ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 38, 2015-07-28 10:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

יעקב מרגי: היום ה-28 ביולי 2015, י"ב באב התשע"ה.

יעקב מרגי: על סדר היום הצעת חוק מכוני הכושר (רישוי ופיקוח) (תיקון מס' 2), התשע"ה-2015.

יעקב מרגי: סדר הדיון יהיה כלהלן.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית תקריא את החוק.

יעקב מרגי: היכן שאין בעיות, מתקדמים.

יעקב מרגי: מי שיש לו הערה בסוף הסעיף, ירים את ידו ויאמר את ההערה, נדון בה ונתקדם הלאה.

יעקב מרגי: אם אין הערות, מתקדמים לקראת האישור.

יעקב מרגי: כפי שאני רואה, הצעת החוק כנראה תעבור פה אחד, תרתי משמע.

יעקב מרגי: התהליך שעוברים עם רופא המשפחה, כולנו ערים לו.

יעקב מרגי: אני זוכר – אני לא יודע מה קורה אתכם הצעירים ואני רואה שכולם סביב השולחן צעירים – את הפתקאות הקטנות שהיוו את האישורים.

יעקב מרגי: המרשמים היו בפתקאות קטנות והיית הולך עם שמונה-תשעה פתקים כאלה ואף אחד לא היה מבין מה היה כתוב בהם.

יעקב מרגי: עכשיו הגיע האישור לחדר כושר ואני חושב שזה די מבורך.

יעקב מרגי: מי שרואה את התהליכים היום במרפאות, את תפקיד רופא המשפחה והמטלות שהריבון מטיל על קופות החולים ועוד, מה שחסר שלתורים הארוכים יצטרף מאן דהוא שרוצה ללכת לחדר כושר.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, בלי לעשות סטטיסטיקה – ואני בדרך כלל לא טועה בהערכות כי אני לא גוזמאי – שעשרים עד שלושים אחוזים מאלה שבאמת חפצים להתאמן, גונזים את החוויה הזאת בגלל הפרוצדורה.

יעקב מרגי: אין לי ספק שאם נוריד את הפרוצדורה הזאת ונפשט אותה – אנחנו לא מוותרים עליה.

יעקב מרגי: הרופא יודע את הרקע של המטופל שלו והוא אומר אם זה אפשרי או לא – הרופא הרבה פעמי, כשאתה בא אליו, הוא אומר לך שהרופא הטוב ביותר לגוף האדם, זה אתה, הבן אדם עצמו.

יעקב מרגי: בן אדם מכיר את הגוף שלו.

יעקב מרגי: נכון שיש יוצאים מן הכלל והיו דברים מעולם, שאדם הלך והתאמץ מעבר לכוחו.

יעקב מרגי: גם כדורגלנים שקיבלו אישור מהרופא שלהם, גם מרופא של הקבוצה, חטפו דום לב באמצע משחק.

יעקב מרגי: גם שם היינו.

יעקב מרגי: זה לא הולך להיות מופקר לגמרי.

יעקב מרגי: השאלון מדבר בעד עצמו.

יעקב מרגי: אנחנו נראה גם את השאלון ונראה את כל הפרוצדורה.

יעקב מרגי: עמדת משרד הבריאות כפי שחלק

יעקב מרגי: כם יודעים היא לתמוך בהצעת החוק.

יעקב מרגי: עמדת ההסתדרות הרפואית תומכת עם הערה קטנה בה נדון.

יעקב מרגי: בסך הכול אם כולם מרוצים, בואו נתחיל.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית, בבקשה.

<מירב ישראלי: מאז שהנוסח הממשלתי הונח, כבר היינו בפינג פונג של הערות.

<מירב ישראלי: אני מקריאה את הנוסח אחרי שכבר הופנמו בו ההערות שהן בהסכמה.

יעקב מרגי: הנוסח שחולק הוא הנוסח המוסכם?

<מירב ישראלי: גם וגם.

