין: קוראים לזה צווארון כחול, קוראים לזה לוטו טק והיי טק.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסבירה בכל מקום - גם תעשייה מסורתית, אדוני היושב-ראש, מיוצרת היום בשיטות הייטקיות.

איילת נחמיאס ורבין: אם אדוני אחר כך ירצה, אראה לך מכונת הזרקה, 600 טון, שהגיעה אתמול בהתרגשות גדולה למפעל בינוני בגודלו במרכז הארץ.

איילת נחמיאס ורבין: בשביל תעשיינים, כשמגיעה מכונה, זו חגיגה.

איילת נחמיאס ורבין: תכף יחבר אותי מנכ"ל משרד התמ"ת – אני עדיין קוראת לזה משרד התמ"ת, וגם הייתי מחזירה את זה, אם הייתי יכולה.

איילת נחמיאס ורבין: תכף אדבר על הנושא של העלאת הפריון, שלצערי, לנושא זה מבין הנושאים החשובים, לצערי לנושא הזה לא התייחס השר, אבל בהיבט התעסוקה, הגיעה השעה שהכשרות מקצועיות יתחברו לנושא החינוך הטכנולוגי.

איילת נחמיאס ורבין: זה רלוונטי, זה חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: אם אני זוכרת נכון, במקומות שעוסקים בתקציב בנושא התעסוקה, נושא התעשייה בכלל לא מוזכר.

איילת נחמיאס ורבין: הכשרות מקצועיות צריכות להתחבר עם מה שכולנו מדברים בנושא התעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: זה בהקשר התעסוקה והחיבור להכשרות מקצועיות.

איילת נחמיאס ורבין: אני שמחה שהשר דיבר על החינוך הטכנולוגי באופן שבו הוא דיבר.

איילת נחמיאס ורבין: אני דיברתי בחודשיים האחרונים בשתי מכללות – אחת באריאל ואחת בבאר-שבע.

איילת נחמיאס ורבין: המצוקה שלהם היא אדירה.

איילת נחמיאס ורבין: גפני, איני יודעת אם אתה יודע, שמוסדות אקדמיים זכאים לפטור מארנונה.

איילת נחמיאס ורבין: מה אתה אומר על מכללות טכנולוגיות?

איילת נחמיאס ורבין: ממש לא.

איילת נחמיאס ורבין: שום הנחה בארנונה.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נחליט כבר לעזאזל, אם זה חשוב לנו או לא חשוב לנו, החינוך הטכנולוגי.

איילת נחמיאס ורבין: זאת האמת.

איילת נחמיאס ורבין: אתייחס לנושא הפריון.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מצליחה להבין, למה בתקציב בנושא הפריון מדובר רק בנושא חיבור מפעלים לגז.

איילת נחמיאס ורבין: יזמתי דיון בנושא חיבור מפעלים לגז בוועדת הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה אחד הנושאים הכי קריטיים שלנו במשק.

איילת נחמיאס ורבין: הפריון לא קשור לחיבור מפעלים לגז.

איילת נחמיאס ורבין: חיבור מפעלים לגז זה דבר מאוד-מאוד חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: הפריון צריך לבוא, למשל, בהלוואות לאוטומציה של מפעלים.

איילת נחמיאס ורבין: זה העלאת פריון – שם אנחנו צריכים לחפש את הפריון.

איילת נחמיאס ורבין: כמובן, מה שהתייחסתי אליו בנושא החינוך הטכנולוגי וההכשרות המקצועיות.

איילת נחמיאס ורבין: שתדע, שבישראל תחום האוטומציה הוא תחום שכמעט לא מפותח.

איילת נחמיאס ורבין: אי-אפשר.

איילת נחמיאס ורבין: אתה צריך לייבא מכונות מחו"ל.

איילת נחמיאס ורבין: זה מכונות שדורשות התאמה.

איילת נחמיאס ורבין: למה לא השקיע בדברים האלה?

איילת נחמיאס ורבין: אני כבר מסיימת, אבל יש להבין – דיבר השר דרעי על בריחת המפעלים מהארץ.

איילת נחמיאס ורבין: גם בעיית הפריון היא בעיה שמבריחה מפעלים מישראל, כי לא רואים שום מגמה של שיפור בעניין הזה, ואם לא נעשה – גם נטפל בחינוך הטכנולוגי וגם נטפל באוטומציה – אנחנו לא נעלה את הפריון, אנחנו חייבים להבין.

איילת נחמיאס ורבין: שלושה דברים נוספים קטנים.

איילת נחמיאס ורבין: אחד קשור להפחתת מס החברות.

איילת נחמיאס ורבין: הפחתת מס החברות בעיניי חייבת להתבצע באופן דיפרנציאלי, ואני אומרת את זה כמי שמגיעה מעולם התעשייה וכמי שמגיעה מהמגזר העסקי.

איילת נחמיאס ורבין: אם אנחנו באמת רוצים לפתח את הנגב והגליל, ובעניין הזה אני אומרת, גם את ירושלים, שבאמת סובלת מהיעדר מקומות תעסוקה בצורה הכי קשה, והראל התייחס לזה קודם, אבל זה באמת נורא ואיום.

איילת נחמיאס ורבין: יש להבין שוועדת הכספים חייבת להתעקש על זה שהפחתת מס החברות תיעשה בצורה דיפרנציאלית.

עיסאווי פריג': ולא בקומבינות?

משה גפני: חברת הכנסת ורבין, אנחנו הרבה אנשים.

משה גפני: יש פה נציגי המשרדים.

משה גפני: הדיון צריך להתקיים.

משה גפני: לא הרצאה.

משה גפני: את אומרת דברי טעם, אבל צריך להיות מוגבל בזמן.

משה גפני: אנחנו מקיימים עוד דיון.

משה גפני: זה לא דיון פילוסופי.

איילת נחמיאס ורבין: זה בכלל לא דיון פילוסופי; זה לגמרי מעשי – תשאל את מנכ"ל המשרד.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר האחרון.

איילת נחמיאס ורבין: מתכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: דיבר השר על נושא מעונות היום.

איילת נחמיאס ורבין: אם לא יעלו את שכר הסייעות בישראל, לא יהיה מי שיעבוד במעונות היום, ותתעוררו בעניין הזה, כי נצטרך להגיע לחינוך חינם גם מ-0 עד 3.

איילת נחמיאס ורבין: צריך לטפל בעניין הזה, ובמהרה.

איילת נחמיאס ורבין: לצערי, הוא לא השלים את העניין בנושא ההגבלים העסקיים.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא דבר שאפשר בתשובה של חצי משפט.

איילת נחמיאס ורבין: זה דבר קריטי וחיוני למשק הישראלי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ברושי, ואחריו חבר הכנסת באסל גטאס.

איתן ברושי: תודה רבה.

איתן ברושי: בהזדמנות זו אני רוצה להודות גם לעובדי המשרד – משרד חשוב, ועושים עבודה נאמנה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אם ועדת הכספים רוצה להטביע חותם, יש לה הזדמנות במסגרת התקציב שאושר, לבדוק שינויים גם בתוך המסגרת הכללית וגם בתוך המסגרת של המשרד.

איתן ברושי: אני חושב שאם היינו עובדים נכון, היתה מוצגת פה תחזית גידול האוכלוסייה של ישראל, כפי שעושים במקומות מסודרים.

איתן ברושי: כל מי שניהל ארגון יודע מה תחזית גידול האוכלוסייה, והאם התקציב עונה על התחזית, כולל קליטת עלייה, כולל, מיכל צוק, בנושא הגיל הרך.

איתן ברושי: כבר נאמר שיש פיגור בבניית מעונות.

איתן ברושי: בגלל מגבלת הזמן רק אומר שקליטת העלייה, פיזור האוכלוסייה וחיזוק הנגב והגליל, ובתוכו אוכלוסיות חלשות של המגזר הערבי, וגם מרכיב בהתיישבות, כל זה מחייב תוכנית שלא מוצגת פה, ומאחר שאין תוכנית ואין יעדים, אין גם תקציב הולם, והשאלה היא, האם יש לנו תוכנית?

איתן ברושי: כשהקימו את אינטל בקריית גת, זו היתה החלטה של ראש הממשלה רבין ז"ל, ושיחייה, שר האוצר.

איתן ברושי: היה ויכוח, אם יקום באירלנד או פה.

איתן ברושי: כשאמרו: פה, היתה שאלה, איפה פה.

איתן ברושי: זה היה כרוך בתקציב נוסף.

איתן ברושי: לא בונים מפעלי עוגן עם 20% מענק, ועוד אין הבדל כמעט בין מרכז לפריפריה, כאשר ההטבה הכי גדולה היא ההון האנושי, שמרוכז במרכז.

איתן ברושי: עדיף לוותר על הבטון כדי לקבל את ההון האנושי, שהוא באמת ברעננה, כפר-סבא יותר מאשר בפריפריה.

איתן ברושי: והתוכנית שחסרה פה היא התוכנית שבלעדיה לא תהיה מדינה באמת מדן ועד אילת, אבל זה לא סתם מקומות עבודה ; זה מקומות עבודה שמאפשרים רמת הכנסה של המאה ה-21, שמאפשרים מימוש עצמי של הצעירים שלומדים כל מה שעולה על דעתנו, כי בסופו של דבר, ואדוני היושב-ראש, זה לא חשוב עכשיו באיזה שטח רשות נמצאת התעסוקה, כי יודעים שאפשר לחלק הכנסות, ולא בודקים אישור מראש רשות, איפה לעבוד.

איתן ברושי: יש מספיק אזורי תעשייה – בוא נמלא אותם, ואת ההכנסות אפשר לחלק וצריך, אבל אי-אפשר לעודד פיזור אוכלוסייה בלי מקומות עבודה עם רמת הכנסה גבוהה, שאותה רמת הכנסה גבוהה תאפשר לשלם על השירותים שהולכים ומתייקרים, גם אם נוריד את העגבניות.

איתן ברושי: לכן לדעתי, אם אני יכול לבקש משהו, ולא סתם הערתי לו על הנגב והגליל, ואני מאמין בשר דרעי.

איתן ברושי: אני חושב שצריך להזמין אותו פעם נוספת, ולחבר בין שני המשרדים, ולומר שמרכיב האוכלוסייה החלשה בנגב ובגליל גדול מאזורים אחרים.

איתן ברושי: לכן נדרשת פה הכרעה היסטורית.

איתן ברושי: אם מעבירים מפעלים לצפון, כמו מפעלי הטנקים של צה"ל ומשרד הביטחון, יש בזה חצי תשובה.

איתן ברושי: זה לא עובר כי חסר משאבים.

איתן ברושי: לכן המדינה צריכה להחליט על כמה מפעלים שהיא מקימה, ואת זה לא עושים בתקציב רגיל.

איתן ברושי: הדבר השני, משפט אחרון - גם אם יהיה גז, אדוני היושב-ראש – יש גז, אני מקווה שנמצא את הדרך להוציא אותו – ההון האנושי הוא המרכיב העיקרי בעוצמה של מדינת ישראל, ולכן החינוך המקצועי בולט בהיעדרו, ולא פתרו את זה בשנים האחרונות.

איתן ברושי: אני מכין בימים אלה הצעת חוק, ואתאם את זה עם מיכל צוק, ואנחנו נגיש את ההצעה.

איתן ברושי: אני קורא לחבריי להצטרף אליה, הצעה שמעודדת את החינוך המקצועי, קובעת לו מסגרות, וגם נותנת את העידוד הנדרש.

איתן ברושי: בסופו של דבר, אם אנחנו רוצים לא רק לקיים דיוני סרק, אני מציע לחולל שינוי בתקציב של משרד הכלכלה, אדוני המנכ"ל, ולהציג תוכנית יותר מגובשת בנושאים המרכזיים, שהם קודם כל יצירת מקומות עבודה ברמת הכנסה גבוהה, בעיקר בפריפריה הרחוקה כתנאי לחוסן לאומי, פיזור אוכלוסייה.

איתן ברושי: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

משה גפני: אני רק רוצה לומר משהו - אנחנו נכנסים עכשיו למסגרת דיונים על התקציב ועל הנושא של חוק ההסדרים.

משה גפני: העול שנופל על ועדת הכספים בשבועות הקרובים הוא בלתי ניתן לתיאור.

משה גפני: יש דוברים רבים.

משה גפני: זאת ועדת שמתאפיינת, בניגוד לוועדות קודמות - אני מדבר על כשאני הייתי יושב-ראש – שהדיונים הם ארוכים ומאוד רציניים.

