הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 13, 2015-07-28 15:15

ישראל אייכלר: אנחנו פותחים של ישיבת הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, בנושא הסעות בחינוך המיוחד.

ישראל אייכלר: נשמע תחילה את הפונים, בבקשה, דפנה אזרזר.

<דפנה אזרזר: שלום לכולם.

<דפנה אזרזר: פניתי לוועדה על מנת לקיים דיון בנושא, דיון דחוף, לדעתי הוא מזמן היה צריך להתקיים.

<דפנה אזרזר: תודתי שפינתם את הזמן, כדי לקיים אותו וכמה שיותר מהר.

<דפנה אזרזר: בארגון אהב"ה, ארגון הנכים בישראל המיוחד, קיבלנו כמה פניות ופשוט לא יכולנו לא להתייחס אליהן.

<דפנה אזרזר: נמצאים פה הפונים, גם עיסאם, גם חמוד וגם ניקול.

<דפנה אזרזר: אני מציעה שהם יספרו את הסיפור מהמקום האישי שלהם כך שתוכלו להתרשם.

<דפנה אזרזר: אני מבקשת לומר, זה לא לעניין שבכל פעם מחדש אנחנו יושבים בדיון בנושא הסעות לילדים עם צרכים מיוחדים.

<דפנה אזרזר: למה זה צריך לקרות כל פעם מחדש, למה בכל פעם צריך לקיים דיון בשאלה של למה ילדים עם צרכים מיוחדים צריכים לנסוע למעלה משעה ממקום למקום, למה הם לא חגורים כמו שצריך בכלי רכב.

<דפנה אזרזר: לא מזמן הבן של חברה טובה, ילד משותק לחלוטין, הוא לא היה חגור בהסעה כמו שצריך, תוך כדי עצירת הנהג הוא עף לשמשה הקדמית.

<דפנה אזרזר: .

<דפנה אזרזר: הוא היה במצב קשה.

<דפנה אזרזר: מקרים כאלה קורים ואסור שהם יקרו.

<דפנה אזרזר: אני אתן לפונים לדבר.

<דפנה אזרזר: תודה לכם.

<חמוד סולימאן: מדובר כאן בשני ילדים שסובלים משיתוק מוחין, פרכוסים, תנועות בלתי רצוניות.

<חמוד סולימאן: זה הבן שלי והבן של חברי, אנחנו מכפר ג'אן.

ישראל אייכלר: לאן אתם צריכים להגיע?

<חמוד סולימאן: לבית הספר במושב מרגליות, הם נוסעים בערך כ-50 דקות.

<חמוד סולימאן: הבעיה היא שהנהג עושה איסוף בדרך ונוסע לאורך כחמישה קילומטר בדרך חקלאית.

<חמוד סולימאן: הדרך היא חקלאית, מטושטשת ובלתי ראויה וגם אין בה קליטה בטלפון.

<חמוד סולימאן: היה ויקרה משהו הוא לא יכול להודיע לאף אחד.

<חמוד סולימאן: זו דרך חקלאית שאינה מאושרת ואינה בטיחותית.

<חמוד סולימאן: הגענו לכאן בשביל לזעוק את זעקתם ולכאוב את כאבם של הילדים האלה.

<חמוד סולימאן: זה מאוד קשה.

<חמוד סולימאן: הם לא יכולים לדבר, הם לא יכולים לספר מה כואב להם, הם לא מסוגלים.

<חמוד סולימאן: אנחנו מייצגים אותם.

<חמוד סולימאן: העניין הוא שבמהלך הנסיעה מושיבים אותם האחד ליד השני.

<חמוד סולימאן: עשרות פעמים, בכל פעם ופעם ביקשתי שישיבו אותם האחד אחרי השני.

<חמוד סולימאן: מה הבעיה כאן, אני לא מבין למה - - -

ישראל אייכלר: יש מגבלה של כמה ילדים מותר להסיע ברכב?

<חמוד סולימאן: אני ראיתי כלי רכב בהם הסיעו עגלות נכים אחת אחרי השנייה, אין שום בעיה עם זה.

<חמוד סולימאן: את הנהג צריך לתגמל בהתאם, אני לא אומר לו שהוא יעשה את זה כטובה או משהו כזה.

<חמוד סולימאן: אני מבקש שהרכב יהיה מדופן כמו שצריך.

<חמוד סולימאן: לילדים לפעמים יש פרכוסים ותנועות לא נשלטות, הם יכולים לפגוע בדפנות הברזל של הרכב.

<חמוד סולימאן: הם הרבה פעמים מגיעים עם חבלות.

ישראל אייכלר: אין מי שמלווה אותם בהסעות?

<חמוד סולימאן: לזה אני צריך להגיע.

<חמוד סולימאן: אני אספר מקרה חמור שהיה לפני כשלושה חודשים, לבן שלי נזל דם מהאף, המלווה לא ישב לידם, כרגיל הוא אוהב לשבת ליד הנהג.

<חמוד סולימאן: נזל לו דם מהאף והילדים הכניסו ידיים לפיות.

<חמוד סולימאן: תמיד הם מכניסים ידיים לפה האחד לשני גם כשאין דם.

<חמוד סולימאן: זה יכול לגרום למחלות, אני לא רוצה להגיע למקרים יותר קשים כמו זיהום ממחלה שלא נדע איך לצאת ממנה.

<חמוד סולימאן: הבעיה הספציפית, אני מבקש שהרכב יהיה מדופן ושיהיה כמו שצריך להסעת ילדים נכים.

<חמוד סולימאן: קורה פעמים רבים שהרכב נתקע, חייבת להיות רזרבה, במקרה והרכב הזה יתקלקל שיהיה רכב חלופי להסעת ילדים.

<חמוד סולימאן: אני מבקש גם שהמלווה יהיה בעל הכשרה מקצועית שאם במקרה חלילה תתרחש תאונה או שריפה שהוא יוכל להרגיע את הילדים.

<חמוד סולימאן: מסיע את הילדים אדם בן 65 שהוא פי שתיים ממני, הוא בקושי יכול לזוז וברוב המקרים המלווה עוד יושב ליד הנהג.

<חמוד סולימאן: אנחנו אמרנו שאנחנו לא מסכימים לזה בשום אופן, אבל במהלך הנסיעה הוא עובר לשבת ליד הנהג.