<מירב ישראלי: החלפת סעיף 4.

<מירב ישראלי: בחוק מכוני כושר (רישוי ופיקוח), התשנ"ד-1994 (להלן – החוק העיקרי), במקום סעיף 4 יבוא: "4.

<מירב ישראלי: כשירות רפואית מכון כושר יקבל מתאמן רק לאחר שהמציא לו שאלון רפואי הכולל הצהרת בריאות, בנוסח שיקבע השר, בהסכמת שר הבריאות, ובהתייעצות עם ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, חתומה בידו והמאשרת כי אינו סובל מבעיות רפואיות העלולות לסכנו בשעת אימון במכון כושר (בסעיף זה – הצהרת בריאות).

<מירב ישראלי: הודיע המתאמן בהצהרת הבריאות כי הוא סובל מבעיה רפואית מהבעיות המפורטות בהצהרת הבריאות, יקבל אותו מכון הכושר רק לאחר שהמציא לו גם תעודה רפואית שבה רופא אישר כי אימון בחדר הכושר אינו מהווה סיכון לבריאותו של המתאמן (בסעיף זה – תעודה רפואית).

<אורי שפר: שאלה.

<אורי שפר: כתוב מהבעיות אבל יכולה להיות רק בעיה אחת וגם זה מחייב ללכת לבירור.

<מירב ישראלי: כן.

<מירב ישראלי: כתוב בעיה מהבעיות.

<מירב ישראלי: לא?

<אורי שפר: לא.

<מירב ישראלי: מבעיה רפואית מהבעיות המפורטות.

<מירב ישראלי: זה יכול להיות גם רבים וגם יחיד.

<מירב ישראלי: אנחנו כמובן נעביר את זה לנסחית.

<מירב ישראלי: אם יהיה לה מה להגיד, נתקן את זה ניסוחית.

<חן שמילו: לגבי סעיף קטן (א), מה המשמעות של התייעצות עם ועדה?

<מירב ישראלי: התייעצות עם ועדה, משפטית זה אומר שחייבים לבוא לוועדה ולשמוע את עמדתה ואז השר חייב לשקול – הפסיקה קוראת לזה – בלב פתוח ובנפש חפצה את העצות של הוועדה.

<מירב ישראלי: הוא לא חייב לקבל אותן אבל השקילה שלו של העצות של הוועדה צריכה להיות סבירה.

<חן שמילו: למה חובת היוועצות ולא חובת אישור?

<מירב ישראלי: כי חוק מכוני כושר, סעיף 8 הכללי קובע שכל תקנות לפי החוק יהיו בהתייעצות עם שר הבריאות ובהתייעצות עם הוועדה.

<מירב ישראלי: כאן התיקון הוא בהסכמת שר הבריאות ונשארה התייעצות עם הוועדה.

יעקב מרגי: גם את זה אפשר לתקן, אבל מה ההיגיון בזה שוועדת החינוך היא שתאשר.

יעקב מרגי: בהיוועצות, לראות שהקווים הכלליים מתקיימים.

<מירב ישראלי: יש דיון ציבורי גם בכנסת.

יעקב מרגי: יש דברים אחרים להתעקש עליהם.

<חן שמילו: אני לא מתעקש.

<חן שמילו: רק רציתי להבין.

יעקב מרגי: לא, לנו, כוועדה להתעקש.

<חן שמילו: לסעיף קטן (ב), רופאי המשפחה ביקשו להבדיל בין המצב שבו התעודה הרפואית קובעת שאין סיכון בריאותי להתאמן לבין מצב שבו המטופל יכול להתאמן אבל חלות עליו מגבלות מסוימות.

<חן שמילו: זאת אומרת, לא רוצים להגיע למצב שבו רופא יגיד אל תתאמן כדי שהוא יהיה על הצד הבטוח.

<חן שמילו: יש מקרים בהם אולי מישהו יכול להתאמן אבל לא להרים משקולות אלא ללכת לשיעור פילאטיס.