משה גפני: אני לא מזלזל חלילה בשום נושא שמעלים; החברים מדברים ברמה מאוד גבוהה.

משה גפני: אני גם רוצה היום במסגרת הדיון הזה, לקיים מיני דיון לגבי העסקים בתל-אביב.

משה גפני: אני מבקש – אנחנו צריכים להיכנס למשטר של צמצום בדיבורים, כי הדיבורים הם חשובים, אבל- - -

עיסאווי פריג': אז מה היום – הצגת משרד הכלכלה, שהשר הציג שעה והלך?

משה גפני: כן.

מיקי רוזנטל: אל תשאל אף שאלה.

מיקי רוזנטל: לא צריך לשאול.

משה גפני: שנייה.

עיסאווי פריג': רצתי שעה וחצי, וחמש דקות לא יצא לי לראות.

משה גפני: אני ביקשתי מהשר, בגלל לחץ הזמן – הוא היה אמור להגיע בעוד כמה שבועות.

משה גפני: אני חושב שמשרד הכלכלה הוא משרד מאוד חשוב.

משה גפני: אנחנו במסגרת הדיון עכשיו על משרד הכלכלה, השר נאות להגיע לכאן, ואני הסכמתי שיבוא לשעה.

משה גפני: נמצאים פה כל צוות המשרד – מנכ"ל משרד הכלכלה, הצוות הבכיר של המשרד.

משה גפני: הדיון מתקיים.

משה גפני: כל מה שאמרתי, שבמסגרת הדיונים האלה, וזה הולך להיות הרבה מאוד דיונים על משרדים והרבה מאוד דיונים על חוק ההסדרים, לכן אני מבקש, לשם שינוי, להיכנס למסגרת- - -

מיקי לוי: מה עוד שחוק ההסדרים הוא עבה מאוד.

עיסאווי פריג': כשאני אבין – היום התקיים דיון על משרד הכלכלה, וזהו - נסגר הדיון במשרד הכלכלה?

משה גפני: לא.

משה גפני: שר האוצר עוד לא הגיע.

משה גפני: אנחנו עוד לא יודעים מה המסגרת הפיסקלית לגבי הנושא של הפחתת המע"מ.

משה גפני: זה הולך להיות מסובך מאוד.

משה גפני: יש פתח גדול לדיוני האופוזיציה בעניין.

משה גפני: אני קצת מקנא בכם, אבל הוועדה כאן תהיה מקצועיות.

משה גפני: כמו שניסיתי כל השנים, אני גם רוצה עכשיו – שבמסגרת הזאת גם לאפשר לבעלי העסקים בתל-אביב, גם לקיים את הדיון על משרד הכלכלה, וגם להמשיך את הדיונים שאנחנו חייבים לעשות אותם.

מיקי לוי: אני מוותר על זכותי לדבר לטובת הזמן שלהם.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אחריו חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, הערה לסדר קודם.

באסל גטאס: אם כבר הזכרת את הדיונים – אנחנו חברי ועדת הכספים.

באסל גטאס: אני חושב שמן הראוי, שנקבל סדר-יום לכמה שבועות קדימה.

באסל גטאס: לפחות מבחינת ימים.

באסל גטאס: יש אנשים שלא גרים בירושלים.

משה גפני: חבר הכנסת גטאס, אנחנו מתכוונים לעשות את זה.

משה גפני: אנו עושים את זה תמיד.

משה גפני: נעשה את זה גם עכשיו.

משה גפני: הבעיה המסובכת היא שרק אתמול החליטה ועדת הכנסת איך לחלק.

משה גפני: חברי הוועדה, כמו כל הציבור, אבל קודם כל חברי הוועדה, יידעו בימים הקרובים בדיוק עד סוף התקציב.

משה גפני: מתקן מנהל הוועדה – נעשה את המקסימום.

משה גפני: כך אני נהגתי בעבר, כך הוועדה עשתה.

באסל גטאס: לפחות מבחינת ימים, שעות.

משה גפני: יש לי בעיה, בין היתר, בגלל שאנחנו גם בפגרה, ואני צריך על כל דבר ארבעה ימים מראש.

משה גפני: לכן אני לא מקיים מחר דיון.

עיסאווי פריג': ביום חמישי יש דיון?

משה גפני: כן.

באסל גטאס: תרשמו לפרוטוקול, שחברי הוועדה יקבלו בימים הקרובים תוכנית עבודה קדימה לחודשיים.

משה גפני: אבל עם כל הכבוד, אני לא חייב לפרוטוקול.

משה גפני: אני אומר לך – זה יותר חשוב.

משה גפני: מה אתה רוצה לפרוטוקול?

משה גפני: תתבע אותי אחרי זה בבג"ץ?

באסל גטאס: לא בבג"ץ.

באסל גטאס: אני חושב שאם הדיונים של ועדת הכספים, ואני מצפה שהם יהיו רציניים וקונקרטיים וספציפיים, מה שהוגש לנו כאן לא מספיק, בלשון המעטה.

באסל גטאס: אם אני מסתכל רק על העמוד הראשון, אם אקבל תשובות תוך כדי, זה יעזור לי- - -

משה גפני: אין תוך כדי.

משה גפני: המנכ"ל ישיב לך בסוף.

באסל גטאס: למשל, בריכוז, כשכתוב: המדען הראשי - זה מה שיהיה רשות החדשנות הטכנולוגית?

באסל גטאס: ב-2015 – מילא.

באסל גטאס: הוא עדיין המדען הראשי של משרד הכלכלה.

באסל גטאס: ב-2016 זה אמור להיות רשות עצמאית, אז איך אנחנו קובעים לו את התקציב היום?

באסל גטאס: זה אל"ף.

באסל גטאס: שתיים, למה זה יורד?

באסל גטאס: אנחנו קובעים שהרשות, שתהיה כמעט עצמאית מהמשרד, קובעים שב-2016 תהיה ירידה בתקציב שלה ממיליון ו-708 למיליון ו-683, למשל.

באסל גטאס: לא ועדת הכספים תאשר את תקציב הרשות לביטוח.

משה גפני: לא.

באסל גטאס: כך הוחלט.

באסל גטאס: אם יגייסו כסף, יוכלו להקים.

משה גפני: לא, יש דברים שהם לא יכולים לעשות.

משה גפני: המנכ"ל ישיב.

באסל גטאס: רמת הפירוט שאנחנו צריכים לדרוש, אדוני היושב-ראש – זה תקציב דוגמה.

באסל גטאס: זה בטח חוזר על עצמו בכל המשרדים.

באסל גטאס: תיתן לנו אפשרות להשפיע.

משה גפני: משרד האוצר אמר שבעקבות זה שהוא רוצה את השקיפות, הוא צמצם את מספר הסעיפים.

משה גפני: צריך גם ללמוד את העברית של אגף התקציבים.

משה גפני: זה לא עברית רגילה.

משה גפני: משרד האוצר אמר שבגלל שהוא רוצה להגביר את השקיפות, הוא עשה תוכנית תחריש עמוק – כך קוראים לזה.

משה גפני: הוא לקח את הסעיפים שהיו בפעם הקודמת בתקציב – גם זה לא היה מפורט – וצמצם אותם למספר סעיפים כלליים.

משה גפני: יש לו שפה מיוחדת.

באסל גטאס: יש פה סעיף, השקעה בפיתוח תשתיות, 131 מיליון.

משה גפני: אתה הולך לעבור סעיף-סעיף?

באסל גטאס: לא, אבל השקעה בפיתוח תשתיות – אני צריך להסיק מזה, שזה כולל אזורי תעשייה.

באסל גטאס: או שכן, או שלא.

באסל גטאס: אני מקווה שכן – אחרת אין סעיף אחר בכל תקציבי המשרד, שאני יכול לגזור שזה כולל בתוכו תקציבי אזורי תעשייה.

באסל גטאס: 131 מיליון שקל.

באסל גטאס: מה זה כולל?

באסל גטאס: אילו אזורים?

משה גפני: בכמה סעיפים אתה רוצה לדיון?

באסל גטאס: סיימתי.

באסל גטאס: אתה רוצה שאשתוק?

משה גפני: חס וחלילה.

משה גפני: אני רוצה שתדבר.

מיקי רוזנטל: בואו נגיע לעסקים הקטנים של הרכבת הקלה.

מיקי רוזנטל: יש לנו שאלות.

מיקי רוזנטל: הזמנתם את משרד הכלכלה – יש לנו שאלות אליו.

מיקי רוזנטל: תל-אביב מעניינת, בסדר.

מיקי רוזנטל: יש עוד כמה דברים מעניינים.

מיקי רוזנטל: אם זה היה פחות סקסי בתקשורת- - -

משה גפני: באסל, אני רוצה לומר משהו באמצעותך לכל חברי הוועדה.

משה גפני: אני חושב שכל חברי הוועדה צריכים לדעת מה זה הסעיף התקציבי.

משה גפני: אני מבקש מחברי הוועדה – מי שרוצה לשאול שאלה על שורה ארוכה של סעיפים, אני מבקש שייקח את שני הסעיפים החשובים ביותר מבחינתו, שהמנכ"ל יענה עכשיו, ואני מציע שאת שאר הסעיפים, שלמישהו יש שאלות, שיפנה אותם בכתב למנכ"ל, יקבל תשובות.

באסל גטאס: יש לי שאלה אליך, אדוני היושב-ראש – האם בסמכותנו, בסמכות ועדת הכספים, לדרוש פירוט נוסף של הסעיפים האלה?

משה גפני: ודאי.

באסל גטאס: אני מציע שנבקש מכל המשרדים רמת פירוט של הסעיפים.

באסל גטאס: אחרת אנחנו נאשר את השורה התחתונה.

באסל גטאס: יש בשפה החשבונאית מה שנקרא השורה התחתונה.

משה גפני: אין ספק שאין יכולת להצביע על תקציב מבלי שחברי הוועדה יקבלו תשובות לשאלות.

עיסאווי פריג': הוא אמר משהו אחר ויותר חשוב – ברמת המיקרו, פירוט.

עיסאווי פריג': כי כל המספרים המשוכפלים האלה- - -

משה גפני: רגע.

משה גפני: אני מתקומם נגד הצורה הזאת.

משה גפני: אני לא חושב שזה נכון.

משה גפני: אבל אתה לא יכול להצביע על התקציב, אם יש לך שאלות על סעיפים.

משה גפני: אמרתי – אפשר סעיף אחד או שניים, לשאול כאן, ולקבל תשובה כאן.

משה גפני: על שאר הסעיפים - אנחנו לא מצביעים מחר – להגיש אותם בכתב, לומר: אני רוצה לדעת, מה הפירוט של סעיף זה וזה.

עיסאווי פריג': למה שלא יכינו לנו מצגת?

באסל גטאס: לא, זה יהיה עוד יותר מקוצר.

באסל גטאס: אנחנו רוצים לראות את תקציבו האמתי של משרד הכלכלה, אני רוצה לראות את התקציב המפורט האמתי של משרד הפנים וכך של כל משרדי הממשלה.

באסל גטאס: לסיכום, אני חושב, אדוני היושב-ראש, שמשרד הכלכלה, מבחינת סגירת פערים, שזה דבר שחשוב וקרוב ללבך, כמו ללב כל המגזרים המופלים לרעה, הוא המשרד החשוב ביותר.

באסל גטאס: התקציב לא משקף לנו את סדר העדיפויות.

באסל גטאס: לא מבינים ממנו, איך הוא מתכוון לסגור את הפערים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, ואחריו חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, חבריי לוועדה.

מנואל טרכטנברג: אני מברך על הדיון הזה.

מנואל טרכטנברג: יחד עם זאת, אני מאוד מאוכזב, ורוצה לציין למה.

מנואל טרכטנברג: משרד הכלכלה יושב על ארגז הכלים הכי עוצמתי אל מול הצמיחה של המשק, בעיקר בארבעת הכלים: אחד זה הכשרה מקצועית, השני זה תעסוקה, השלישי זה השקעות הון, והרביעי זה מו"פ.

מנואל טרכטנברג: אין מעבר לכך בשום משרד אחר כלים כאלה.

מנואל טרכטנברג: אלה הכלים המרכזיים.

מנואל טרכטנברג: האתגר הגדול ביותר לכלכלה הישראלית כיום זה העובדה שהמשק מקרטע.

מנואל טרכטנברג: הצמיחה ירדה מתחת לרף של 3%.

מנואל טרכטנברג: זה גם הצפי קדימה.