סופה לנדבר: אתם ביקשתם?

<חמוד סולימאן: למרות שקשה לי הגעתי לכאן כדי לזעוק את הזעקה של הילדים האלה.

ישראל אייכלר: אנחנו נבקש לשמוע את ההתייחסות של ביאן קבאלן, ראש המועצה.

ישראל אייכלר: תכניס אותנו לנושא, כדי שנהייה יותר ערים וכדי לדעת מהן ההוראות הכלליות לנושא הסעות ילדים ומהי הבעיה הספציפית של בית ג'אן.

<ביאן קבלאן: אנחנו עובדים על פי כללים ונהלים של משרד החינוך.

<ביאן קבלאן: בכל תקופה אנחנו נותנים הוראות, שעל המסיע להיות עם כלי רכב מורשים - - -

ישראל אייכלר: כמו שנאמר רכב מורשה צריך להיות מדופן.

ישראל אייכלר: יש מגבלה כמה ילדים מותר לו להסיע?

ישראל אייכלר: אולי נשמע על זה ממשרד החינוך.

ישראל אייכלר: <קריאה:> אין מגבלה, אין תקנות לנושא בכלל, אין מגבלה מבחינת חוק.

<ביאן קבלאן: אין מגבלה, גם אם ילד ישב ליד השני.

<ביאן קבלאן: כמובן שאם יש יותר משני ילדים הם יושבים בשורה.

<ביאן קבלאן: לנו כמועצה יש לנו 14 מסלולים.

ישראל אייכלר: כמה ילדים כאלה יש לכם בישוב?

<ביאן קבלאן: בערך 62 ילדים.

ישראל אייכלר: כולם צריכים לנוסע למרגליות?

<ביאן קבלאן: בבית ג'אן יש 12 אלף תושבים.

ישראל אייכלר: למה אין לך מוסד לחינוך מיוחד במקום?

<ביאן קבלאן: כל שנה אנחנו מבקשים ומשרד החינוך לא מאשר.

ישראל אייכלר: צריך לקחת את הילדים מבית ג'אן עד למושב מרגליות?

<ביאן קבלאן: אנחנו מסיעים להרבה מקומות, לעכו, לסחנין ולעוד מקומות.

<ביאן קבלאן: הם מפוזרים בצפון, כל ילד מופנה למוסד שמתאים לו.

<ביאן קבלאן: אנחנו בתהליך הקמת משהו אזורי שיהיה קרוב לכל הישובים מסביב.

<ביאן קבלאן: אבל אתה יודע, הבירוקרטיה יכולה לקחת הרבה שנים.

<ביאן קבלאן: גם כשהחבר'ה שנמצאים כאן פנו אלי טיפלנו, בדקנו ובדרך כלל כשרואים שיש תקלה.

<ביאן קבלאן: אין חובה שמסיע יעמיד רכב חלופי, אבל הוא חייב להעמיד רכב ברגע שיש תקלה.

<ביאן קבלאן: זה קורה.

<ביאן קבלאן: מבחינת כשירות, מבחינת בטיחות, מבחינת אישורים הוא עומד בכל הנדרש.

<ביאן קבלאן: בדקנו אותם בסביבות ה-26 בחודש הקודם, הייתה ביקורת של המועצה, של משרד החינוך ואנחנו בעצמנו גם מבקרים.

<ביאן קבלאן: גם כשהמשפחות פונות אלינו אנחנו מטפלים כי לגבי הילדים האלה, לא רק שקיימת רגישות, אלה ילדים שזקוקים ואנחנו עושים הכול כדי לעשות את הכי טוב שאפשר.

ישראל אייכלר: כדי ללמוד את העניין אני רוצה לפנות לשמעון אבני מנהל אגף הסעות והצטיידות.

ישראל אייכלר: תגיד לנו איך צריך להיראות רכב, מהם התנאים של ההסעה על פי ההוראות שלכם.

<שמעון אבני: יש חוזר מנכ"ל שמגדיר בדיוק את התנאים.

<שמעון אבני: אגב, אני עדיין לא שלושה חודשים בתפקיד.

<שמעון אבני: אני גם לומד את הנושא.

<שמעון אבני: אם יהיו דברים שאני לא בקיא בהם אני אשלים אחר כך.

<שמעון אבני: ככלל יש חוזר מנכ"ל שמגדיר בדיוק, או עד כמה שניתן, את הדברים.

<שמעון אבני: יש מכרז שאנחנו מוציאים בכל שנה, מכרז אב שאותו אנחנו שולחים לרשויות והרשויות אמורות לעבוד על פי המרכז הזה.

ישראל אייכלר: יש לך את ההגדרות פחות או יותר?

ישראל אייכלר: אני לא אתפוס אותך במילה, אבל תגיד לנו, ביקש כאן האבא דיפון, יש דרישה לדיפון?

<שמעון אבני: צריך להיות מעלון.

<שמעון אבני: אין הגדרה אם אפשר להסיע שניים, כמובן שאם זו מונית ייסעו בהתאם, זה נכון לא רק לגבי החינוך המיוחד, זה לא רק ילדים מוגבלים.

זוהיר בהלול: זה שאין הגדרה זו כבר מעילה ביעוד, כי מדובר בילדים מהחינוך המיוחד עם מוגבלויות.

זוהיר בהלול: <קריאה:> יש הגדרה.

זוהיר בהלול: מי אמר שאין?

זוהיר בהלול: בטח שיש.

<שמעון אבני: אני לא אקבע אם ייסעו שניים, שלושה או חמישה, זה בדיוק כמו שאני לא קובע - - -

<רויטל לן כהן: זה לא נכון, ממש לא נכון אדוני.

ישראל אייכלר: סליחה, אני רוצה להבין.

ישראל אייכלר: משרד התחבורה לא יכול לקבוע מה ילד נכה על כיסא גלגלים צריך בעניין הסעות קבועות, כמו דיפון למשל, הוא יכול לומר שהוא דורש שהוא יהיה על כיסא, עם סוגרים וכל מיני דברים בטיחותיים.

ישראל אייכלר: אתה כמנהל הסעות שהן יומיומיות, בוקר, צהריים וערב, אין לכם הוראות למשל לגבי מספר הילדים ברכב?

ישראל אייכלר: אם כולכם אומרים שאין אז אני לא צריך תשובה.