<חן שמילו: זה יעודד יותר אנשים להגיע.

<קריאה: זאת החלטה של המתאמן.

יעקב מרגי: אנחנו בדיון פתוח ואפשר לדבר גם בלי רשות, רק תחוסו על הפרוטוקול כדי שידע מי העיר את ההערה.

יעקב מרגי: אתה הרי לא תרצה שעכשיו זה יחולק לתתי סעיפים, ההוא ישחק עם מוט מתיחה, השני יכול רק להרים משקולת ביד ימין שמא יפרוק את הכתף ולשלישי יש בעיה בשריר במותן וכולי.

יעקב מרגי: זה צריך להיות ברמות הכלליות.

יעקב מרגי: מהפרקטיקה, מהאישורים שאני קיבלתי, הרופא אף פעם לא מתייחס חוץ מלב-ריאה או יתר לחץ דם שזה גם קשור ללב-ריאה.

יעקב מרגי: הוא לא יתייחס לדברים הקטנים האחרים שכל אדם סובל מהם.

יעקב מרגי: לא יורדים לרזולוציות האלה.

יעקב מרגי: אתה לא תלך עכשיו, כי אתה רוצה לפשט, ותגיד לו שיהפוך את המאמן בחדר הכושר למי שאומר למישהו מסוים שאסור לו כי הוא קיבל אישור רק למכשיר הליכה.

<מירב ישראלי: הוא גם לא ידע כי זה מתויק באיזה מקום בקלסר.

יעקב מרגי: אני לא חושב שיש בזה צורך.

יעקב מרגי: יש התייחסויות להערה?

<אהוד קלינר: אני רק יכול לומר שלרופא יש תמיד את האפשרות לדבר עם הבן אדם עצמו וצריך לומר לו אם יש לו מגבלה ספציפית.

<אהוד קלינר: זה עדיין לא מונע ממנו את האפשרות לתת אישור.

<חן שמילו: אני אציין לפרוטוקול, או שהרופא ירשום בתיק את ההנחיות למטופל במסגרת הטיפול.

יעקב מרגי: אני חושב שזה מחובתו האתית.

<קריאה: אין ספק.

<מירב ישראלי: היה המתאמן קטין, להצהרת הבריאות או לתעודה הרפואית, לפי העניין, תתווסף הסכמה בכתב של אחד מהוריו לאימון בחדר כושר חתומה בידו.

<מירב ישראלי: הסכמה כאמור יכולה להינתן לאימון אחד או לסוגים של אימונים.

<מירב ישראלי: מכון כושר ידרוש מהמתאמן אחת לשנתיים הצהרת בריאות ואחת לשנה תעודה רפואית, לפי העניין.

<מירב ישראלי: השנתיים מקובל על כולם?

<אורי שפר: כן.

<אורי שפר: בהחלט.

<מירב ישראלי: זאת הייתה שנה אבל שינו את זה לשנתיים.

<מירב ישראלי: מכון הכושר ישמור על הצהרת הבריאות רק אם המתאמן הצהיר בה כי אינו סובל מבעיה רפואית מהבעיות המפורטות בהצהרת הבריאות ואת התעודה הרפואית.

<מירב ישראלי: כאן, יעקב ממשרד המשפטים, אולי תגיד כמה מלים.

יעקב פרי: הרעיון שבסעיף הקטין הזה הוא שאנחנו רוצים לשמור על פרטיות מידע כאשר הוא רגיש.

יעקב פרי: אם מתאמן מצהיר באותו טופס – אם זה בתקנות – שיש לו את אחת הבעיות הבריאותיות שמפורטות, זה הופך את הטופס הזה לטופס שיש בו מידע רגיש אודותיו ואז אנחנו לא מעוניינים שהוא יישמר במכון הכושר מפני שיש כללים מאוד נוקשים על איך שומרים מידע כזה.