מנואל טרכטנברג: אין גם ספק, אם כך, שהייתי מצפה מהממשלה – ואני לא בא בטענות למשרד; המשרד בסוף מקבל תקציב מסוים, ועושה כמיטב יכולתו – הייתי מצפה שהדגש בתקציב שהגישה הממשלה, ושאישרנו בשבוע שעבר, יהיה על מנועי צמיחה, ושהמופקד על זה יהיה משרד הכלכלה.

מנואל טרכטנברג: לכן הייתי מצפה שהיום, אדוני היושב-ראש, ובאמת ציפיתי בתמימותי, שנראה פה אכן מצגת לא על הסעיפים ותתי-הסעיפים, כי זה לא מה שעושה את זה – אני מבין את כוונתך, אלא על תוכנית עבודה.

מנואל טרכטנברג: איך התקציב שהממשלה השקיעה כל כך הרבה זמן כדי לגבש אותו, תבוא לידי ביטוי בתוכנית עבודה למנועי צמיחה בארבעת הערוצים האלה?

מנואל טרכטנברג: שוב – אין לי טענה כהוא זה לכם.

מנואל טרכטנברג: אתם עושים עבודה יוצאת דופן.

מנואל טרכטנברג: אני לא מכיר אתכם אישית, אבל אני מסתכל על המספרים.

מנואל טרכטנברג: איפה העוצמה הזאת שדרושה בשנת 2016, כדי שנצא לדרך לצמיחה?

מנואל טרכטנברג: זה לא קיים.

מנואל טרכטנברג: נעשה פה חטא על פשע.

מנואל טרכטנברג: בשבוע שעבר, אדוני היושב-ראש, אתה ותיק פה מכולנו - פעם אחת נתקלת בתופעה הזאת, שיום אחד מאשרים תקציב בקריאה טרומית, ואחרי פחות מ-24 שעות ראש הממשלה ושר האוצר מכריזים במסיבת עיתונאים על שינוי מהותי בתקציב, שזה הורדת אחוז אחד מע"מ והורדה במס חברות, שאין לזה שום קשר בין המעשים האלה למטרות שאנחנו מדברים עליהן?

משה גפני: אתה שואל אם היה דבר כזה בעבר?

מנואל טרכטנברג: לא היה.

מנואל טרכטנברג: ביום חמישי אתם הולכים לדון על זה - לצערי, לא אהיה כאן.

מנואל טרכטנברג: אני מתנגד לכך בצורה גורפת.

מנואל טרכטנברג: זה פופוליזם זול.

מנואל טרכטנברג: הם צריכים את הכספים האלה, גם מצד האוצר- - -

משה גפני: אמר את זה השר קודם.

משה גפני: שמעת.

מנואל טרכטנברג: הוא אמר את זה, אבל אני רוצה לחזק את ידיו.

מנואל טרכטנברג: זו צורה אופטימלית להשתמש במשאבים היקרים של מדינת ישראל כדי לעודד תקציב?

מנואל טרכטנברג: לא יכול להיות דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: יש שני תקדימים שנקבעו, ולא שמנו לב: אחד, שנת 2015 הולכת להיות השנה הראשונה בתולדות מדינת ישראל, שתסתיים כמעט עד הסוף בלי תקציב, והנזקים הם איומים שקורים לכלכלה הישראלית.

מנואל טרכטנברג: אנחנו רואים את זה בין היתר – נראה את זה בביצועי התקציב של 2015, ואתם יודעים את זה.

מנואל טרכטנברג: הדבר השני, מה שאמרתי, פחות מ-24 שעות שינוי מהותי סתם.

מנואל טרכטנברג: אי-אפשר ככה.

מנואל טרכטנברג: אי-אפשר לנהל מדינה בצורה כזאת.

מנואל טרכטנברג: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, שאם להבא תביא משרדים לכאן, שלא יבוא רק – אני מוקיר את השר דרעי- - -

משה גפני: אני ביקשתי שיבוא מוקדם.

משה גפני: האשמה היא עליי.

מנואל טרכטנברג: לא.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, אני הייתי מצפה שיציגו תוכנית עבודה.

מנואל טרכטנברג: הוא הציג את הכוונות הטובות שלו, שאני מאמין לו, אבל לא היה כאן מעבר לזה.

מנואל טרכטנברג: ומילה אחת על העסקים בתל-אביב.

מנואל טרכטנברג: מה שקרה כאן זה דבר שאם מישהו היה מספר לי שהולך לקרות דבר כזה – לא הייתי מאמין.

מנואל טרכטנברג: עשרות שנים מתכננים את הרכבת הקלה בתל-אביב.

מנואל טרכטנברג: עשרות שנים.

מנואל טרכטנברג: סוף-סוף מגיעה השעה שציפינו ופיללנו לה, ולא יודעים לתת מענה לנפגעי הרכבת הקלה בתל-אביב?

מנואל טרכטנברג: מה זה הדבר הזה?

מנואל טרכטנברג: על מה אנחנו מדברים - שלוקחים מכם את הפרנסה, ועיריית תל-אביב רוצה לגבות- - -

קריאה: לקחו לנו את הפרנסה.

קריאה: הם דורסים- - -

משה גפני: רבותיי, לא יהיה.

באסל גטאס: השר היה אמור לשבת ולשמוע.

משה גפני: מה אתה רוצה שאגיד?

משה גפני: שהם תכננו את זה גם בממשלה הקודמת, ולא נתנו?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': אני רוצה לומר שאתה מביא רוח חדשה.

עיסאווי פריג': אתה בעל הבית.

משה גפני: לכן אני הולך לקיים מיני דיון על העניין.

באסל גטאס: אני רוצה שהשר יישב כאן.

באסל גטאס: שלא נשב עם עצמנו.

קריאות: - -

קריאות: מה רע בזה?

קריאות: דווקא דרעי ישב אותנו בתל-אביב, ושמע את הבעיות שלנו.

משה גפני: אני לא מסכים לזה.

משה גפני: אמרתי שנקיים מיני דיון.

משה גפני: זה לא נמצא על סדר-היום.

משה גפני: נקיים את הדיון הזה.

משה גפני: אם יתחילו צעקות באמצע, וכל הדיבורים האלה, אני פשוט אנעל את הישיבה הזאת, כי יש אחר כך ישיבה שאנחנו צריכים לעשות.

משה גפני: אני מקיים את הדיון הזה.

משה גפני: נשמע אתכם.

משה גפני: לא נעשה דיון ארוך.

משה גפני: ניכנס לעניין.

משה גפני: זו טעות עכשיו להפוך את זה לדיאלוג, שידברו על זה – זה אולי יהיה פופוליסטי, אבל לא יהיה פתרון.

משה גפני: אני מבקש להתכנס לתהליך שננסה להגיע לפתרון – אני עוד לא יודע מה - אבל לקיים את הדיון הזה נורמלי.

משה גפני: סכם, בבקשה.

מנואל טרכטנברג: מילה אחרונה.

מנואל טרכטנברג: רבותיי, המלך העירום, במובן של ממשלת ישראל – לא משרד הכלכלה.

מנואל טרכטנברג: אתם עושים כמיטב יכולתכם.

מנואל טרכטנברג: אין מנועי צמיחה.

מנואל טרכטנברג: אין בתקציב שום בשורה בהקשר זה.

מנואל טרכטנברג: משרד הכלכלה מופקד על זה, והדרגים המקצועיים, אני מציע לכם להעלות את הזעקה שלנו כלפי מעלה, להשמיע את הקול שלנו.

מנואל טרכטנברג: השר לא נמצא כאן.

מנואל טרכטנברג: אנחנו לא נרשה שמדינת ישראל בשנת 2016 תלך ותצא לדרך בלי תוכנית סדורה למנועי צמיחה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

משה גפני: אחריו חבר הכנסת אחמד טיבי.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: אשתדל לא לחזור על שום דבר שנאמר עד כה, אבל אני שמעתי את השר דרעי, והוא מצוין בזיהוי בעיות, אבל בתקציב אין שום פתרון לבעיות שהוא העלה.

מיקי רוזנטל: זו פשוט בדיחה כנראה על חשבוננו.

מיקי רוזנטל: זה לא ייאמן.

מיקי רוזנטל: יש בעיה עם המכללות הטכנולוגיות - אין גידול בתקציב שלהן.

מיקי רוזנטל: יש בעיה עם הייצוא של מדינת ישראל - התוספת בתקציב, 20 מיליון שקל לייצוא ועוד 10 מיליון לפתרון בעיות חדשות.

מיקי רוזנטל: 30 מיליון שקל, בזה רוצים לפתור את הירידה ברמת הייצוא של מדינת ישראל?

מיקי רוזנטל: אתם צוחקים עלינו?

מיקי רוזנטל: אלה המספרים.

מיקי רוזנטל: אין קשר בין המילים למעשים, בין המטרות לתקציב שמונח לפנינו.

מיקי רוזנטל: התקציב הוא פשוט בושה, ביזיון.

מיקי רוזנטל: רק כדי להדגים את זה, אסביר.

מיקי רוזנטל: השר אמר, שכמובן, העניין עם השינוי של הסעיף של עידוד תעסוקה של אוכלוסיות ייעודיות הוא מאוד חשוב לו.

מיקי רוזנטל: אני מסתכל על סעיף 36.42.

מיקי רוזנטל: בשנת 2014, בתקציב האחרון, הוקצה לסעיף הזה 369 מיליון שקל, בתקציב המקורי.

מיקי רוזנטל: בתקציב 2015 אותו סעיף מתוקצב ב-122 מיליון, וב-2016 ב-168 מיליון.

מיקי רוזנטל: עדיין לא 170 מיליון.

מיקי רוזנטל: כלומר יש ירידה מ-370 מיליון ל-170 מיליון בתקציב 2016.

מיקי רוזנטל: 200 מיליון שקל נחתכו בתקציב לעניין זה בלבד.

מיקי רוזנטל: יש שתי אפשרויות: או זה היה תקציב, מה שהאוצר אוהב להכניס ברזרבות כדי שיוכל אחר כך לקחת את זה למטרות שאף אחד לא יידע איך עושים את זה, ותפסנו אותו בקלקלתו, או העניין הזה של העסק חרדים והגידול בתעסוקה של חרדים בשוק העבודה הוא באמת לא רציני בעיני השר או בעיני המשרד, אבל צריך לתת פה תשובה, ותשובה חדה.

מיקי רוזנטל: אני חושד שזה עוד תרגיל מטונף של האוצר, שהם שמו שם כסף מאחורה כדי לקחת אחר כך למטרות אחרות, שלא נבין ולא נדע, בתקציב הקודם, אבל אם כך פני הדברים, זה חמור שבעתיים, כי הרי שר האוצר הקודם עשה קריירה שלמה על הקשקוש הזה.

מיקי רוזנטל: מתבקשת פה תשובה חדה מאוד.

מיקי רוזנטל: אני מבקש להבין, מר לנג.

מיקי רוזנטל: בסך הכול, כל העניין הוא מצער מאוד.

מיקי רוזנטל: התקציב הזה לא מתמודד – לא עם בעיית הפריון הנמוך של עובדים במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: במדינת ישראל יש תעסוקה מצוינת, רק 5% אבטלה, אבל רוב המועסקים מרוויחים שכר נמוך, ובמקום לעשות הסבות למקצועות שהשכר בהם הרבה יתר גבוה, ויהיה שינוי גם בכושר ההשתכרות של הישראלים, עושים הסבות רבות, מחלקים המון תלושים, אבל בסוף זה לעבודות שלא יכולות לפרנס את העובדים, וזה מצער מאוד.

מיקי רוזנטל: התקציב הזה הוא מאכזב מאוד.

מיקי רוזנטל: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה לחבר הכנסת רוזנטל.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: שלום.

מכלוף מיקי זוהר: שלום-שלום, ואין שלום.

אחמד טיבי: אני נזהר.

אחמד טיבי: לא יכול לומר מילה שאני לא יכול להתחייב עליה, במיוחד שאין פרטנר.

מכלוף מיקי זוהר: רק עשה לי טובה, חבר הכנסת טיבי, לא לתקוף את חבר הכנסת מיקי רוזנטל ממפלגת העבודה - אנחנו לא רוצים חלילה ביניכם עימות נוסף...

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: אני וזחאלקה אומרים שלום-שלום, ואין שום.

אחמד טיבי: עדיין לא הבחנתי אצל מיקי רוזנטל יהירות והתנשאות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, עסקים קטנים זה מנוע צמיחה.

אחמד טיבי: כאשר מדברים גבוהה-גבוהה על מנועי צמיחה, ומזניחים את העסקים הקטנים, עושים דבר והיפוכו – לא מיישמים אל"ף-בי"ת בתורת הכלכלה.