<שמעון אבני: גם אי אפשר להכניס עשרה ילדים לרכב.

<רויטל לן כהן: למה לא, אם זה לא כתוב?

<רויטל לן כהן: וכשאנחנו מודיעים לכם - - -

ישראל אייכלר: במקום שכולם ידברו פה ביחד, בבקשה, את מי את מייצגת?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני מארגון בזכותי.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אנחנו מלווים את הנושא של הסעות כבר הרבה מאוד שנים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הישיבה הזאת היא הישיבה השמינית בנושא שאני ספרתי.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני מניחה שהיו עוד כמה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: בכלל ישיבות שהתקיימו בכנסת ולאו דווקא בוועדה הזאת.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: בשנת 2010, בעקבות הרבה מאוד מקרים ובכללם מקרים ששמענו כאן, הייתה ישיבה מאוד מאוד גדולה בוועדת החינוך של הכנסת.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יושב ראש הוועדה דאז חבר הכנסת זבולון אורלב ביקש ממשרד החינוך להקים ועדה בין משרדית שתכלול את כל משרדי הממשלה החל ממשרד לביטחון פנים, משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד הרווחה, כל משרדי הממשלה, על מנת לדון בכל הבעיות שנוגעות להסעות של ילדים עם צרכים מיוחדים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אנחנו מדברים כאן על הסעות של ילדים שנוסעים המון זמן, על היבטים של בטיחות, על היבטים של בריאות, על היבטים של ילדים עם צרכים שונים שנוסעים בהסעה אחת, ילדים קטנים וילדים גדולים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: על בעיות של העדר מלווה במקום שצריך להיות מלווה, על בעיות של מלווה במקום שהשכל הישר מחייב שיהיה מלווה – בעצם על שלל הבעיות האלה ועוד בעיות רבות ובכללם כל החאפרים, כל מיני קבלני משנה שמקבלים את הסעות בגלל שמי שזכה במכרז לא יכול לעמוד בתנאי מכרז.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לכן הם מעבירים את זה לחברות משנה שלא עומדות בכללי הבטיחות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: שוב, יש כאן בעיות רבות מאוד שבגינם ראש הוועדה ביקש שתוקם וועדה בין-משרדית.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: משרד החינוך לא הקים ועדה בין-משרדית, הוא בעצם הסכים להקים איזו וועדה שבראשה עמד מר יגאל צרפתי, כמדומני אז סמנכ"ל המשרד.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הוא ישב גם בראש ועדת חריגים בנושא ההסעות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: בעצם הוועדה הזאת הסבה את מטרותיה והתמקמה לצורך הדיון בנושאים הללו.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הוועדה הייתה אמורה לתת דוח לוועדת החינוך של הכנסת תוך שישה חודשים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אבל עברו הרבה יותר משישה חודשים עד שהוועדה הביאה בסופו של דבר את מסקנותיה לוועדת החינוך.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זה קרה בדצמבר 2013 ואגב היא גם לא הביאה, יושב ראש הוועדה דאז, עמרם מצנע, ביקש ממשרד החינוך להביא את המסקנות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש טיוטת מסקנות, המסקנות האלה למעשה כוללות מענים, שוב לא היה דיון לגביהם אבל הן כוללות מענה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: משרד החינוך סבור שצריך לתת תשומת לב למכלול הבעיות החל מהזמן, מספר הילדים ברכב ולעוד רבה נושאים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: מה נעשה עם הדוח הזה, בעצם לא נעשה אתו דבר.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: מעבר לכך אדוני, חוזר מנכ"ל של משרד החינוך לא נותן מענה לילדים עם צרכים מיוחדים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש חוזר אחד ביחס להסעות בכלל בחינוך הרגיל שבו יש כמה סעיפים שמתייחסים לחינוך המיוחד.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: בכללם ישנה איזו התייחסות לאילו מוגבלויות, לאיזה ילדים עם צרכים מסוימים תהייה זכאות להסעה ללא תלות במרחק, ולאילו ילדים תהייה זכאות להסעה בתלות מרחק.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כלומר, עד כיתה ה', מי שגר למעלה משני קילומטר ומכיתה ה' ומעלה למי שגר למעלה משלושה קילומטר.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זו ההתייחסות שיש בחוזר מנכ"ל - - -

ישראל אייכלר: הדוח שסיפרת עליו, נמצא במשרד החינוך?

ישראל אייכלר: דוח צרפתי, אתה מכיר אותו?

ישראל אייכלר: יש טיוטה ואני מניח שיש שם דברים, אנחנו נוכל לקבל את הדוח הזה?

ישראל אייכלר: אולי שגם מנהל אגף ההסעות יקבל אותו.

ישראל אייכלר: אם אתה רואה שיש שם הצעות חכמות תוכל להפעיל אותן.

ישראל אייכלר: אתה לא צריך אישורים מיוחדים.

ישראל אייכלר: אתה אומר שיש לך אותו ושאתה מכיר אותו.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ברשותך, רק להשלים את התמונה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ישנו חוק "חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות" משנת 1994.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: על פי החוק הזה יש לשר סמכות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש שם גם התייחסות לילדים עם צרכים מיוחדים שנוגעות להיבטים של משרד החינוך, ויש שם התייחסות לפעוטות עם מוגבלות שזה מתייחס לשר הרווחה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש שם סמכות לשר לקבוע תקנות בנוגע לכל ההיבטים השונים שנוגעים להסעות של ילדים עם צרכים מיוחדים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: עד היום בעצם לא הותקנו תקנות למעט תקנות שנוגעות לליווי.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הן מאוד מאוד מצמצמות את מספר הילדים שזכאים למלווה, ולמעט תקנות שנוגעות למפרט טכני של רכב שהן מאוד לא מעודכנות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הובטח לנו על ידי משרד התחבורה שהן יעודכנו בטווח של שלושה חודשים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: פנינו יותר מפעם אחת לשר החינוך וביקשנו ממנו 'אנא התקן תקנות'.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: שר הרווחה התקין תקנות בנוגע לפעוטות עם צרכים מיוחדים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: התקנות אושרו ופרסמו ביולי 2014.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש כבר מצע של תקנות וכל מה שצריך זה להתאים אותן לילדים עם צרכים מיוחדים כי לפעמים לפעוטות ולילדים יש צרכים שונים.