יעקב מרגי: אתה כבר יודע מה יהיה בטופס?

יעקב פרי: בהצהרת בריאות.

יעקב מרגי: על זה אני מדבר.

יעקב פרי: אני לא יודע לומר בוודאות מוחלטת עד רמת האות, אבל בדיבורים המוקדמים שהיו לנו בשנים בהן עבדנו על החוק הזה, אנחנו בהחלט הגענו להסכמות על מה יהיה בטופס הזה.

יעקב פרי: כן.

יעקב מרגי: לפי ההסכמות אליהן הגעתם, יש מידע רגיש?

יעקב פרי: אם אתה שואל אדם האם הוא סובל מבעיה רפואית כזאת או מבעיה רפואית אחרת והוא עונה לך, כן.

יעקב מרגי: הבנתי אותך אבל מה זה שונה מגופים אחרים שאתה בא להתייעץ אתם ואתה מפקיד בידם שאלון, לפעמים מחתימים אותך על הסכמה לוויתור על סודיות.

יעקב מרגי: להפעלת מכון כושר יש רישיון?

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: רישוי עסקים.

<אהוד קלינר: זה לא של משרד הבריאות.

<קריאה: של הרשות המקומית.

יעקב מרגי: אין שם התייחסות לתחום בריאות?

<אהוד קלינר: בטח מבחינת תברואה.

<אהוד קלינר: לא מבחינת רפואה.

<אהוד קלינר: אני מניח שמבחינת התברואה יש.

יעקב מרגי: אני יודע לאן אני חותר.

<אהוד קלינר: אני מניח אבל אני לא בטוח.

<אהוד קלינר: צריך לבדוק את זה.

<אהוד קלינר: זאת הנחה סבירה.

יעקב מרגי: אני חושב שאחד התנאים, לאור התיקון הזה, במתן רישיון להפעלת מכון כושר הוא שגם הנושא של שמירת סודיות ייבחן כי אתה לא יכול מצד אחד לחוקק כשאתה נותן לו.

יעקב מרגי: מה אתה מצפה שהוא יעשה עם השאלון הזה?

<הדס פרבר: אני אסביר.

<הדס פרבר: מגיע בן אדם ואומר שהוא רוצה להתאמן.

<הדס פרבר: אומרים לו למלא את הטופס.

<הדס פרבר: אם הכול שלילי, אין בו שום מידע רפואי.

יעקב מרגי: יש סעיף אחד חיובי ועדיין הוא רשאי להתאמן.

<הדס פרבר: לא.

<הדס פרבר: אם יש סעיף אחד חיובי, הוא צריך לחזור לרופא ולקבל הצהרת בריאות.

יעקב מרגי: אפילו על סעיף אחד?

<אהוד קלינר: כן.

<אהוד קלינר: זה יכול להיות לחץ דם או משהו אחר.

<הדס פרבר: ברגע שהוא סימן סעיף אחד חיובי, כל הטופס לא רלוונטי.

יעקב מרגי: הטופס חוזר אתו לרופא.

<אהוד קלינר: בדיוק.

<הדס פרבר: חוזר אתו לרופא.

יעקב מרגי: מהרופא הוא מקבל רק אישור, כן או לא.

<אהוד קלינר: נכון.

יעקב מרגי: אז מה הבעיה?

יעקב פרי: אז אין בעיה.

יעקב פרי: זה בדיוק מה שרציתי להסביר.

יעקב פרי: כל עוד הוא עונה לא, יישמר שם והכול בסדר כי אין שם שום מידע רפואי.

יעקב פרי: אם הוא עונה כן, אנחנו לא רוצים שהטופס יישאר שם אלא ילך אתו לרופא ואז הרופא ייתן לו תעודה רפואית.

יעקב מרגי: זה צריך להיות רשום?

<מירב ישראלי: כך זה רשום.

יעקב מרגי: אני מציע שזה יהיה בתקנות.