אחמד טיבי: לכן, אם רוצים באמת לתמוך – גם בפריפריה, גם במרכז, בכל אחד מרבדי החברה הישראלית, אני חושב שעסקים קטנים הם הכתובת – לשם צריך לכוון.

אחמד טיבי: וכדי לכוון, צריך תקציב.

אחמד טיבי: זה לא מתבטא בתקציב שהוגש לנו כאן.

אחמד טיבי: ולכן האנשים שנמצאים פה, ובדין הם נמצאים פה, שואלים שאלות, וצריך לתת להם תשובות.

אחמד טיבי: גם שמעתי בפגישות שהיו לי עם שר הכלכלה על התוכניות שלו, על השקפת העולם הכלכלית שלו.

אחמד טיבי: יש בה הדגשים חשובים מבחינתי לגבי פריפריה וישובים ערביים.

מיקי רוזנטל: בכסף או בדיבורים?

מיקי רוזנטל: בתקציבים?

מיקי רוזנטל: תראה לי – אשמח לראות.

מיקי רוזנטל: או בהבטחות?

אחמד טיבי: תקציבים – זה כבר נקבע, לצערי.

מיקי רוזנטל: אז זה לא מתוקצב.

אחמד טיבי: חלק.

אחמד טיבי: אם אמרתי לו, צריך להקים בתי ספר טכנולוגיים יותר בישובים הערביים, הוא מסוגל במסגרת התקציב הקטן להחליט, אבל לא מה שקיים פה.

מיקי רוזנטל: כי זה מה שאני טוען כל הזמן.

אחמד טיבי: גם שר יכול להחליט להסיט בתוך תקציב קיים דברים מינויים פה ושם.

מיקי רוזנטל: עד שיגיע תקציב הביטחון, ויקצצו לו את המשרד.

אחמד טיבי: לא אאריך.

אחמד טיבי: אזכיר כותרות שחשוב שמשרד הכלכלה יתעסק בהם – מרכזי הכוון.

אחמד טיבי: יש 21 או 22 מרכזי הכוון בישובים הערביים – צריך יותר.

אחמד טיבי: תעסוקת נשים ערביות, שיעור התעסוקה אצל נשים ערביות הוא כ-30% – נמוך ביותר.

אחמד טיבי: הממשק הגדול ביותר בין כלכלה לפריפריה הוא גדול ביותר.

אחמד טיבי: כבר הזכרתי את זה בכל הקשור למנועי צמיחה, עסקים קטנים, תעסוקת נשים.

אחמד טיבי: גם תחבורה, למרות שזה במשרד התחבורה – תשתיות וכדומה הכול קשור.

אחמד טיבי: אסיים ואומר שתחת אחריות משרד הכלכלה יש מה שקרוי נציב שוויון הזדמנויות.

אחמד טיבי: הנציבה הקודמת מסיימת את תפקידה.

אחמד טיבי: נדמה לי שהאוכלוסייה הסובלת ביותר מאי-שוויון בהזדמנויות היא האוכלוסייה הערבית, וזו תהיה אמירה חשובה, אם השר ימנה ערבי או ערבייה לתפקיד נציב שוויון הזדמנויות במשרד הכלכלה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לחזק את דבריך, חבר הכנסת טיבי, בכך שאומר- - -

עיסאווי פריג': העסקים הקטנים הוזמנו לדיון.

מכלוף מיקי זוהר: הדיון הזה יקרה.

מכלוף מיקי זוהר: לשמחתנו, אנחנו עובדים על-פי סדר-היום של הכנסת, שאנחנו מאולצים ומחויבים כלפיו.

קריאה: אבל חשוב שיהיו נוכחים בדיון.

עיסאווי פריג': אני מושך את שמי מלדבר.

מכלוף מיקי זוהר: רק אומר, חבר הכנסת טיבי, שאין ספק, שנפלה בחלקנו הזכות ששק הכלכלה האו אריה דרעי.

אחמד טיבי: אז למה אתם לוחצים עליו, שיעביר את הסמכויות שלו לשר אחר?

מכלוף מיקי זוהר: בנוגע למתווה הגז?

מכלוף מיקי זוהר: חברים, אני מנסה לומר שיש אפשרות אמתית לשר הכלכלה באמת ליצור חלוקת משאבים נכונה יותר.

מכלוף מיקי זוהר: יש לו המון כלים במשרד – אני בטוח שיעשה את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, בטח גם לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, שאין ספק שהם חלק ניכר מהמקופח.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

עיסאווי פריג': אני מוותר.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, גם אני ויתרתי.

מכלוף מיקי זוהר: אחרי בצלצל, רחל, ואז מתחילים בדיון.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני ממש לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו, חוץ מזה שגם אני לא זיהיתי פה בשורה גדולה בהקשר של מנועי צמיחה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשאול שאלה קטנה.

בצלאל סמוטריץ': סעיף השכר – יש בו ירידה גדולה מאוד בין 2013 או 2014 – 637 מיליון ל-520.

בצלאל סמוטריץ': לא ברור לי איך בסעיף כזה, שאמור להיות סעיף קבוע – שכר זה עובדים של המשרד - איך אפשר לרדת ב-15% מהרגע להרגע.

בצלאל סמוטריץ': תקציב פעולות – אתה יכול לומר שאתה קצת מוריד, אבל איך בתקציב שכר?

בצלאל סמוטריץ': משהו פה לא מתחבר.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, רחל.

רחל עזריה: שני דברים לפני הדיון על העסקים.

בצלאל סמוטריץ': רחל, מחילה.

בצלאל סמוטריץ': סעיף 36.30 – היה מאושר 622.

<עמית לנג: זה לא רק שכר; גם תפעול.

<עמית לנג: בתפעול היו קיצוצים.

<עמית לנג: השכר אותו דבר.

<עמית לנג: השכר נשאר כמעט אותו דבר.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה, בקצרה.

רחל עזריה: הנושא הראשון הוא של מעגלי תעסוקה, ששאלתי כשהשר היה נוכח.

רחל עזריה: זו תוכנית שמחזירה אנשים לשוק העבודה, אנשים שכבר הרבה זמן מקבלים הבטחת הכנסה, לא מצליחים לחזור לשוק.

רחל עזריה: התוכנית הזו, על-פי בנק ישראל, מחזירה את העלויות שלה כבר בשנה הראשונה, ובשנה השלישית והרביעית לא רק שהיא מחזירה את העלויות אלא פי חמישה על כל שקל שאנחנו משקיעים.

רחל עזריה: אני לא רואה פה גידול בתוכנית, ואני רוצה לשאול, איפה הדברים עומדים.

רחל עזריה: זה הדבר הראשון.

רחל עזריה: הדבר השני, לגבי מעונות היום.

רחל עזריה: אנחנו מדברים על זה כשאנחנו מגיעים לקו העימות.

רחל עזריה: הבעיה המרכזית היא שהיום אי-אפשר להתמודד עם העובדה ששכר הלימוד למעון יום הוא 2,500 שקל, כשהשכר החציוני במשק הוא 6,000 שקל, כלומר לגדל ילד מ-0 עד 3 זה הוצאה בלתי-אפשרית.

רחל עזריה: אני חושבת שהשאלה הגדולה היא – זה כמו פצצה מתקתקת.

רחל עזריה: זו בעיה שעומדת לפתחנו, צריך להתמודד אתה, וכל הפתרונות הם נקודתיים – קריית שמונה וכו'.

רחל עזריה: השאלה, מה התוכנית הגדולה שמתכוונים לעשות כדי לפתור את העניין.

מכלוף מיקי זוהר: שאלות מצוינות.

מכלוף מיקי זוהר: חברים, נסכם את הדיון זהה.

מכלוף מיקי זוהר: נאמר כך: כמה זמן אתם צריכים כדי לתת תשובות אפילו קרובות למספקות לכל השאלות?

<עמית לנג: הרבה.

<שירה גרינברג: משרד האוצר ביקש להתייחס להרבה טענות שהועלו.

מכלוף מיקי זוהר: אז אנחנו צריכים להחליט, האם אנחנו עושים את זה עכשיו, או אנחנו מחליטים לעשות דיון נוסף עם תשובות לשאלות.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, המנכ"ל.

<עמית לנג: תן לי לתת תשובות כמיטב יכולתי – לא בזמן ארוך.

<עמית לנג: לפחות לתת את הכיוון.

עיסאווי פריג': אנחנו ויתרנו, רוצים לקיים את הדיון של העסקים הקטנים, ומציעים שיתקיים דיון נוסף לצורך העניין, כי אם נתחיל לשמוע תשובות חלקיות לחלק מהסעיפים, לא נסיים, וגם לא הצגנו את השאלות שאנחנו צריכים להתייחס, שהן רבות.

עיסאווי פריג': אם אני צריך להתייחס לסעיפים, אני צריך שעה.

עיסאווי פריג': אני מציע שנקיים דיון נוסף.

משה גפני: אני מבקש שגם אתם תהיו בעניין העסקים בתל-אביב.

משה גפני: מי מציג את הבעיה של העסקים הקטנים?

משה גפני: שירה, אנחנו מדברים על כחצי שעות – זו מסגרת הזמן.

משה גפני: תגידי שביקשתי שימתינו.

משה גפני: אני לא מתכוון לסחוב אותו הרבה זמן.

משה גפני: אני רוצה שגם המנכ"ל ישיב, וגם מיכל.

משה גפני: בבקשה.

<סול מחדד שלומי: לי קוראים סולי.

<סול מחדד שלומי: יש לי תחנת איתוראן.

<סול מחדד שלומי: כבר שלושים שנה אנחנו במקום שם.

<סול מחדד שלומי: אני כבר שלושים שנה נמצא מתחת לגשר מעריב, ואנחנו מתפרנסים בכבוד.

<סול מחדד שלומי: אני מייצג את כל העסקים שנמצאים שם, אבל אני יכול רק לומר את מה שקורה אצלי, כי לא בדקתי כל עסק ועסק אצלם.

<סול מחדד שלומי: מה שקורה אצלי – אני מתפרנס בכבוד.

<סול מחדד שלומי: הייתי בצבא, הייתי בקבע.

<סול מחדד שלומי: אף פעם לא ביקשתי מאף אחד כלום.

<סול מחדד שלומי: אני משלם מסים.

<סול מחדד שלומי: העסק שלי ושל הבן שלי ושל הבת שלי.

<סול מחדד שלומי: יש לי שם עוד עובדים.

<סול מחדד שלומי: הייתי מתפרנס בערך מ-15,000 שקל כל יום שנכנסים לי מאיתוראן, נכנסים אצלי 150 מכוניות ביום.

<סול מחדד שלומי: היום יש לי שלוש מכוניות ביום.

<סול מחדד שלומי: שלוש מכוניות ביום.

<סול מחדד שלומי: לא יכולים להיכנס.

<סול מחדד שלומי: השאירו אותי בתוך אי.

<סול מחדד שלומי: מקום שהיו נכנסים, משבעה מקומות, מכל הרחובות, השאירו אותי מנקודה אחת, שהיא סגורה.

<סול מחדד שלומי: אני נמצא בתוך אי.

<סול מחדד שלומי: לא יכול לצאת, לא יכול להיכנס, לא יכול לקבל אנשים.

<סול מחדד שלומי: אני לא מסעדה.

<סול מחדד שלומי: אני פשוט איתוראן.

<סול מחדד שלומי: חייבים להיכנס עם האוטו עד אליי.

<סול מחדד שלומי: אני לא יכול לשלם.

<סול מחדד שלומי: הנה כל הסליפים, של 100, של 200 שקל.

<סול מחדד שלומי: סגור לי העסק.

<סול מחדד שלומי: 1,000 שקל ביום, 500 שקל ביום.

<סול מחדד שלומי: יש לי כאן – תראה, הוצאה לפועל של מס הכנסה.

<סול מחדד שלומי: אשתי חולה - הבאתי את האישורים.

<סול מחדד שלומי: הבן שלי עובד אתי - איך אני אתפרנס?

<סול מחדד שלומי: יש לי שם ילדים ויש לי נכדים.

<סול מחדד שלומי: כל העסק שלי בפנים.

<סול מחדד שלומי: לא ידעתי שלושה חודשים לפני, לא ידעתי.

<סול מחדד שלומי: שיפצתי את המקום ב-350,000, ועוד לא סיימתי אותו.

<סול מחדד שלומי: התאורה לא מסוימת, הכול לא מסוים.

<סול מחדד שלומי: סגרו לי את העסק כמו בריונים.