<רויטל לן כהן: עברנו על התקנות ועשינו התאמות.

<רויטל לן כהן: הוא לא צריך לעשות כלום.

ישראל אייכלר: תעבירו את זה אלינו.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשלוח מכתב על דעת חברי הכנסת לשר החינוך, במכתב תבקש הוועדה לעדכן את התקנות.

ישראל אייכלר: בחודש חשוון אנחנו רוצים לשמוע שיש תקנות שהוגשו לוועדת החינוך, הם צריכים אישור וועדת החינוך?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הם צריכים אישור של וועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: להעביר לוועדת הכלכלה.

ישראל אייכלר: כדי להקל עליו יש לשלוח לו את החומר ואת החלטות שר הרווחה שהתאים אותן מגיל 3 עד 21.

ישראל אייכלר: אני לא מאמין שעד 1 בספטמבר זה יהיה מוכן.

ישראל אייכלר: תכתבי שעד ה-1 בספטמבר.

ישראל אייכלר: אנחנו נקיים דיון בעזרת ה' בחודש חשון, בחודש אוקטובר אנחנו נתכנס.

<ולרי זילכה: יש לוועדה אפשרות לאכוף?

ישראל אייכלר: לוועדות הכנסת אין סמכות אכיפה על הממשלה.

ישראל אייכלר: יש להן את הסמכות לפקח, להתריע ולטרטר.

<ולרי זילכה: כמו שאביבית אומרת, אנחנו מטרטרים אותם כבר כמה שנים.

<ולרי זילכה: השאלה היא - - -

ישראל אייכלר: התשובה היא פשוטה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת זוהר בהלול מייצג 30 איש, אני 30 אלף איש וגברת סופה לנדבר 30 אלף איש ויחד זה 90 אלף איש.

ישראל אייכלר: כש-90 אלף איש לוחצים על שר זה שונה מאשר אדם יחיד.

ישראל אייכלר: זה הכוח של הציבור.

ישראל אייכלר: סליחה, 35 אלף כל אחד.

סופה לנדבר: אדוני היושב ראש סליחה, אני רוצה להבין איך שני ילדים כל יום יכולים לשבת יחד, כאשר יש עוד כיסאות באותה הסעה, לא יכולים לשים אותם האחד אחרי השני?

סופה לנדבר: מה זה?

סופה לנדבר: <קריאה:> למי שזה על פי המכרז, אין לו לספק רכב מתאים לילדים.

ישראל אייכלר: סליחה, אני קיבלתי נזיפה מהמנהלת שאני לא משתלט על הדיון ולא נאה לי.

<רויטל לן כהן: אני מקואליציית לילדים עם צרכים מיוחדים, גם אלינו מגיעות עשרות אם לא יותר - -

ישראל אייכלר: סליחה, אצלנו ראשונים מדברים הפונים, הם הגיעו אלינו ממרחקים, בבקשה משפט אחד בבקשה עיסאם טפאש.

ישראל אייכלר: חמוד, הראית לי תמונות שמראות שזה בלתי אפשרי שהם ייסעו האחד ליד השני.

<חמוד סולימאן: זו סכנה תמידית וזה בנוסף לכך שהם נמצאים ליד כיסאות שקופלו.

<חמוד סולימאן: הם מסכנים את עצמם, הם מפרכסים בין הכיסאות, הם חוזרים הביתה עם - - -

ישראל אייכלר: הדרישה שלך היא שהם לא יהיו האחד ליד השני אלא אחד אחרי השני.

<עיסאם טאפש: זה ממש עגלה אחרי עגלה.

<עיסאם טאפש: גם כך אנחנו מאוד מטורטרים לבתי חולים לבדיקות, אנחנו לא צריכים לסבול את הטרטור הזה עקב הכשל של אי התאמת הרכב.

<ניקול טרטורי: הבן שלי מונשם עם ניוון שרירים מסוג SMA יש לנו בעיה לשנה הבאה לחינוך מיוחד, אישרו לו אחות צמודה רק במסגרת הגן ולמסגרת ההסעה אמרו שאין אישור.

<ניקול טרטורי: הם טוענים שאדם רגיל יעבור הכשרה ויטפל בו, זו סכנת חיים לילד.

<ניקול טרטורי: אנחנו גרים בקריית אתא והוא מועמד לעבור לבית ספר אופקים בחיפה.

<ניקול טרטורי: צריכים להגיע מקריית אתא לחיפה בבוקר, זה שעת נסיעה פלוס פקקים.

ישראל אייכלר: העירייה לא מאשרת את ההסעה?

<שלומית אבינח: הם גם לא רצו להגיע לדיון, אנחנו התעקשו להזמין אותם.

ישראל אייכלר: מה הם טוענים, כשהם אומרים שהם לא נותנים הסעה?

<ניקול טרטורי: לא הסעה, אחות בהסעה.

<ניקול טרטורי: השנה הוא מלווה על ידי אחות צמודה במסגרת הגן, היא מגיעה אלינו הביתה ומלווה אותו בתוך ההסעה, היא אתו בגן ומחזירה אותו הביתה.

<ניקול טרטורי: לשנה הבאה ביקשנו שתהייה אותה אחות בחינוך המיוחד, סייעת רפואית, במקרה של דוד בגלל שהוא מונשם, הוא חייב אחות.

ישראל אייכלר: אני אבקש שנציג השלטון המקומי יסביר לנו מה הבעיה כאן.

<פיני קבלו: הנושא הוא בעיקר מקומי ולכן אנחנו בדרך כמרכז מנועים, מאחר והמנהלת ביקשה - - - וגם שאלתי למה אף אחד מהם לא מגיע.

<פיני קבלו: הוצאתי מהם איזה נייר.

<פיני קבלו: אם משרד החינוך רוצה רופא מלווה, זה לא חובה, אם משרד החינוך ייתן, אנחנו ניתן.

<ניקול טרטורי: חשוב לי להדגיש שאני לא מבקשת רופא בנפרד או אחות בנפרד.

<ניקול טרטורי: אני מבקשת שאותה אחות שאישרו לבית הספר, שהיא תגיע אלינו מהבית ולא רק בתוך מסגרת החינוך.

<ניקול טרטורי: הוא ילד מונשם וזו סכנת חיים לילד.

ישראל אייכלר: למה העירייה מפנה אותה למשרד החינוך.