<מירב ישראלי: אני מבינה את הסעיף הזה גם כחובת שמירה.

יעקב פרי: אנחנו צריכים לנסח אותו בצורה שיהיה ברור.

יעקב מרגי: למה את מבינה את זה כך?

<מירב ישראלי: כי כתוב.

<מירב ישראלי: ישמור.

<מירב ישראלי: מכון כושר ישמור על הצהרת הבריאות.

<אורי שפר: יש כאן הנחיה מפורשת.

<אורי שפר: הוא חייב לשמור.

<אורי שפר: לא צריך שום פירוט בעניין הזה.

יעקב מרגי: למה אתם עוצרים שם?

יעקב מרגי: רק אם המתאמן הצהיר כי איננו סובל מבעיה רפואית.

יעקב פרי: מירב, אמרנו שנמחק את המילה "רק".

<מירב ישראלי: כן.

יעקב פרי: אז הדברים יהיו ברורים יותר גם לפי השאלה שלך.

יעקב פרי: מכון הכושר ישמור על הצהרת בריאות אם המתאמן הצהיר בה כי אינו סובל מבעיה רפואית.

<מירב ישראלי: כן.

<אורי שפר: זה חשוב ביותר בעיני כי אם חלילה נכנס להתאמן ומשקר, אנחנו רוצים לדעת את זה.

<מירב ישראלי: אין מחלוקת.

יעקב פרי: איך זורם העניין הזה.

יעקב פרי: אדם בא לחדר כושר, הוא מגיע לפקיד הקבלה, פקיד הקבלה נותן לו את הטופס, הוא מסמן לא והוא נכנס להתאמן אחרי שהוא משלם את הטבין ותקילין שמבקשים ממנו לשלם.

יעקב פרי: אם הוא כותב כן, אומרים לו שבבקשה ילך לרופא ויחזור עם תעודה רפואית.

יעקב פרי: הוא חוזר עם תעודה רפואית ובתעודה הרפואית כתוב שלמרות שאדוני יש לו בעיה רפואית כלשהי, בלי לפרט מה היא, הוא כשיר להתאמן בחדר כושר וגם את התעודה הרפואית הזאת אנחנו מבקשים שישמרו כי גם בה מבחינתי אין מידע רפואי.

יעקב מרגי: אין בה מידע רפואי.

<מירב ישראלי: בסדר.

<אורי שפר: בסדר גמור.

יעקב פרי: אבל חייבים לשמור על העניין הזה שלא יהיה מידע רפואי.

<מירב ישראלי: אני צריכה להבהיר שהסעיף הזה לא אומר שאסור לשמור משהו אחר.

<מירב ישראלי: אם הוא שומר משהו אחר, הוא צריך לעשות את זה לפי חוק הגנת הפרטיות.

<מירב ישראלי: אנחנו לא נכנסים לזה.

יעקב פרי: אנחנו לא רוצים לומר כאן שום דבר וזה אולי הכיוון שאדוני התכוון אליו, שיש חקיקה כללית.

יעקב פרי: כששומרים מידע פרטי, צריך לדעת לשמור אותו.

<מירב ישראלי: לפי הדין הרגיל.

<מירב ישראלי: השר, בהסכמת שר הבריאות ולאחר התייעצות עם ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת רשאי לקבוע הוראות בכל עניין הנוגע להצהרת בריאות, ולתעודה רפואית, לרבות קביעת פטור מהחובה להציג הצהרת בריאות".

<מירב ישראלי: תכף נדבר על הפטור.

<מירב ישראלי: דברים למשל שהשר יצטרך לקבוע בתקנות מהסוג הזה, למשל את העדכניות של התעודה הרפואית.

<מירב ישראלי: בחוק הקיים התעודה הרפואית צריכה להיות עדכנית בתשעים ימים.

<מירב ישראלי: זאת אומרת, הוא לא יכול להביא תעודה רפואית מלפני שנה.