<סול מחדד שלומי: באו לי בבוקר, סגרו את המקום.

<סול מחדד שלומי: הבוקר אני בא – סגרו את הנתיב הזה.

<סול מחדד שלומי: לא מדווחים לנו, לא כלום.

<סול מחדד שלומי: הדבר היחיד שנתנו לנו – שאמרו: אשים לך שלט קטן: איתוראן.

<סול מחדד שלומי: מה אעשה אתו?

<סול מחדד שלומי: אתו אתפרנס?

<סול מחדד שלומי: אתו אוכל במכולת?

<סול מחדד שלומי: אצל מי אוכל?

<סול מחדד שלומי: מי ייתן לי כאן פרנסה?

<סול מחדד שלומי: מי?

<סול מחדד שלומי: מי יביא לנו כסף?

<סול מחדד שלומי: אנחנו כאן מאות עסקים כאלה.

<סול מחדד שלומי: מדבר אתי על מה כאן?

<סול מחדד שלומי: על מיליארדים שמשקיעים?

<סול מחדד שלומי: אנחנו העסקים הקטנים שמשלמים.

<סול מחדד שלומי: אנחנו.

<סול מחדד שלומי: לא שבאים אלינו ובוכים לנו.

<סול מחדד שלומי: מאתנו מתפרנסים.

<סול מחדד שלומי: איפה אנחנו?

<סול מחדד שלומי: מי מתייחס אלינו?

<סול מחדד שלומי: אנחנו השקופים.

קריאות: - -

<סול מחדד שלומי: יש לנו כאן טעינה, שסגרו אותנו.

<סול מחדד שלומי: שמו שילוט כל גוש דן – לא להגיע לבית מעריב.

<סול מחדד שלומי: איך אפשר לקיים כך?

עיסאווי פריג': לא הציעו לכם- - -

קריאה: רצחו לנו את הפרנסה.

<סול מחדד שלומי: הרכבת היחידה שעלתה עלינו זו הרכבת הזו.

<סול מחדד שלומי: זה מה שעלה עלינו.

משה גפני: האם מישהו יודע את היקף העסקים שעליהם מדובר?

<סול מחדד שלומי: כ-300 העסקים הראשונים בקו התוואי.

קריאה: בין 300 ל-600.

קריאות: - -

מיקי רוזנטל: מה בהמשך?

משה גפני: טוב.

משה גפני: אאפשר דקה לכל אחת.

לימור נצראל: לימור נצראל.

לימור נצראל: אני יועצת מס במשרד ביהודה הלוי בתל-אביב.

לימור נצראל: מעבר לזה שאני גרה בפתח תקווה, הדאגה של הרכבת הקלה, מאוד נוגע ללבי.

לימור נצראל: אני חושבת שיש פה פסיפס מאוד יפה של אנשים שהביעו את דעתם באותה ועדה בנושא של העסקים הקטנים.

לימור נצראל: אני חושבת שהעסקים הקטנים אני הם באמת האנשים שבאמת מצליחים ליצור את הזרימה האמתית של הכלכלה בישראל.

לימור נצראל: עצם העובדה שהם אלה שמספקים את מקומות העבודה, אלה שבאמת משלמים את המסים, אלה שלא גובים את כל הנושא- - - אני חושבת שהפיצוי שצריך להיות לבעלי העסקים האלה צריך לבוא כחלק בלתי-נפרד מהתקציב של נת"ע.

לימור נצראל: הם אלה שצריכים לקחת בחשבון.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה.

דוד שומרון: שמי שומרון דוד, יש לי עסק ברמת גן, בצומת עלית.

דוד שומרון: התחילו לעבוד שם.

דוד שומרון: בשעה 16:00 כבר אין אף אחד, ואמרו שזה ייקח שש שנים.

דוד שומרון: ב-16:00 אין כלב שם.

דוד שומרון: זה אחד.

דוד שומרון: יש לי חובות.

דוד שומרון: אני מתגלגל כרגע בעסק.

דוד שומרון: אני לא זכאי אפילו לאבטלה.

דוד שומרון: מה אני עושה?

דוד שומרון: אלך לגנוב?

דוד שומרון: יש לי ארבעה ילדים.

משה גפני: תודה.

חיים עודד: כבוד היושב-ראש, שמי חיים עודד.

חיים עודד: יש לי עסק במרכז רמת גן, בדיוק בתוואי.

חיים עודד: אני רוצה להעלות את הדרישה של בעלי העסקים במטה שאנחנו התכנסנו.

חיים עודד: יש לנו דרישות עיקריות, שאנחנו רוצים לעמוד עליהן, שהמדינה תקים קרן מתוך תקציב סלילת הרכבת, ותשלם לנו על הנזקים שנגרמים.

חיים עודד: אנחנו רוצים שהעיריות רמת גן, פתח תקווה, בת ים, בני ברק יפטרו אותנו מארנונה- - -

משה גפני: ותל-אביב.

<חיים עודד: גם בתל-אביב.

<חיים עודד: וממסי שילוט.

<חיים עודד: אנחנו פשוט לא מקבלים שירותים, וצריכים לשלם עבורם, מהכנסות שהולכות ויורדות.

<חיים עודד: עוד בקשה אחת – אנחנו רוצים שיהיו נציגים שלנו בתוך מטה נת"ע ובתוך מטה העיריות כדי לפתור בעיות בוערות, שאף אחד לא מתייחס אליהן.

משה גפני: בבקשה.

<חן ברעוז: חן ברעוז.

<חן ברעוז: אני נמצא ביהודה הלוי.

<חן ברעוז: אני מסתכל על בעיה שאני מסתכל עליה כרגע באופן חשוב.

<חן ברעוז: מלבד קרן הפיצויים הזאת, שחייבת לקום מיידית, כי החגים בפתח, ועם כל מה שאני רואה פה, ותאמינו לי - אנחנו עוברים את העסקים אחד-אחד – בא לבכות, כי אנשים פה הולכים לשלוח מלא אנשים הביתה.

<חן ברעוז: זה יבוא בסופו של דבר דרך הביטוח הלאומי, וגם ככה כל האנשים לא יקבלו אבטלה.

<חן ברעוז: הדבר החשוב הוא – צריך לשלם את ההלוואות שלקחנו לבנקים.

<חן ברעוז: זה כל 15 בחודש.

<חן ברעוז: אין הכנסות.

<חן ברעוז: תנו הנחיה מיידית, להקפיא את ההלוואות לבנקים - אחרת אנחנו כולנו נתמוטט.

<חן ברעוז: רק דרככם אפשר לתת הנחיה מיידית, לפני החג, לעצור את ההלוואות שלנו.

קריאה: ואם אפשר להקפיא את המע"מ גם באותם עסקים.

עמית: עמית פישרמן.

קריאות: - - -

משה גפני: אני כבר רואה מה הולך לקרות בוועדת הכספים בחודשים הכספים.

משה גפני: הממשלה לא עושה ולא עשתה בפעם הקודמת.

משה גפני: הכול יהיה פה עלינו.

משה גפני: תכף נעשה סדר בעניין.

מיקי רוזנטל: כבוד גדול.

מיקי רוזנטל: אנחנו נעזור.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<עמית פישרמן: אני עמית פישרמן ממסעדת מפגש הסטייק בתל-אביב.

<עמית פישרמן: כאמור, השר כץ היה לקוח שלי, והבטיח לי: אין לכם מה לדאוג – לא תהיה לכם שום פגיעה.

<עמית פישרמן: אז קודם כל, יש פגיעה מאוד משמעותית.

<עמית פישרמן: דבר שני, מסע ההפחדה שנוצר בתקשורת, מסע ההפחדה השחור, זה חלק ממה שהורג אותנו.

<עמית פישרמן: ברגע שהם אומרו: אל תגיעו לתל-אביב, צריך לקחת שאטלים וכל הדברים האלה.

<עמית פישרמן: שתיים, חברת נת"ע, הם רישתו את כל גוש דן בשלטים שגשר מעריב סגור.

<עמית פישרמן: משמעו בפני הלקוחות, שאי-אפשר להגיע לאזור הזה, וזה פשוט לא נכון.

<עמית פישרמן: יש גישה חלופית.

<עמית פישרמן: נהגי מוניות לא רוצים לקחת את הלקוחות למקום שלי ולאזורים של כולנו – לא רק שלי.

<עמית פישרמן: ולציין בכלי התקשורת שיש גישה חלופית לכל בעל עסק פה.

<עמית פישרמן: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה.

נירית הרצפלד: יש לי עסק ביהודה הלוי.

נירית הרצפלד: אני כל הזמן שומעת מחברי כנסת פחד מיצירת תקדים.

נירית הרצפלד: אני חושבת שצריך יותר להתמקד בעשיית צדק.

משה גפני: איזה עשיית תקדים?

נירית הרצפלד: דיברנו עם חברי כנסת קודמים, ושמעתי הרבה את הדבר הזה.

נירית הרצפלד: אני חושבת שיותר צריך להתמקד בעשיית צדק.

נירית הרצפלד: מה שהיה פה היום, שמעתי גם את המילה פיגוע וצוק איתן של עסקים של הרכבת הקלה.

נירית הרצפלד: צריך להתמקד בזה.

נירית הרצפלד: לא אם יש תקדים או לא, אלא לעשות צדק לעסקים – אחרת יתמוטטו.

משה גפני: רבותיי, אני לא פותח דיון בעניין.

עיסאווי פריג': אבל זה נושא חשוב.

עיסאווי פריג': לא תזמין אותם, תזמין אותנו, ולא תקיים דיון.

עיסאווי פריג': נדבר עם עצמנו?

משה גפני: אתה מכיר אותי כבר כמה שנים.

משה גפני: אעזוב את העניין הזה?

משה גפני: נראה לך?

משה גפני: אני רוצה קודם לעשות סדר בעניין הזה.

משה גפני: זה לא תפקידה של ועדת הכספים.

משה גפני: קודם כל, אנחנו מדברים על תוכנית שהממשלות מדברים עליהם הרבה זמן, הרבה שנים.

משה גפני: אני עוד לא יודע, אבל מה שאני רואה עכשיו, אף אחד לא נתן את דעתו על העובדה הזאת, שיש שם בין 300 ל-600, אפילו 100 בעלי עסקים שהולכים להתמוטט כלכלית.

קריאה: שקופים אנחנו.

משה גפני: התקדים של ירושלים הוא רע.

משה גפני: הוא לא תקדים שאפשר להתבסס עליו.

משה גפני: הוא תקדים שהוא מבחינתנו לא יכול להיות להתקיים בתל-אביב.

עיסאווי פריג': ערבים- - -

קריאה: יש ערבים.

משה גפני: חברי הכנסת, אני הולך לדבר עם ראש הממשלה.

משה גפני: אדבר גם עם שר האוצר ועם שר התחבורה.

משה גפני: אביא בפניו את הזעקה הזאת.

משה גפני: לא יכול להיות מצב, אנחנו דנים על התקציב, ולא תהיה קרן פיצויים.

משה גפני: אי-אפשר להחזיר את גשר מעריב, במיוחד שפינו אותו גם בשבת.

משה גפני: .. המציאות הזאת, שיש שם מאות בעלי עסקים שפשוט מתמוטטים באופן ברור.

משה גפני: יש כמה דברים: קודם כל, צריך שיהיה קרן פיצויים.

משה גפני: אין לזה שום השלכת רוחב, אין לזה שום תקדים או שום דבר שעומד בסדר-היום.

משה גפני: מה שצריך לעשות זה שבפעם הבאה שהולכים לעשות דבר מהסוג הזה, צריך מראש להכין את האנשים.

משה גפני: אנחנו חברי הכנסת, לא ועדת הכספים, היינו צריכים להתריע על העניין הזה, גם בקדנציה הקודמת וגם בזו הנוכחית.

משה גפני: אני הולך לדבר אתם גם על הנושא של קרן פיצויים, גם על הנושא של מסע ההפחדה.

משה גפני: מספיק.

משה גפני: אנחנו יודעים שהאנשים שם ופקידים רוצים לשמור על עצמם, שאם חלילה יהיה שם איזה פקק גדול מדי – שיוכלו לומר: אני אמרתי לא לנסוע שם.

משה גפני: מספיק עם הלא לנסוע שם.

משה גפני: אני נוסע שם, כולנו נוסעים שם, עם כצל הכבוד, אז יש פקק.

משה גפני: רגיל בתל-אביב.

משה גפני: לא צריך להמשיך את העניין הזה.

משה גפני: יש עוד אנשים שחיים חוץ מהנהגים שנוסעים שם.