ישראל אייכלר: הפונה לא עומדת אל מול משרד החינוך.

ישראל אייכלר: העיירה צריכה לעמוד מול משרד החינוך.

<רויטל לן כהן: זה חלק מההתעללות בהורים.

<רויטל לן כהן: אנחנו פנינו והמפקחת לא אישרה, גם כל מי שיושב שם בחינוך המיוחד לא אישר, הם ראו את המסמכים, הם מכירים את המצב של הילד.

<ניקול טרטורי: אני פניתי באופן אישי יחד עם דובר ראש העיר קריית אתא, הוא באמת הפעיל לחץ ואת כל מה שהוא היה מסוגל.

<ניקול טרטורי: ונאמר "אין מימון".

ישראל אייכלר: איפה הבעיה כאן?

<רויטל לן כהן: משרד החינוך, לך יש מה להגיד?

<ניקול טרטורי: השנה "אלוין" מקיבוץ אושה מעסיק אותה, במקום להגיע לגן בשעה 07:30 היא מגיעה אלי הביתה, היא לוקחת את הילד, היא נשארת אתו במסגרת היום ומחזירה אותו הביתה.

<ניקול טרטורי: אם אתם מדברים על מספר ילדים, הילד מונשם ובתחילת השנה היה מצב שהוא פשוט אבסורד, רצו לשים אותו עם עשרה ילדים בהסעה.

<ניקול טרטורי: בסוף הם חילקו את ההסעה וזה עדיין ארבעה-חמישה ילדים.

<ניקול טרטורי: לפעמים לוקח לו להגיע שעה הביתה.

<ניקול טרטורי: נסיעה של עשר דקות נמשכת שעה.

זוהיר בהלול: למה אין חלוקה דיפרנציאלית לילדים?

זוהיר בהלול: אי אפשר לומר שכל הילדים הם במצב גופני ובריאותי זהה.

זוהיר בהלול: כל מקרה ומקרה הוא שונה, אז למה לא לקחת בחשבון את המקרה שהיא מדברת עליו?

זוהיר בהלול: ילד מפרכס לא יכול לשבת עם ילדים אחרים.

זוהיר בהלול: <קריאה:> ההסעה היא באחריות הרשות המקומית.

<יוליה בן משה: ברשותכם, רק לעזור לניקול.

<יוליה בן משה: אני יוליה בן משה מעמותת קול הזכויות.

<יוליה בן משה: ניקול נעזרה גם בנו.

<יוליה בן משה: התכתבתי על המקרה של ניקול עם חיה הראל.

<יוליה בן משה: הילד הזה הוא במצב מאוד מרוכב, הוא עם תסמונת גנטית בשם SMA1.

<יוליה בן משה: הוא דורש אחות צמודה ולכן אושרה לו בתוך מסגרת החינוך אחות שצמודה אליו.

<יוליה בן משה: בהסעות, ברמת התקנות שאין, אין הגדרה לאחות ומי שמלווה ילדים בהסעות בחינוך המיוחד.

<יוליה בן משה: הקריטריון היחיד ללויי זה בוגר מעל גיל 18, אפילו בלי השכלה, ודובר שפות.

<יוליה בן משה: זה הכול ואין שום דיפרנציאציה, כל אדם יכול ללוות.

<יוליה בן משה: הם טוענים שאין אחיות.

<יוליה בן משה: זה לא קשור לרשות המקומית, הרשות המקומית כאן בסדר.

<יוליה בן משה: הם אלה שצריכים להגדיר תקנות שלילדים במצב מסוים אין מנוס וצריך לתת להם אחות - - -

ישראל אייכלר: מי הפקיד או הפקידה שיש להם סמכות?

<יוליה בן משה: על זה שהם יענו, אני התכתבי מול חיה.

ישראל אייכלר: אני מבקש תשובה לשאלה, מי הפקיד המוסמך להגיד 'אני מתקצב את הדבר הזה'.

<ניקול טרטורי: שוב אני מדגישה, אני לא מבקשת במיוחד, אני מבקשת שאותה אחת שתגיע - - -

ישראל אייכלר: הרי מישהו מימן את זה עד היום, שמישהו יממן - - -

<ניקול טרטורי: בשנה הזאת זה מהרווחה.

<ניקול טרטורי: <קריאה:> עד שלוש כן, משלוש לא.

<שלומית אבינח: הפרוטוקול לא קולט את מה שאתם אומרים, חבל.

ישראל אייכלר: הגברת חיה הראל, מדריכה מרכזת אגף חינוך מיוחד, תסבירי לנו בבקשה.

<חיה הראל: ילדים מגיל שלוש בחינוך המיוחד, שייכים למשרד החינוך ברמת החינוך.

<חיה הראל: את ההסעות ואת הליווי נותן השלטון המקומי.

<חיה הראל: המשרד משתתף, המשרד גם מעמיד אדם שאחראי על הקווים ועל הקצאת המלווים.

<חיה הראל: יש שתי אפשרויות, האחת, שהמלווה שמלווה את כל הילדים בעלי הזכאות, משרד החינוך משתתף בהעסקתו, וישנו מלווה לילד עם צרכים המאוד מיוחדים.

<חיה הראל: המקרים המיוחדים האלה מגיעים עם כל החומרים אל המפקחת על הבריאות להתייעצות.

<חיה הראל: יש לנו ילדים שמקבלים אישור - - - <קריאה:> אז לא העברתם - - -

ישראל אייכלר: אני מבקש שקט כי אנחנו רוצים לשמוע, אנחנו מגיעים לנקודה הקריטית.

ישראל אייכלר: האם הגברת עירית לבנה מוסמכת להגיד 'יש לי פה מקרה.

ישראל אייכלר: במקרים האלה אני מאשרת אחות'.

ישראל אייכלר: את יכול לעזור לניקול?

<עירית לבנה: כשלילד יש אחות ואנחנו מדברים רק על החינוך המיוחד, הרי בלווי ההגבלה צריכה להיות אותה הגבלה.

<עירית לבנה: אני לא זוכרת שהגיע אלי המקרה הספציפי.

<עירית לבנה: יש הגבלה אצלנו כמו בסייעות רגילות, בחינוך הרגיל זה עם הגבלה.

<עירית לבנה: אם יש הגדרה של הכשרה מקצועית מסוימת, אז ההגבלה צריכה להיות גם בהסעה.