<מירב ישראלי: את זה אין כרגע בחוק והשר יצטרך לקבוע את זה בתקנות.

<מירב ישראלי: למשל.

<מירב ישראלי: עוד דבר שהוא יצטרך לקבוע בתקנות זה כמה זמן למשל שומרים את המסמכים.

<מירב ישראלי: גם את זה אין לנו.

יעקב מרגי: אני עדיין ב-לרבות.

יעקב מרגי: לא הבנתי.

<מירב ישראלי: לרבות עם הפטור?

<מירב ישראלי: תכף נדבר על זה.

<מירב ישראלי: אני רק אומרת שהנושא של מה להכניס כאן, יכול להיות, הדס, שנוסיף – ונתייעץ עם דפנה – למשל את העדכניות כי אולי צריך להגיד את זה במפורש.

<הדס פרבר: אני חשבתי שזה מתאים.

<מירב ישראלי: אם כן, אני אומרת את זה עכשיו כדי שאם נצטרך, נכניס את זה ב-לרבות.

<מירב ישראלי: בסדר?

<מירב ישראלי: כדי שתהיה סמכות מפורשת.

<מירב ישראלי: לעניין הפטור.

יעקב מרגי: איזה פטורים יכולים להיות?

<אברהם זוכמן: היות שאנחנו מדברים על כך שאחת לשנתיים צריך לתת הצהרת בריאות, גם השמירה צריכה להיות לתקופה הזאת.

<אברהם זוכמן: זה הכי סביר שיקרה.

<מירב ישראלי: זה לא בהכרח כי אתה יכול להגיד למשל לצורכי פיקוח אתה רוצה שהוא ישמור על זה עוד שנה.

יעקב פרי: יש גם נזק מצטבר לצורך העניין.

יעקב פרי: צריך להראות ולקבל אישורים.

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: יכול להיות שיצטרכו לשמור את זה זמן נוסף מעבר לזמן שהמתאמן מנוי במכון הכושר.

יעקב מרגי: מצטרף אלינו חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

יעקב מרגי: כמעט שברתי שיא כשהחוק היה עובר פה אחד ואתה הרסת לי.

מכלוף מיקי זוהר: יהיה לך פה אחד.

יעקב מרגי: איזה פטורים יכולים להיות?

<הדס פרבר: אחד הדברים עליהם חשבנו זה על כל המקומות שיש להם פטור ממדריך, כמו מקומות עבודה ובתים משותפים.

<הדס פרבר: אם אין מדריך, אין מישהו שמנהל את חדר הכושר.

<הדס פרבר: חשבנו על הסיטואציות האלה.

<הדס פרבר: כמובן זה כרגע רק בגדר אופציה.

<הדס פרבר: זה יהיה בתקנות, אם וכאשר נעלה על הצורך בכך.

<מירב ישראלי: פטור ממדריך היום, את תקנה שהוועדה אישרה בכנסת הקודמת, אלה בתי מלון, בתים משותפים ומקומות עבודה עד אלף אנשים.

<מירב ישראלי: ביטול סעיף 5 סעיף 5 לחוק העיקרי – בטל.

<מירב ישראלי: זאת ההסכמה של ההורים של הקטין.

<מירב ישראלי: זה נכנס לתוך סעיף 4 החדש.

<מירב ישראלי: תיקון סעיף 6 בסעיף 5 לחוק העיקרי במקום "סעיפים 4 או 5" יבוא "סעיף 4".

<מירב ישראלי: זה סעיף העונשין.

<מירב ישראלי: מכיוון שסעיף 5 בוטל, ביטלנו אותו גם בסעיף העונשין.

<מירב ישראלי: תחילה תחילתו של חוק זה שלושים ימים מיום פרסומו (בחוק זה – יום התחילה).

<מירב ישראלי: כאן אני הערתי למשרד התרבות והספורט שזה עלול להיות זמן קצר מדי בגלל הסכמת שר הבריאות והתייעצות עם הוועדה ופרסום.