משה גפני: יש אנשים שמתפרנסים מזה, זאת העבודה שלהם.

משה גפני: מה שלא חיוני – לא צריך לעשות אותו.

משה גפני: אני אדבר אתם.

משה גפני: אחזור לוועדה, ואגיד לוועדה אחרי השיחות הללו, האם יש מקום שאנחנו ניקח את זה לעצמנו, או נלך – אגיד להם: זה לא ירד פה מסדר-היום.

מיקי רוזנטל: גם עיירות הפיתוח.

מיקי רוזנטל: יש הרבה דברים לטפל.

<סול מחדד שלומי: אתה כל הזמן מסיט את השיחה מהרכבת.

<סול מחדד שלומי: אני צריך מחר לשלם את ההלוואות.

<סול מחדד שלומי: אני צריך לאכול.

<סול מחדד שלומי: אתה כל הזמן רק נגדי.

<סול מחדד שלומי: מי ישלם את ההלוואות?

מיקי רוזנטל: אל תצעק.

<סול מחדד שלומי: אני כן אצעק.

<סול מחדד שלומי: אתה רק מתפרץ נגדנו.

<סול מחדד שלומי: מי אתה שתגיד לי לא? אתה התבלבלת.

<סול מחדד שלומי: אני לא עובד שלך.

מיקי רוזנטל: אל תצעק עליי.

מיקי רוזנטל: אל תרים עליי את הקול.

<סול מחדד שלומי: כן ארים עליך את הקול.

<סול מחדד שלומי: מי אתה בכלל?

משה גפני: זה לא בסדר, הדבר הזה.

<סול מחדד שלומי: למה נגדנו?

<סול מחדד שלומי: אני צריך לשלם את ההלוואות, אני צריך לאכול.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לעזור.

מיקי רוזנטל: אתה סתם חצוף.

<סול מחדד שלומי: אתה חצוף.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יכול להישאר פה.

משה גפני: סולי, מבחינת התקנון אני צריך להוציא אותך עכשיו.

משה גפני: אגב, חבר הכנסת רוזנטל דואג לכם.

משה גפני: אני לא מוציא אותך, בניגוד לתקנון.

משה גפני: אני מבקש ממך שתתנצל.

משה גפני: תאמין לי, אתה לא מכיר אותו.

משה גפני: אין פה אחד מחברי הוועדה שלא רוצה, במיוחד לא חבר הכנסת רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל.

מיקי רוזנטל: אני מבין אותך.

מיקי רוזנטל: חלאס.

משה גפני: אני אדבר עם ראש הממשלה, אדבר עם שר התחבורה ועם שר האוצר.

משה גפני: אני אחזור לוועדה.

משה גפני: אנחנו לא יכולים להשאיר את המצב הזה ככה.

משה גפני: אנחנו יכולים לומר: הממשלה לא הולכת לפתרון בכלל, אין מה לעשות.

משה גפני: נקיים פה את הדיון הזה.

משה גפני: אני לא חושב, מהניסיון שלי בוועדת הכספים, אני לא חושב שזה יישאר כך.

משה גפני: לא רוצה להשלות אף אחד.

משה גפני: יש פה מחדל שלא היה כדוגמתו - אולי בירושלים.

משה גפני: לא היה דבר כזה.

משה גפני: התוכנית הזו של גשר מעריב ושל הרכבת הקלה מתנהלת לאורך זמן.

משה גפני: ישב פה שר בכיר בממשלה, שהוא שר הכלכלה, אומר: חוץ מזה שדיברתי עם בעלי העסקים, אני לא ראיתי שום תוכנית שאומרת להקים קרן, לעשות דבר, לחשוב על בעלי העסקים שם.

משה גפני: אנחנו סיימנו את הדיון בעניין.

משה גפני: כפי שאמרתי, אדבר אתם.

משה גפני: אחזור לוועדה.

משה גפני: אנחנו נעשה כל שביכולתנו, שלא תהיה טעות.

משה גפני: מישהו אמר פה, שאנחנו ניתן הוראה.

משה גפני: אנחנו לא גוף מבצע.

משה גפני: ועדת הכספים היא גוף מאשר, מפקח, מחוקק, כל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אנחנו לא יכולים לתת הוראה, כי אם אני הייתי צריך לתת הוראה עכשיו, או אם הוועדה היתה צריכה לתת הוראה, היינו נותנים הוראה שכמה אנשים ילכו הביתה, אבל אנחנו לא נותנים הוראות; אנחנו רק יכולים להעביר ביקורת.

משה גפני: אנחנו יודעים לפקח, ויכולים גם לומר להם שאם לא תפתרו את הבעיה הזאת בצורה כזאת או אחרת, אנחנו לא נאשר לכם דברים אחרים.

משה גפני: אנחנו יכולים לעשות דברים שהם לא במסגרת ההחלטות המסודרות, כי החלטה מסודרת היתה צריכה להיות בנת"ע, החלטה מסודרת היתה צריכה להיות בחברות שעושות – זה מה שאני הולך לעשות בעניין הזה, ואחזור להגיד לכם מה נעשה בדבר.

משה גפני: אבקש גם את העזרה של חברי הוועדה, שכל אחד יתרום את חלקו לעניין הזה.

משה גפני: אני מודה לכם.

קריאה: אנחנו רוצים לפחות להודות לך.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני הולך לדבר, ואחזור לפה.

משה גפני: אני משתתף אתכם בכאב הגדול שלכם.

משה גפני: הכאב הגדול שלכם הוא מוצדק.

משה גפני: כל חברי הוועדה כאן אתכם בכאב הגדול הזה.

משה גפני: זה מחדל של מדינה מודרנית.

משה גפני: זאת לא מדינת עולם שלישי.

משה גפני: מדינת ישראל היתה צריכה לקחת את העניין הזה בחשבון, ולא להשאיר מאות אנשים בלי פרנסה.

משה גפני: תודה רבה.

קריאה: תודה רבה גם לחבר הכנסת מיקי רוזנטל, שהעלה את הנושא.

עיסאווי פריג': חברים, לא נרפה מהנושא.

עיסאווי פריג': נמשיך להעלות את זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שנה טובה.

משה גפני: כתיבה וחתימה טובה.

משה גפני: מנכ"ל משרד הכלכלה, ואחרי זה שירה.

משה גפני: בבקשה.

<עמית לנג: אנסה להתייחס פה לכמה מהדברים שנאמרו.

<עמית לנג: למה שלא, מיכל, ונשמח לענות גם בכתב, אם צריך.

<עמית לנג: באופן כללי, גם אנחנו במשרד הכלכלה מוטרדים מההאטה המסתמנת כרגע, גם בהשקעות וגם בייצוא.

<עמית לנג: אגב, זו לא האטה רק בייצוא; זו האטה בפעילות היצרנית.

<עמית לנג: יש גם סימנים מדאיגים לגבי היקף ההשקעות במשק, בין מקומיות ובין זרות.

<עמית לנג: חלק מהדברים אצלנו כרגע מנותחים לרמת המיקרו, על-מנת להבין מאיפה זה נובע.

<עמית לנג: יש להבין שבייצוא, למשל, הירידה היא לא כמותית, כלומר בהיקף הסחרות, אלא כספית.

<עמית לנג: הרבה פעמים ירידה כספית היא בגלל שינויי שער הדולר.

<עמית לנג: אני לא אומר שזאת לא בעיה, אבל זאת בעיה מסוג מסוים.

<עמית לנג: לכן צריך לאפיין, וכשאתה בוחן את זה – אנחנו עושים את הניתוחים שלנו.

עיסאווי פריג': אני שומע לפי נתוני הלמ"ס, שיש ירידה כמותית.

<עמית לנג: אפשר לא להפריע לי?

עיסאווי פריג': תדייק בדברים.

עיסאווי פריג': לא מפריעים לך, אבל לפי נתוני הלמ"ס, יש ירידה כמותית, ואתה אומר לנו מידע מטעה.

עיסאווי פריג': לכן מפריעים.

עיסאווי פריג': אל תגיד לנו מידע מטעה.

משה גפני: אתה לא יכול.

משה גפני: הוא יגיד את מה שהוא חושב שהוא צריך להגיד.

משה גפני: תגיד: מסר מידע מוטעה.

משה גפני: תמיד את זה בלשון פרלמנטרית מסודרת.

משה גפני: בבקשה, עמית.

<עמית לנג: אני לא אומר שאין בעיה; אני רק אומר שחשוב לאפיין אותה, בשביל לייצר את הפתרונות.

<עמית לנג: נתתי דוגמה.

<עמית לנג: מעבר לסיכום התקציבי ולתקציבי המשרד, שבסך הכול גדלים ביחס לתקציבים של 2013 ו-2014 – תכף אתייחס לשאלתך – אבל בשורה התחתונה התקציבים גדולים יותר בכמה מאות- מיליונים מהסיכומים שהיו על 2013 ו-2014.

<עמית לנג: אני מסתכל דו-שנתי לדו-שנתי, כי יש לנו מצבים דומים – גם שם זה היה בסוף השנה לשנה וחצי, וגם עכשיו אנחנו בסוף השנה לשנה וחצי.

<עמית לנג: התקציב גדל בכמה מאות-מיליונים.

<עמית לנג: אני מסכים – תמיד אם יש יותר, זה יותר טוב, אבל יש פה גם סדרי עדיפויות ואילוצים, ובהתייחס לאילוצים, בסך הכול יש לנו מענים לא רעים לחלק מהדברים.

<עמית לנג: חלק מהדברים שנאמרו פה – באמת לא הצלחנו להביא מענה.

<עמית לנג: החינוך הטכנולוגי במסגרת המכללות להכשרת הנדסאים, לטעמי, נמצא במקום קשה מאוד מבחינה תקציבית.

<עמית לנג: לא הצלחנו להביא יותר מעבר לסיכום שנעשה לפני שנתיים.

<עמית לנג: עדיין גדל התקציב.

מיקי רוזנטל: שמעתי את השר מדבר על זה.

<עמית לנג: חבר הכנסת רוזנטל, תן לי שנייה.

<עמית לנג: אני בסך הכול גם מצדיק חלק מהדברים.

<עמית לנג: אני חושב שהפער הזה דרוש תיקון, אבל זה מה שיש לנו כרגע.

<עמית לנג: בהקשר הרחב יותר, אנחנו כרגע גם נמצאים במגעים עם משרד האוצר למספר מהלכים שלא בהכרח קשורים רק לתקציב אלא קשורים לתפישה של תמריצים ולתפישה של איך נכון לחדש פה את ההשקעות במשק ונכון להמריץ את המשק.

<עמית לנג: אחד הכלים המשמעותיים הוא חוק לעידוד השקעות הון.

<עמית לנג: אני חושב שלמרות שנעשו בו מספר מאוד גדול של שינויים בשנים האחרונות, צריך להיזהר לעשות בו שינויים נוספים בגלל הוודאות ובגלל המסר הרע שזה יוצר, אבל עדיין לא ראיתי מצב שבו אתה בא עם שינויים מיטיבים, והם רעים לוודאות.

<עמית לנג: לכן אני אומר – צריך לשים בצד כרגע כל מיני מחשבות שהיו בעבר לגבי כל מיני הגבלות ודברים מסוג זה, שהופיעו בוועדות שונות, וצריך לשקול לאור המצב לתת הטבות נוספות, בעיקר לשוליים, מבחינת המפה הגיאוגרפית, לפריפריה, לאזורים היותר מרוחקים.

<עמית לנג: כפי שאמר השר, אנחנו בתפישה של כעומק הפריפריה – עומק ההטבות.

<עמית לנג: אגב, אחד השיקולים המרכזיים – ופה אני מנסה לענות לברושי, שלא היה פה – אחד השיקולים המרכזיים בהקמת מפעל חדש או אופרציה חדשה היא לא בהכרח גודל המענק אלא היא דווקא שיעור המס.

<עמית לנג: לכן בעיני, גודל המענק, אם הוא יהיה 205 או 30% - זה לא דרמטי.

<עמית לנג: צריך לייצר דיפרנציאציה וצריך לדאוג שיהיה מענק גבוה יותר באזורים הפריפריאליים, אבל זה לא השיקול המכריע של המשקיעים.

<עמית לנג: השיקול המכריע הוא גובה שיעור מס החברות, כי אנחנו נמצאים בתחרות גלובלית, ושיעור מס החברות הוא בסופו של דבר מקדם ההחלטה הגבוה ביותר, לפי מה שאנחנו יודעים, על הקמת אופרציה כאן בארץ, בפריפריה, במרכז, או במקום אחר בעולם.