<עירית לבנה: אם יש הגבלה - - -

ישראל אייכלר: יש לך אפשרות לעזור לגברת ניקול?

<חיה הראל: יש ועדה - -

ישראל אייכלר: יש לך ועדת חריגים?

ישראל אייכלר: תוכלו לדון ספציפית במקרה הזה?

<רויטל לן כהן: אדוני אין.

ישראל אייכלר: היא אומרת שיש ואת אומרת שאין, אני מבקש לשמוע.

<חיה הראל: אישור חריג לילד שצריך מלווה מסוים, זה צריך להגיע אל המפקחת.

ישראל אייכלר: המקרה הזה עוד לא הגיע?

ישראל אייכלר: אנחנו עכשיו - - - <קריאה:> אבל זה הגיע אליך.

ישראל אייכלר: סליחה, עכשיו אני הפונה בשם חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שהגברת ניקול תעביר אליכם את הפרטים ואתם - - -

<עירית לבנה: באמצעות האחראי על ההסעה.

ישראל אייכלר: אתם תקבעו את הדרך.

<רויטל לן כהן: זה נראה כאילו ידיה פנויות לעשות את זה.

זוהיר בהלול: נשים מכובדות, בבקשה.

זוהיר בהלול: גברת לבנה, במקום שתגידי כך, את יודעת שהקו הישר הוא הקו הקצר ביותר.

זוהיר בהלול: את אומרת שאת רוצה דרך, אז למה את צריכה דרך עקלקלה?

<ניקול טרטורי: ככה, כדי לברוח.

זוהיר בהלול: חבר'ה, נתייחס אליה בדרך ארץ.

<ניקול טרטורי: זה המצב של הילד, תסכלי עליו ותגידי לי אם אני צריכה להביא - - -

זוהיר בהלול: אתן בידיים טובות.

זוהיר בהלול: כבוד הרב הוא איש ערכים, שינווט אתכן לחוף מבטחים.

זוהיר בהלול: אני מנסה לומר, הרי הזעקה בוקעת לשמיים.

זוהיר בהלול: הכול בפתחכם אז למה לא?

זוהיר בהלול: קבלי את הנתונים, נסי לפתור את הבעיה כי זכותם לקבל את הלווי של האחות בהסעה.

<עירית לבנה: אני ביקשתי לומר שזה כן מסודר וזה לא ייפול.

<עירית לבנה: בסדר, זה יגיע אלי, למי זה יועבר?

<עירית לבנה: יש ועדת הסעות, זה מגיע וזה חוזר.

<עירית לבנה: אחרת - - -

ישראל אייכלר: מי זאת וועדת ההסעות?

ישראל אייכלר: אני מבקש לדעת.

<עירית לבנה: בכל מחוז יש אחראי הסעות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני העברתי לאחראי ההסעות, ביחד עם סגן ראש העיר.

ישראל אייכלר: למה אתם מתווכחים ביניכם, אתם רוצים שנסגור את הדיון?

ישראל אייכלר: עכשיו אני מבקש - - -

<אביבית ברקאי-אהרונוף: את כן קיבלת ממני.

<עירית לבנה: אני קיבלתי את כל החומרים?

<עירית לבנה: אישורים רפואיים - - -

ישראל אייכלר: מה זה משנה מה היה?

ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו פונים, למי אני פונה.

<רויטל לן כהן: אדוני, מיד נראה שהכול, כולל מסמכים רפואיים, נמצא במייל של משרד החינוך.

<רויטל לן כהן: אל תגידי של קיבלת.

ישראל אייכלר: מי זאת האישה האחראית, אני רוצה לשמוע אל מי אנחנו פונים?

ישראל אייכלר: שלומית מנהלת הוועדה רוצה מחר בבוקר לפנות, למי?

ישראל אייכלר: <קריאה:> היא אמרה שהיא לא יכולה לטפל בזה.

ישראל אייכלר: עכשיו היא תוכל.

ישראל אייכלר: בעזרת השם, אנחנו נפנה לשלומית כהן הפקידה האחראית.

<עירית לבנה: הם פונים וזה חוזר אליהם לביצוע.

<עירית לבנה: הם סתם יפנו אלי כי זה - - -

זוהיר בהלול: ועדת הכנסת פונה אליך וכעת זה לפתחך.

ישראל אייכלר: הגברת שלומית כהן צריכה לקבל את החומר?

ישראל אייכלר: שלומית שלנו תדאג שהיא תקבל את החומר.

<עירית לבנה: לממונה על ההסעות במחוז חיפה.

סופה לנדבר: את הממונה שלה?

<עירית לבנה: לא.

סופה לנדבר: אתה הממונה?

סופה לנדבר: אז תדאג בבקשה שהיא תגיע למשפחה ושהיא תיתן פתרון.

סופה לנדבר: מה קורה כאן, רבותיי?

ישראל אייכלר: שלומית כהן קיבלה, היא תקבל שוב.

ישראל אייכלר: תשלחי את זה אליה מחר בבוקר עם העתק, עכשיו זה יגיע לגברת לבנה.

ישראל אייכלר: את תמצאי את האנשים המתאימים לאשר את זה - - -

<שלומית אבינח: אני כמנהלת ועדה בכנסת, צריכה להעביר לפקידה שתהייה הכי בכירה, אין קשר ישיר?

<שלומית אבינח: זה צריך לעבור - - -

ישראל אייכלר: בשביל זה את אשת החסד שעוסקת 18 שנה בנושאים כאלה.

<שלומית אבינח: יושבת ועדה בכנסת, נמצאים פה שלושה חברי כנסת, אי אפשר לעזור לפונים?

<שלומית אבינח: אני ממש לא מבינה.

ישראל אייכלר: בעז"ה אנחנו נעזור.

ישראל אייכלר: אני רוצה לראות את זה.

<שלומית אבינח: זאת היתממות.

סופה לנדבר: זה פשוט להתעלל בבני אדם.

סופה לנדבר: רבותיי, מה קורה כאן?

סופה לנדבר: תעבירו לשם, תקבלו שם, תתנו אישור או לא תתנו אישור.

סופה לנדבר: מה, זה מגיע לה, היא חייבת לקבל.

סופה לנדבר: אני מבקשת ממך לדאוג שמחר יגיעו למשפחה ושהיא תקבל את זה.