<מירב ישראלי: יכול היווצר מצב שהוא יכול להיות בעייתי אם החוק ייכנס לתוקף.

יעקב מרגי: סליחה על המושג המושאל, בואו נשאל את פי הנערה.

יעקב מרגי: משרד הבריאות ומשרד התרבות.

יעקב מרגי: משרד התרבות, אתם ערוכים עם השאלון?

<אורי שפר: יש לנו שאלון מוכן שהוא על דעת משרד הבריאות.

יעקב מרגי: משרד הבריאות, כמה זמן ייקח לכם להיוועץ?

<מירב ישראלי: זה השר.

<מירב ישראלי: בדרך כלל זה לוקח זמן.

יעקב מרגי: אני יודע שכאשר מגיעה פונקציה מקצועית ממשרד, זאת שלוחה של השר.

יעקב מרגי: הוא חוטף בגלל השר והוא מקבל מחמאות בגלל השר.

<חן שמילו: בעיקרון הרשימה כבר מוכנה.

<הדס פרבר: הם יביאו היום את הטיוטה של התקנות.

<חן שמילו: אנחנו עוד לא ראינו.

<חן שמילו: גם הרופאים יצטרכו לומר משהו.

יעקב מרגי: אני מבקש במעמד זה להעביר להם.

<הדס פרבר: אין בעיה.

<הדס פרבר: נשלח.

יעקב פרי: אני שואל את חבריי מן הממשלה האם נפתחו הסכמות קודמות?

יעקב מרגי: היו הסכמות קודמות?

יעקב פרי: היו הסכמות.

יעקב מרגי: על השאלון?

יעקב פרי: כן.

<אורי שפר: על השאלון יש הסכמה מוחלטת עם משרד הבריאות.

<מירב ישראלי: אני רוצה להעיר משהו.

<מירב ישראלי: השאלון שאני ראיתי, יש בו חמש שאלות רפואית שככל הנראה מוסכמות – בעיות לב ודברים מהסוג הזה.

<מירב ישראלי: יש עוד שני דברים שנזכרו בשולי המכתב של משרד הבריאות שזה נושא של מחלות כרוניות ונושא של מעל גיל 65.

<מירב ישראלי: ראיתי גרסה אחת עם גיל 65 וגרסה אחת בלי גיל 65.

<מירב ישראלי: על זה יכול להיות שעוד יהיה דיון.

<הדס פרבר: השאלון מקובל על משרד הבריאות.

<הדס פרבר: הגרסה השנייה.

<מירב ישראלי: עם גיל 65.

<הדס פרבר: כן.

<מירב ישראלי: כל מי שהוא מעל גיל 65 חייב תעודה רפואית.

<אהוד קלינר: אנחנו נשלח להסתדרות הרפואית.

<אורי שפר: משרד הבריאות ומשרד הספורט מתואמים.

יעקב מרגי: תעבירו את הסכמת השר.

יעקב מרגי: להערכתי תוכלו לגמור את זה מהר.

יעקב מרגי: אם לא, תאמינו לי, השרים ביניהם יכולים לגמור את זה.

יעקב פרי: הסיבה שאמרתי את הדבר הזה כי זה גם מנוסח היטב.

יעקב פרי: אין סיבה שזה ייקח הרבה זמן.

יעקב מרגי: הסכמות היו אבל השרים התחלפו.

יעקב פרי: זה נכון.

<מירב ישראלי: אני עשיתי עבודה על התקנת תקנות ואיחורים בהתקנת תקנות.

<מירב ישראלי: אני לא רוצה לשים כאן על השולחן את תוצאות העבודה הזאת.

יעקב מרגי: השאלה היא במקום.

יעקב מרגי: האם שלושים ימים זה פרק זמן סביר?

יעקב מרגי: סביר.

יעקב מרגי: בסדר.

<מירב ישראלי: אופטימיים.