<עמית לנג: לכן שם אנחנו שמים את הדגש.

<עמית לנג: אנחנו נמצאים במגעים כרגע גם עם האוצר.

<עמית לנג: אנחנו חושבים שצריכים לייצר דיפרנציאציה נוספת, שנותנת העדפה משמעותית לאזורים המרוחקים בשיעור המס.

<עמית לנג: הטבות נוספות, שאני לא רוצה להיכנס אליהן כרגע, שקשורות בקניין הרוחני וב-IP על-מנת שגם אותם מפעלים שיפעלו פה או אותן פעילויות שייווצרו פה, יהיו פעילויות בשכר גבוה יותר, שנשענות על חדשנות ועל טכנולוגיה, שהיא גם אגב מפתח להגדלת הפריון.

<עמית לנג: כלומר יש פה שילוב של דברים, שאנחנו מנסים לעשות, ונביא אותם כנראה בשלב מסוים לוועדה לתיקון חוק עידוד על-מנת שיהווה כלי הרבה יותר משמעותי.

משה גפני: בוויכוח עם חבר הכנסת עיסאווי פריג', מי צודק – הוא או אתה, בעניין מה שאמר על הייצוא?

<עמית לנג: נתתי את זה כדוגמה.

<עמית לנג: יכול להיות שלא דייקתי.

<עמית לנג: חלק מהירידה- - -

מיקי רוזנטל: יש שינויים בשווקים השונים, בין אסיה, לארצות הברית.

<עמית לנג: נכון.

<עמית לנג: מה שרציתי לומר, שיש להפריד בין הירידה הכמותית לזו הכספית, כי זה שני גורמים שונים.

משה גפני: ומה ששאל חבר הכנסת מיקי רוזנטל - מה זה הירידה הזאת?

<עמית לנג: זה לא נכון.

<עמית לנג: אסביר גם למה.

משה גפני: אתם מגישים תקציב לא נכון?

<עמית לנג: התקציב שאתה מסתכל עליו הוא תקציב מזומן, הוצאה נטו.

<עמית לנג: חלק גדול מהפעילות בעידוד- - -

מיקי רוזנטל: אני השוויתי אותם נתונים.

מיקי רוזנטל: אתה לא יכול למכור לי את זה.

<עמית לנג: אני לא מנסה למכור לך כלום.

<עמית לנג: תן לי לענות.

משה גפני: אני רוצה לשמוע אותו.

מיקי רוזנטל: אני מכיר את ההוצאה האמתית ואת ההוצאה במזומן.

מיקי רוזנטל: אני מדבר על הסעיף התקציבי נטו, מה שתוקצב ב-2014 ומה שתוקצב ב-2016.

מיקי רוזנטל: יש 200 מיליון שקל הבדל.

מיקי רוזנטל: תסביר.

משה גפני: האיש הבכיר של משרד הכלכלה נמצא כאן – אני מבקש תשובה.

משה גפני: לא להפריע לו.

<עמית לנג: אין שום משמעות מבחינת היקף הפעילות לתקציב המזומן שיורד בסעיף הזה, משום שתקציב ההרשאה להתחייב שניתן בעבר, הוא זה שקובע את היקף הפעילות.

<עמית לנג: אין ירידה דה פקטו בהיקף הפעילות.

<עמית לנג: לא נסגרים מרכזי הכוון, לא ניתן פחות כסף לסבסוד שכר ולא ניתן פחות כסף לכל פעילות אחרת שנעשית בסעיף הזה.

<עמית לנג: המזומן לא רלוונטי להיקף הפעילות, כי זה תקציב שנמדד בהרשאה להתחייב.

מיקי רוזנטל: אז למה המזומן נחתך ב-200 מיליון שקל?

<עמית לנג: כי למשל, יכול להיות שבשנה שעברה – למשל, מרכז ההכוון שפועל, תוקצב כבר בשנה שעברה, וניתן לו שלוש שנים כסף קדימה, אז הוא לא צריך מזומן, אבל הוא פועל.

<עמית לנג: זה ניתן לשלוש שנים קדימה, אז המזומן שאתה רואה לא משקף.

<עמית לנג: וצריך להבין – מתי זה קיצוץ ומתי זה לא קיצוץ – אני אומר פה חד-משמעית שאין קיצוץ.

משה גפני: אין קיצוץ בעידוד התעסוקה.

<עמית לנג: אין.

מיקי רוזנטל: יש כאלה כמוני, שמשתדלים באמת לקרוא את זה.

מיקי רוזנטל: אין פירוט תקציבי.

מיקי רוזנטל: זאת אחת הבעיות שלנו.

מיקי רוזנטל: למה אין פירוט?

מיקי רוזנטל: כדי שלא נבין שום דבר.

<עמית לנג: לא אני מגיש.

מיקי רוזנטל: אנחנו קוראים את התקציב.

מיקי רוזנטל: יש בינינו כאלה שקוראים אותו, ומסתכלים ושואלים שאלות.

מיקי רוזנטל: אם אין פירוט, אי-אפשר להבין שום דבר, אז אם אתם חושבים שאנחנו פה דחלילים אוטומטיים, שיעשו ככה עם היד – לא תביאו פירוט – לא נצביע.

משה גפני: אני רוצה לדעת לגבי קריית שמונה, אבל לפני כן הבטחתי לשירה גרינברג.

משה גפני: בבקשה.

עיסאווי פריג': אבל נקיים דיון נוסף על הכלכלה, אני מבין.

משה גפני: כל הזמן.

עיסאווי פריג': זה דיון, זה?

עיסאווי פריג': אתה עושה צחוק מאתנו?

משה גפני: עיסאווי, חכה.

משה גפני: רק התחלנו את הדיון עכשיו.

מיקי רוזנטל: כי גם אתה לא מסוגל אפילו לענות מה קרה.

<עמית לנג: אני מסוגל.

משה גפני: את הכנת ספר התקציב מכין משרד האוצר.

מיקי רוזנטל: הוא עושה את זה בתיאום.

מיקי רוזנטל: אתה לא יודע מה יש בסעיף הזה?

<עמית לנג: אני יכול לתת לך פירוט מלא, אבל לא עכשיו - זה ייקח שעתיים.

<עמית לנג: לגבי מעגלי תעסוקה, אנחנו מאוד בעד התוכנית הזאת.

<עמית לנג: גם שירות התעסוקה בעדה ברמת ההנהלה.

רחל עזריה: כולם בעדה.

מיקי רוזנטל: לא כולם.

מיקי רוזנטל: אני הייתי יושב-ראש ועדת המשנה, מעגלי תעסוקה.

רחל עזריה: זה לא נכון.

רחל עזריה: זאת תוכנית וולונטרית.

משה גפני: המנכ"ל צריך ללכת, ואני מבקש תשובה.

<עמית לנג: אנחנו בעד, ותומכם.

<עמית לנג: הרעיון של השר הוא לנסות להגיע בהסכמה עם אלה שמתנגדים.

<עמית לנג: מדובר במערכת הממשלתית - גם ההסתדרות.

<עמית לנג: ככל שנגיע, נגדיל את זה.

<עמית לנג: יש לנו גם הבנה עם האוצר, לתגבר את זה.

רחל עזריה: זה אמור לקרות בתקציב הקרוב.

<עמית לנג: אנחנו מקווים שנגיע לשם.

רחל עזריה: מה זה אומר?

משה גפני: אל תגיד: אל תעשה ביום חמישי ישיבות.

רחל עזריה: אין בעיה.

רחל עזריה: תעשה ביום חמישי, תעשה במוצאי שבת.

רחל עזריה: אני גם מוכנה בצום גדליה.

עיסאווי פריג': זה לא דיון.

עיסאווי פריג': מה שאנחנו מקיימים זה לעג לרש.

עיסאווי פריג': זה לא דיון.

עיסאווי פריג': סתם מקריאים מספרים.

רחל עזריה: זה לא נכון.

רחל עזריה: על מעגלי תעסוקה?

מיקי רוזנטל: זה ויסקונסין החדש.

רחל עזריה: זה לא נכון.

מיקי רוזנטל: גם המנכ"ל אומר לך שאין הסכמה.

<עמית לנג: אנחנו בעד להגדיל את מעגלי תעסוקה למעגלים נוספים.

<עמית לנג: אנחנו צריכים להגיע להסכמות עם כל הנוגעים בדבר.

<עמית לנג: המדיניות שלנו היא להגדיל את זה.

<עמית לנג: לגבי מעונות יום, בקצרה, ואם תרצי, מיכל תשלים – בסופו של דבר זה עניין שתלוי גם בתקציב וגם ביכולת ביצוע.

<עמית לנג: אנחנו ניסינו בשנה החולפת להגדיל את יכולת הביצוע של המשרד ושל הרשויות על-ידי שורה של הקלות שעשינו באישור תקצוב הבינוי, והוצאנו מספר הקצאות, ויש לנו גם סיכום לא רע לשנת 2016 על כמעט 200 מיליון שקל נוספים שיוקצו לבינוי.

<עמית לנג: בסוף, שם הפתרון – ככל שיהיו יותר מעונות, הלחץ יקטן.

<עמית לנג: אוטומטית- - -

רחל עזריה: אני חושבת שהפתרון הוא לא בבינוי.

רחל עזריה: זה מסלול שאנחנו דוחפים בו הרבה.

<עמית לנג: הפתרון הוא כן בבינוי, כי ברגע שיהיה לך מספיק היצע מעונות, יהיה הרבה פחות לחץ.

רחל עזריה: אנחנו לא מגיעים בכלל לגידול הטבעי, בכל הבנייה.

רחל עזריה: יש פה בעיה רצינית.

<עמית לנג: צריך לצמצם את המספר הזה, וצריך לצאת בוסט כמה שיותר לבינוי על-מנת לייצר היצע רחב יותר.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, בואו נעשה על זה דיון.

משה גפני: בסדר.

רחל עזריה: עכשיו הוא יגיד בסדר על כל מה שאגיד שרק יקדם.

משה גפני: יש לנו תאריך יעד.

משה גפני: מה שנוכל להכניס בתאריך היעד – נכניס.

משה גפני: מה שלא נוכל להכניס בתאריך היעד – נפצל.

משה גפני: אנחנו צריכים להחליט על סדרי עדיפויות.

רחל עזריה: בסדר.

משה גפני: אגב, אני נגד כל הסיפור של חוק ההסדרים, טוטאלי.

משה גפני: למשל, לקיים דיון על הנושא הזה של מעגלי תעסוקה או דברים- - -

מיקי רוזנטל: כולנו היינו נגד המונופולים של הגז.

מיקי רוזנטל: אז אתם נגד.

מיקי רוזנטל: אז מה?

מיקי רוזנטל: בסוף אתם- - -

משה גפני: נכון מאוד.

משה גפני: אני אומר, את הדיונים האלה אפשר לקיים בהמשך גם כן.

משה גפני: זה לא צריך להיות במסגרת זמן.

מיקי רוזנטל: הטענה המרכזית שלנו, שהתקציב של משרד הכלכלה לא עונה על הבעיות של המשק הישראלי.

משה גפני: נכון מאוד.

מיקי רוזנטל: אז עכשיו נאשר את התקציב?

משה גפני: בעוד חודשיים.

מיקי רוזנטל: מתי נדון בסעיפים הבעייתיים של משרד הכלכלה?

משה גפני: נכון.

משה גפני: אנסה למצוא לזה זמן, מה שיצטבר.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, יש לך עוד נושאים?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך על הסבלנות.

משה גפני: שירה, בבקשה.

<שירה גרינברג: שירה גרינברג, אגף התקציבים, משרד האוצר.

<שירה גרינברג: אנחנו רוצים להעמיד דברים על דיוקם בנוגע למספר נושאים שעלו.

<שירה גרינברג: אחד, אנחנו גורסים שהתקציב שמוגש הוא בהחלט תקציב עם מנועי צמיחה.

<שירה גרינברג: אנחנו גם אומרים יחד עם זאת, שלאחר שראינו את הנתונים האחרונים, והדבר הזה נובע – עמית ציין את זה - חלקו נובע אגב מדברי נקודתיים וחד-פעמיים, שלא מעידים על מה ש- - - וחלקו נובע מדברים פרמננטיים.

<שירה גרינברג: לכן אנחנו גם שוקדים בימים אלה עם משרד הכלכלה, עם התאחדות התעשיינים, עם שלושת הגופים הללו כדי לייצר עוד כלים שידאגו בעצם למספר אספקטים שאנחנו רואים כרגע, שבהם יש ירידה, לפי הנתונים, שנאמרו גם על-ידי מנכ"ל המשרד – ההשקעות ועידוד הייצוא.