סופה לנדבר: אחד מעביר את האחריות לשני, מה זה?

זוהיר בהלול: אני מצטרף לדעתה של חברת הכנסת לנדבר.

זוהיר בהלול: אני גם מקבל את מחאתה הפרטית של מנהלת הוועדה.

זוהיר בהלול: אני חושב שלא יכול שאתם מטרטרים אותנו, מבקשים מאתנו להעביר לכם חומרים מפה וחומרים משם.

זוהיר בהלול: קיבלתם את העניין, הפרטים בחזקתכם.

זוהיר בהלול: תנסו לפתור את הבעיה האנושית הזאת.

זוהיר בהלול: למה אתם מבקשים מאתנו מחר ובעוד שבועיים נקבל תשובה?

זוהיר בהלול: אז יגיע ה-1 בספטמבר והילד הזה ימשיך להיות מטורטר.

<שמעון אבני: אני אדאג.

<שמעון אבני: לצורך העניין הגברת שלומית כהן היא העובדת שלי.

<שמעון אבני: אני באמת לא מכיר את המקרה לגמרי.

<שמעון אבני: אני אדאג, אם זה נמצא אצל שלומית נדאג להעביר את זה.

<שמעון אבני: אני אדאג שעד מחר - - -

ישראל אייכלר: תודה, אנחנו רוצים לראות את המקרה הזה סגור.

ישראל אייכלר: אסתר קרמר בבקשה.

<אסתר קרמר: אני אימא לשבעה ילדים, מתוכם ארבעה עם צרכים מיוחדים שלומדים ברחבי העיר ירושלים.

<אסתר קרמר: ירושלים היא עיר מאוד מאוד מורכבת, נתחיל בזה, שכונות ירושלים מצפון ועד דרום.

<אסתר קרמר: לדוגמה כשהילדה גרה בנווה יעקב ולומדת בגבעת שאול, בקו אווירי 15 דקות מרחק, ההסעה לוקחת בין שעה וחצי לשעה וארבעים וחמש דקות.

<אסתר קרמר: יש 21 ילדים בהסעה וזה למי שאמר שרק 10.

<אסתר קרמר: הילדה שלי היא היפר-אקטיבית ברמה מאוד מאוד גבוהה, זאת אומרת שהיא על כדורים ועדיין אינה יכולה לשבת.

<אסתר קרמר: אני מקבלת כמעט כל בוקר טלפון ממנהל ההסעה, שאני אבוא לקחת אותה, הוא לא מסתדר.

<אסתר קרמר: "תביאי לה פסיכולוגית, אני לא מסתדר, לא מסוגל לקחת אותה".

<אסתר קרמר: זאת ילדה שלא זכאית למלווה, כי היא היפר-אקטיבית, היא לא מספיק נכה.

<אסתר קרמר: זאת בעיה אחת.

<אסתר קרמר: בעיה שנייה, שקשורה לירושלים, יש לי עוד ילדים בעוד מסגרות, ילדים עם צרכים מיוחדים.

<אסתר קרמר: ירושלים היא עיר מאוד מפוצלת וההסעה היא שני קילומטר בקו אווירי.

<אסתר קרמר: יכול להיות שאנחנו גרים במרחק של חצי שעה נסיעה, אבל בקו אווירי זה שני קילומטר.

<אסתר קרמר: איך אני אגיע לבית הספר?

<אסתר קרמר: כאמור שני קילומטר בקו אווירי.

<אסתר קרמר: חוץ מזה שאני צריכה לפזר את כל שבעת הילדים שלי בבוקר למוסדות החינוך השונים ובין השאר גם לעבוד בשביל לממן הטיפולים של הילדים.

ישראל אייכלר: מה הבקשה למרות שזה שני קילומטר.

<אסתר קרמר: ששני קילומטר יהיו בכביש, שלא ימדדו קו אוויר.

ישראל אייכלר: איפה כתוב שזה צריך להיות בקו אווירי?

ישראל אייכלר: הרי אין תקנות.

<רויטל לן כהן: בחוזר מנכ"ל.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אדוני, חוזר מנכ"ל מצמצם את החוק.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני חושבת שצריכה להיות פניה לשר החינוך.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש חוזר מנכ"ל שהוא פשוט בניגוד להוראות החוק.

ישראל אייכלר: בהחלט, כדי שכל מדידה תהייה בשטח, לא באוויר ולא בחלל.

<שמעון אבני: מה שהן טוענות, באופן וודאי זה לא נכון, זה לא בקו אווירי.

<שמעון אבני: המערכת גם מודדת באמצעות GIS את הכביש.

<שמעון אבני: זה לא קו אווירי, כי אחרת היה נמתח קו ישר בין בית הספר למגורי הילד, זה קו אווירי.

<שמעון אבני: כשאתה מסמן, המערכת מראה לך בדיוק את הדרך - - -

ישראל אייכלר: זאת אומרת שזה כן בשטח.

<שמעון אבני: אפשר לסמן ברכב כבישים, המערכת מודדת בקו שהוא לא קו אווירי אלא מרחק בפועל.

ישראל אייכלר: אני לא יכול לסגור את הישיבה מבלי לקיים את הבטחתי לגברת רויטל, משפט סיכום.

ישראל אייכלר: אחר כך נסכם.

<רויטל לן כהן: אני מבקשת לתת שתי דוגמאות של שני פונים שלא נמצאים כאן.

<רויטל לן כהן: אחד, מדובר על ילד אוטיסט שנוסע בהסעה של עשרה ילדים.

<רויטל לן כהן: הוא זכאי למלווה כי בזמן ההסעה הוא נכנס ללחץ והוא זז גם עם הילדים.

<רויטל לן כהן: בגלל שהכניסו עוד ילדים עם כיסאות גלגלים, המקום שהוא ישב פעם ליד המלווה בזוג נתפס על ידי הכיסאות ולכן המלווה יושבת מאחוריו.

<רויטל לן כהן: כשהיא יושבת מאחוריו והוא משתולל, הילד בכיסא גלגלים לידו חוטף, לכן השעו אותו מההסעה והוא לא זכאי יותר להסעה.

<רויטל לן כהן: אבל אומרים "למה, יש מלווה באוטו", היא אומרת: "מהמקום ששמתם אותי אני לא יכולה לעזור לו" והוא מושע מההסעה.