<מירב ישראלי: הוראת מעבר מי שהתקבל כמתאמן קבוע במכון כושר לפני ים התחילה, בהתאם להוראות סעיף 4(א) לחוק העיקרי כנוסחו לפני יום התחילה, וטרם חלפה שנה ממועד הנפקת התעודה הרפואית לפי אותו סעיף, לא יחולו לגביו הוראות סעיף 4 לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה, עד תום השנה האמורה.

<מירב ישראלי: זאת אומרת, מי שיש לו אישור רפואי.

יעקב מרגי: למה ייגרע חלקו?

יעקב מרגי: הוא הביא אישור מרופא.

<מירב ישראלי: זה חל.

יעקב מרגי: אנחנו נותנים לו שנה.

יעקב מרגי: זה שמילא שאלון, יש לו שנתיים.

יעקב מרגי: למה ייגרע חלקו?

יעקב פרי: הוא נתן משהו יותר טוב לכאורה.

יעקב מרגי: אני אומר יותר טוב.

יעקב מרגי: לא לכאורה.

<אורי שפר: אני מקבל את ההערה שלך בהבנה מוחלטת.

<אורי שפר: אני תומך בשנתיים.

יעקב מרגי: שנתיים.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: שנתיים.

<מירב ישראלי: אלה שנתיים מיום התחילה?

יעקב מרגי: מיום שהוא הביא.

יעקב פרי: מיום הנפקת האישור.

<מירב ישראלי: עד תום שנתיים מיום הנפקת אותו אישור.

יעקב פרי: נותנים כאן שנה נוספת על המצב הקיים.

יעקב פרי: הרי כל הרעיון שלנו של הצהרת הבריאות היא שאנחנו חושבים שהיא טובה יותר מהצהרת הבריאות.

<מירב ישראלי: אבל הוא רק צריך לחתום.

יעקב פרי: ההיגיון אומר שניתן שנה לעניין.

יעקב מרגי: משרד המשפטים חושב שהצהרת בריאות יותר טובה מאישור הרופא?

<אהוד קלינר: האמירה כאן היא שאין תועלת באישור מהרופא לעומת ההצהרה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: תקשיבו.

יעקב מרגי: יש כאן תמימות דעים ולכן לא צריך להסתתר בניסוחים.

יעקב מרגי: שיבוא המומחה הגדול ויאמר לי למה שאלון יותר טוב.

יעקב מרגי: עם זה שאנחנו רוצים להעביר את החוק, יש רציונלים נוספים ואמרתי זאת בפתיחה וקיבלתי את עמדת משרד הבריאות ואת עמדת ההסתדרות הרפואית.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לעשות את המסלול פחות בירוקרטי, יותר חלק ויותר קל.

יעקב מרגי: ביושר?

יעקב מרגי: גם להקל על רופאי המשפחה.

יעקב פרי: אני מסכים עם כל מה שאדוני אומר.

יעקב פרי: עם זאת, אני שמעתי פעמים רבות בדיונים שאנחנו מעדיפים שאדם יגיד בעצמו מה מצבו הבריאותי מאשר שהוא יקבל ויף.

יעקב מרגי: אני אומר לך שהם ניסו לעבוד עלינו כדי שנעביר את זה.

יעקב מרגי: שמע, אדם אין לו כלום, הוא בלחץ והוא הולך לרופא והרופא לא עשה לו כלום אבל הוא אומר, אל תשאל, הייתי בקופת חולים והכול בסדר.

יעקב מרגי: אבל רק דיברת עם הרופא, לא, הכול בסדר.

יעקב מרגי: תכונה פסיכולוגית.

<מירב ישראלי: אפשר להצביע.

יעקב מרגי: מי בעד אישור הצעת חוק מכוני הכושר (רישוי ופיקוח) (תיקון מס' 2) התשע"ה-2015?

יעקב מרגי: בעד – פה אחד

יעקב מרגי: הצעת החוק אושרה פה אחד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.