משה גפני: היו דברים לא מדויקים שנאמרו כאן?

<שירה גרינברג: אני הולכת להגיע אליהם.

משה גפני: מה שהשר אמר – שהנדסאים מקבלים 8,000 שקל, ואחרים מקבלים 30,000 - האם מה שהשר אמר לא נכון?

משה גפני: האם מה ששר הכלכלה דרעי אמר, לא נכון?

משה גפני: את מייצגת את משרד האוצר, אז אני אומר לך, כי אני מאוד מכבד אותך – האם נכון שאמרת לו: לא, כשהוא ביקש – אם הוא ביקש, כך הוא אמר פה – להשוות את התשלום להנדסאים, האם אמרת לו: לא?

משה גפני: אם אמרת לו: לא, למה?

<שירה גרינברג: דבר ראשון, אני בטוחה שלא נאמרו פה דברים בצורה שגויה.

<שירה גרינברג: אני רציתי להגיד שנאמרו פה דברים לא מדויקים בהקשר של מנועי הצמיחה שנמצאים או לא נמצאים בתקציב.

<שירה גרינברג: לזה אני רוצה להתייחס.

<שירה גרינברג: בהמשך למה שאמרתי, אני רוצה לומר דבר אחד: אחד, תקציב הכלכלה, ומה שחשוב, כפי שנאמר, זה הנושא של ההרשאות להתחייב, שזה היקף הפעילות.

<שירה גרינברג: כשאנחנו מדברים על השקעות ועל נושאים נוספים, אנחנו מדברים על נושא של הרשאות להתחייב.

<שירה גרינברג: תקציב הכלכלה – יש בעצם גידול במספר ההרשאות בתחומים רבים לעומת בסיס התקציב הקודם.

<שירה גרינברג: אחד, אנחנו יכולים לומר שיש כרגע ודאות הרבה יותר גדולה, גידול בבסיס התקציב של המדען ראשי.

<שירה גרינברג: שתיים, מרכז ההרשאות ב-2016, יש לו גידול בהיקף ההרשאות להתחייב.

<שירה גרינברג: מעבר לגידול הזה אנחנו גם מדברים במה שאמרתי בדיונים, בשל הירידה של ההשקעות אנחנו מדברים, למרות הגידול הקיים, אנחנו רוצים לחשוב, אם נכון לתת להתייחסות נוספת.

באסל גטאס: איפה מרכז ההשקעות מופיע בתקציב?

<שירה גרינברג: עוד רגע נראה לך היכן זה מופיע בספר הכחול.

<שירה גרינברג: דבר שלישי, אנחנו מדברים על הנושא של עסקים קטנים.

<שירה גרינברג: חברת הכנסת איילת דיברה על כך שהיא לא רואה שיש אשראי וכו', והנושא הזה, שהוא כאוב בעיניה.

<שירה גרינברג: בהחלט יש מענה לנושא הזה.

<שירה גרינברג: התקציב הזה מכיל בשורה בנושא של קרנות הון צמיחה, שזה תקציב בהיקף של 225 מיליון, של אמונה, לתקציב בהיקף 900 מיליון שקלים, שמדבר על אשראי שעסקים קטנים ובינוניים יוכלו לקבל כדי לצמוח, בדיוק באספקטים האלה של השקעה לצורך צמיחה.

<שירה גרינברג: זה בנוסף לקרן הערבויות, בהיקף של 2 מיליארד שקלים בשנה, ואנחנו יוצאים למכרז חדש של שלוש שנים נוספות לגבי הנושא של גג אשראי לעסקים קטנים ובינוניים.

<שירה גרינברג: מעבר לזה, אנחנו יוצאים עם כלי חדש, שכבר הודענו עליו, יחד עם אגף החשב הכללי, לנושא של בטוחות עבור יצואנים.

<שירה גרינברג: אנחנו מדברים על 50 מיליון דולר, ברגע שהמדינה תעמיד בטוחות עבור הבנקים בגין אשראי שייקחו יצואנים קטנים ובינוניים.

<שירה גרינברג: רק הכלים האלה שדיברתי עליהם, שהם בהיקפים – יש שם מיליארדים ומאות-מיליונים לכל נושא – הדבר הזה הוא בשורה גדולה מאוד, וכלים חדשים ומעודדי צמיחה לכל הנושאים האלה שאנחנו רואים שנמצאים בירידה.

<שירה גרינברג: זה דבר אחד.

<שירה גרינברג: דבר שני, חשוב לי לומר, נאמר פה במין זלזול על הנושא של חיבור מפעלים לגז.

<שירה גרינברג: זה דבר קריטי.

<שירה גרינברג: אנחנו היום רואים רק 25 מפעלים שמחוברים.

<שירה גרינברג: זו בשורה לתעשייה של מדינת ישראל.

<שירה גרינברג: זה יאפשר כושר תחרותיות של מפעלים.

<שירה גרינברג: אל"ף, זה יוריד את עלויות הייצור שלהם – מה שיאפשר יותר גידול ויותר תעסוקה גם פה.

<שירה גרינברג: שתיים, זה יאפשר כושר תחרותיות גדול יותר ביחס לעולם.

<שירה גרינברג: נוכל להגדיל את הייצוא.

באסל גטאס: מחיר הגז יהיה סביר.

<שירה גרינברג: מעבר לזה, יש הרבה מאוד כלים.

<שירה גרינברג: זמננו קצר, אבל בכל זאת אזכיר – הנושא של קידום התוכנית להגדלת היצע מהנדסים, שעלה כאן על-ידי רבים.

<שירה גרינברג: אנחנו בהחלט מקדישים לזה הרבה מאוד זמן והרבה משאבים.

<שירה גרינברג: יחד עם השר בנט אנחנו חושבים גם על הטווח הארוך של כל התוכנית שהוא מביא בתוך תקציב החינוך יחד אתנו בגלל החשיבות שאנחנו מזהים לנושא הזה של לימודי המתמטיקה והמדעים.

<שירה גרינברג: אנחנו עוברים שם דרך גם הנושא של השירות הצבאי, גם מכינות, גם עידוד ההשכלה הגבוהה, לפתוח עוד מכסות לטובת הנושא של הנדסה ומדעים.

<שירה גרינברג: אנחנו בהחלט רואים פה אחד המוקדים החשובים.

<שירה גרינברג: אנחנו מדברים על העלאת שיעור ההשתתפות בשוק התעסוקה.

<שירה גרינברג: אנחנו מדברים על הרבה מאוד צעדים, אבל חשוב לי שהדברים יועברו- - -

משה גפני: תודה.

<שירה גרינברג: ושתהיה הבנה של חברי שמדובר בתקציב בהחלט עם אופקי צמיחה משמעותיים.

משה גפני: קיבלנו את בקשתך.

משה גפני: אנחנו רואים את מה שקורה מבחינת התעשייה, לאיזה כיוון אנחנו הולכים.

משה גפני: אנחנו, חברי הכנסת, מאוד-מאוד מודאגים.

משה גפני: אנחנו מקווים שבסופו של דבר זה יעזור.

משה גפני: אבל אני רוצה לדעת רק דבר אחד – אולי את לא יודעת תשובה – מה עושים עם בעלי העסקים בתל-אביב?

משה גפני: אנחנו רוצים שתוקם קרן לבעלי העסקים האלה.

משה גפני: המדינה לא יכולה לעמוד מהצד.

משה גפני: אתם במשרד האוצר תסכימו?

<שירה גרינברג: ראשית, זה לא נושא שהוא תחת תחום אחריותי.

<שירה גרינברג: שנית, לדעתי, זה סעיף 197 בחוק התכנון והבנייה, שמאפשר לבעלי עסקים שנפגעים, להגיש תביעות ולקבל פיצויים, אבל זה לא נושא שהוא תחת תחום אחריותי.

משה גפני: אבל משרד האוצר חשב על הנושא הזה?

משה גפני: הרי הולכים לעשות שם דברים.

משה גפני: הוא לא התריע על הנושא, שתהיינה תביעות, ושיהיה דבר שהמדינה לא תוכל לעמוד מנגד?

משה גפני: רק שבמשרד האוצר יידעו - אני לא מתכוון, ואף אחד מחברי הוועדה כאן לא מתכוון להרפות מהעניין הזה.

משה גפני: לא יישבו פה אנשים בוועדה ויבכו, שלא באשמתם.

משה גפני: הם לא עשו שום דבר רע.

משה גפני: זה לא יעבור לסדר-היום, ואני מאשים את כל הממשלות, גם את הממשלה שאני חבר בקואליציה בה.

משה גפני: זה לא דבר שיכול להיות, שעובר לסדר-היום.

משה גפני: משרד האוצר צריך להיערך לעניין הזה.

משה גפני: תודה רבה, שירה.

משה גפני: שנה טובה.

משה גפני: מיכל, לגבי קריית שמונה.

משה גפני: אנחנו חייבים לסיים את הדיון.

<מיכל צוק: קריית שמונה בנושא של מעונות היום נהנית היום מכל מערך הסבסוד שיש היום, לפי קריטריונים רגילים.

<מיכל צוק: כל הורה יכול להגיש את בקשת התמיכה שלו, ובהתאם למבחן התעסוקה וההכנסה שאנחנו עורכים, יקבל את הקריטריונים.

משה גפני: לקריית שמונה היה מעמד מיוחד מטבע הדברים.

משה גפני: מה קרה?

<מיכל צוק: לא רק לקריית שמונה.

<מיכל צוק: היתה החלטת ממשלה בזמנו על קו עימות צפון, משיקולים ביטחוניים, שנתנו לשורה של ישובים, שעמדו בקריטריונים של אותה החלטת ממשלה, הטבות שונות.

<מיכל צוק: בין יתר ההטבות, היתה הטבה במעונות יום, שבה בעצם כל מי שהיה לו ילד במעון, קיבל את הסבסוד הכי גבוה, בלי קשר למבחן ההכנסה שלו.

<מיכל צוק: זה מה שבוטל, רק כי החלטת קו עימות נפסקה, ולא חודשה, מכיוון שלפי השיקולים הביטחוניים שגרמו לממשלה לקבל את ההחלטה, הם נפסקו.

<מיכל צוק: אם זה יחודש, אנחנו יודעים לפעול כמובן.

<מיכל צוק: כרגע זה המצב, ואנחנו מסבסדים את הילדים.

משה גפני: אנחנו מבקשים לדעת, האם הממשלה הנוכחית לגבי קריית שמונה, מתכוונת לחדש את ההחלטה לגבי המעונות?

משה גפני: אתם לא נוגעים בעניין?

משה גפני: אתם מחכים לקרות מה ינחת עליכם משמיים?

<מיכל צוק: זה לא מה שינחת עלינו משמיים.

<מיכל צוק: בזמנו, לקראת סיום ההחלטה ההיא – כאמור, זה היה לפי כשנתיים – כדי לחדש אותה, הדרישה היתה שיגידו שיש שיקולים ביטחוניים.

<מיכל צוק: שיקולים ביטחוניים – לא משרד הכלכלה אמון עליהם.

משה גפני: אתם הולכים לבדוק את העניין הזה?

<מיכל צוק: הנושא נבדק.

<מיכל צוק: אני יכולה לעשות בדיקה נוספת.

<מיכל צוק: אני לא יודעת שהממשלה – לפחות עד עכשיו לא קיבלתי מידע, שיש חידוש.

משה גפני: אני מבקש ממך, כיושב-ראש ועדת הכספים, לבדוק את העניין הזה מחדש.

משה גפני: לפי דעתנו, קריית שמונה – צריך לחדש את ההחלטה הזו.

משה גפני: אני לא יודע מה פירוש המילה, שיקולים ביטחוניים בקריית שמונה.

משה גפני: אני מבקש לחדש את ההחלטה, ומבקש שתיתני לי תשובה.

משה גפני: אם מחליטים לא לחדש את ההחלטה, שגם יגידו למה.

משה גפני: נפנה למי שצריכים לקבל את ההחלטה.

משה גפני: אני מודה לך, מיכל.

משה גפני: אני מסיים את הדיון.

משה גפני: כנראה, נמשיך את הדיונים בעניין הזה.

משה גפני: יש לנו שבועות ארוכים, שנצטרך לדון על משרדים במקביל לחוק ההסדרים.

משה גפני: יצוצו בעיות שנצטרך לתת את הדעת עליהן, ונראה מה אנחנו עושים.

משה גפני: תודה לכולם.

משה גפני: אני מתנצל על מה שהיה בעניין הזה.