<רויטל לן כהן: ילד נכה מושע מהסעה?

ישראל אייכלר: למה המלווה לא מושעה?

<רויטל לן כהן: אני אגיד לך יותר מזה, המלווה הזאת היא האימא שלו, היא רוצה לעזור, הם הושיבו אותה בכוח במקום אחר ברכב, היא אמרה להם: "משם אני לא יכולה לעזור לו".

<רויטל לן כהן: לא.

<רויטל לן כהן: מקרה אחר, אדוני אני אזכיר מקרה שהיה לפני כמה שבועות בעיתונות: "הסעה עם עשרה ילדים על כיסאות גלגלים בנצרת עלתה באש ורק מלווה אחד היה בהסעה".

<רויטל לן כהן: אם אנשים טובים לא היו עוצרים בצומת ומפנים את עשרת הילדים מהאוטו, הדיווח היה על עשרה ילדים שרופים ברכב הסעה.

ישראל אייכלר: יש לך את הידיעה הזאת?

<רויטל לן כהן: אני אשלח לך.

ישראל אייכלר: אני אבקש את זה לוועדה, אני ארצה אותו במסגרת המכתב שנשלח למשרד החינוך.

<רויטל לן כהן: יצרנו קשר עם ההורים והם אמרו - - -

ישראל אייכלר: אני מסכם את הישיבה.

<חמוד סולימאן: אדוני אני מבקש להוסיף לגבי הרכב המחליף.

<חמוד סולימאן: ברגע שיש תקלה ברכב עצמו, עד עכשיו שנתון הרכב בכלל לא עומד בתנאים, בקריטריונים.

<חמוד סולימאן: הוא מאוד ישן.

<חמוד סולימאן: אני מאוד מבקש לעלות את זה.

<חיה הראל: שנתון 2005 עומד בתקנות עד דצמבר.

<חיה הראל: בית ג'אן יכולה לקום ולהגיד שיש להם כבר חוזה חדש עם רכב חדש, רכב ששני ילדים ישבו האחד מאחורי השני ועם המלווה לידם, זה כבר נאמר לי.

ישראל אייכלר: מנהל מחלקת החינוך בבית ג'אן יתייחס לדברייך.

ישראל אייכלר: שמענו כעת שיש לכם אפשרות בדצמבר כבר לגמור - - -

<חיה הראל: בספטמבר.

ישראל אייכלר: בספטמבר לגמור את החוזה הזה ולקחת חברה שיש לה כן רכב חדש וגם יש לה רכב חלופי.

<מהנא טאפש: לא רכב חדש.

<מהנא טאפש: הרכב שהסיע עד עכשיו הוא רכב שעמד בקריטריון, רכב עם רישיון, יש לו אישור הפעלה, קצין בטיחות, משרד התחבורה.

<מהנא טאפש: הוא עמד בכל הדרישות.

<מהנא טאפש: זה לא רכב חדש.

<מהנא טאפש: בשנת 2004-5 לא היה מסלול או מסילה שהושיבה ילד אחד אחרי השני.

<מהנא טאפש: התקנה הזאת יצאה אחרי 2007.

<מהנא טאפש: עכשיו יש מכרז חדש, יש מסיע חדש, יש כלי רכב חדשים.

<מהנא טאפש: תאמין לי, אם האדונים היו מחכים היינו יכולים להימנע מלהגיע לפה.

<תמר שי: אמרו לנו: "אני לא יכול להבטיח לך שמה-1 בספטמבר זה יהיה בסדר", אתה מבטיח מעל הבמה הזאת שזה כן יהיה בסדר?

<מהנא טאפש: אני יכול להבטיח דבר אחד והוא שאני נושם, אבל, ב-1 לספטמבר יש לנו מסיע חדש ויש לו מכרז חדש.

ישראל אייכלר: במכרז מופיע שיהיה - - -

<מהנא טאפש: במכרז מופיע שצריך להיות שנתון ורכב שעומד בדרישות.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים להוסיף שהילדים ישבו אחד מאחורי השני.

<מהנא טאפש: והילדים ישבו אחד אחרי השני.

ישראל אייכלר: אני מבקש לסכם.

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים על התקנות, הישיבה צריכה להסתיים עד השעה 16:00.

ישראל אייכלר: אני אקבל נזיפה מהיושב ראש.

ישראל אייכלר: כדי לסכם אני צריך להתרכז וכדי להתרכז אני צריך שקט.

ישראל אייכלר: ראשית, הוועדה תפנה לשר החינוך.

ישראל אייכלר: לקחת את התקנות של משרד הרווחה על בסיס דוח צרפתי, להתאים אותן לצרכים ולעשות תקנות חד-משמעיות וברורות איך מסיעים ילדים ואיך לא.

ישראל אייכלר: שנית, לוודא שהקילומטר שנקבע, שהמדידה תהייה בשטח, כלומר הנסיעה בפועל וגם זמן הנסיעה ולא שום דבר אחר.

ישראל אייכלר: שלישית, לגבי הגברת ניקול, הוועדה רושמת את דרישת חברי הכנסת פה אחד שהילד של הגברת יקבל ליווי של אחות מהבית עד בית הספר.

ישראל אייכלר: כל מי שצריך לטפל בזה גם מבחינת העירייה וגם מבחינת משרד החינוך מתבקש לעשות את זה על פי בקשת הוועדה.

ישראל אייכלר: בית ג'אן, אנחנו רושמים את הודעת מנהל מחלקת החינוך - - - <קריאה:> אדוני, אנחנו ביקשנו שיהיה בנאדם מוכשר, בעל יכולת להתמודד עם הילדים, שיכניסו קריטריונים ולוח זמים.

ישראל אייכלר: אני לא יכול לפתוח את הדיון, אבל ממנהלת הכשרת המלווים דיברו על זה.

ישראל אייכלר: לוח זמנים אמרתי.

ישראל אייכלר: אומרת המנהלת שזה יהיה עד ה-1 בספטמבר.

ישראל אייכלר: בעזרת השם, באוקטובר נעשה דיון ונראה אם זה בוצע.

ישראל אייכלר: אנחנו מקווים שזה אכן יבוצע.

ישראל אייכלר: תעבירו את כל החומר למנהלת.

ישראל אייכלר: אני מבקש להודות לכולם על הגעתכם, הישיבה נעולה.