הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 27, 2015-07-28 11:00

קארין אלהרר: בוקר טוב לכולם.

קארין אלהרר: היום ה-28 ביולי 2015, י"ב באב תשע"ה.

קארין אלהרר: אנחנו נדון היום בדיון שהוא דיון מעקב במספר נושאים, בוועדה לענייני ביקורת המדינה, אבל מה שבעצם מקשר אותם הוא דו"ח מבקר המדינה – היבטים בטיפול במפוני גוש קטיף בעקבות ההתנתקות – ישיבת מעקב.

קארין אלהרר: בישיבה הזאת אנחנו נבקש גם לבדוק את מצבם של מפוני גוש קטיף באשקלון ואת אחריות המדינה לטיפול באנשי גוף קטיף עקב החלטה על סגירת מנהלת תנופה בסוף שנת 2015; מצבם של התעשיינים, שהיו אז באזור התעשייה ארז; מצב התושבים בנווה ים; מצבם של היישובים כרמי קטיף ובאר גנים.

קארין אלהרר: אני רוצה בפתח הדברים לבוא ולומר שהדיון היום הוא דיון חשוב מאד בעיני ומאד חשוב לי גם לשמוע את האנשים שנוגעים בדבר, כי למי שלא נמצא שם, אז אפשר לדבר עם המון סיסמאות והמון תובנות, אבל שלא תמיד יש בינן ובין המציאות איזו שהיא התכתבות.

קארין אלהרר: אני מאד אשמח לשמוע וככל שניתן גם אשמח מאד לסייע.

קארין אלהרר: תראו, אני באמת מאמינה שהעוול שנגרם למפונים הוא עוול גדול מאד, במובן הזה שמדינת ישראל עשתה מעשה שאפשר להתווכח עליו – אם הוא טוב יותר או אם הוא טוב פחות – אבל בסוף יש אנשים מאחורי הסיפור הזה ויש להם צרכים ויש להם בתים ויש להם משפחות לפרנס, וברור שההתנהלות לא הייתה מיטבית וזה בלשון המעטה.

קארין אלהרר: ועכשיו אנחנו צריכים, 10 שנים אחרים, לוודא שאין אדם שנפל בין הכיסאות ואין אדם שלא קיבל מענים לצרכים שלו ואני במיוחד רוצה לשמוע את האזרחים שהגיעו לכאן.

קארין אלהרר: אנחנו כוועדה נעמוד על כך שגם משרדי הממשלה וגם הכנסת, כמוסד מפקח על עבודת הממשלה, נראה שכולם באמת מצליחים לעבור את המשבר הזה, שחוו המתיישבים.

קארין אלהרר: ברצונך לומר כמה מילים?

<יוסי הירש: בוקר טוב.

<יוסי הירש: בדרך לכאן ראיתי כמה אנשים שאני מכיר ומלווה אותם.

<יוסי הירש: מצד אחד אני שמח לראות אנשים שאני מכיר ומצד שני זה קצת עצוב שאחרי 10 שנים צריך עוד פעם להידפק על דלתות משרדי הממשלה, בשביל לקבל את הפיצויים וכל מה שמתלווה לכך.

<יוסי הירש: מבקר המדינה נתרם במלוא כובד משקלו לליווי, בקרה וביקורת בזמן אמת, מה שאנחנו קוראים, לכל הסוגיות שמלוות את המפונים, החל מינואר 2006 והמשך בינואר 2009 בשלל דו"חות מכל הזוויות.

<יוסי הירש: כל הצוותים של משרד מבקר המדינה, כולל חטיבת הביטחון, נרתמו לביקורת.

<יוסי הירש: לאחר מכן הוקמה ועדת חקירה ממלכתית בעקבות הביקורות שלנו, שהגישה מסקנות נדמה לי ביוני 2010.

<יוסי הירש: לזכותה של הוועדה לביקורת המדינה ייאמר, כל הוועדות ליוו גם את היישום של ממצאי ועדת החקירה לאורך כל הדרך, גם באמצעות ועדת משנה שהקימה מתוכה הוועדה לביקורת המדינה, ואנחנו כאן בשביל להמשיך לשמוע ובמידת הצורך אולי להגיש את הסיוע הדרוש.

קארין אלהרר: מצוין.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: בבקשה, נציבות תלונות הציבור.

<מירב לוי: בוקר טוב.

<מירב לוי: עורכת הדין מירב לוי, מנהלת אגף בנציבות תלונות הציבור.

<מירב לוי: אנחנו לאורך השנים קיבלנו תלונות על מנהלת סלע ומנהלת תנופה, ככל שהשתנו שמותיה, וגם היום, כשהיא כבר לא קיימת, אבל יושבת במשרד השיכון וזה כבר בטיפות.

<מירב לוי: המאסה העיקרית הייתה בין השנים 2005 ל-2006.

<מירב לוי: לאורך השנים התקבלו תלונות.

<מירב לוי: בשנים 2011-2012 שוב ראינו איזה שהוא גל קצת יותר גדול.

<מירב לוי: הסמכות שלנו מוקנית לפי הסמכות בחוק.

<מירב לוי: זאת אומרת אם יש הסדר שנקבע בחוק, אם יש ועדות ערר, אנחנו לא יכולים להתערב אבל בעיקר הסיוע שלנו היה במעורבות, בדחיפה, לעזור לקדם את הדברים כדי שבאמת אנשים יקבלו את ההחלטות בעניינם ושהטענות שלהם יישקלו.

<מירב לוי: וככל שעדיין נשארו דברים פתוחים, ואדם שנפגע במישרין מעניין מסוים שלא בא על תיקונו – פתוחה בפניו הדלת לפנות אלינו ואנחנו כמובן נוכל לבדוק במסגרת הסמכויות שמוקנות לנו, האם ניתן לסייע בידו.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אתמול הוגש לוועדות הכנסת מסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת – סקירת מצב מפוני גוש קטיף וצפון השומרון וטיפול הרשויות בהם בחלוף עשור למבצע ההתנתקות.

קארין אלהרר: הייתי מאד שמחה אם היינו מקבלים סקירה קצרה של מה הנקודות הבעייתיות שנותרו פתוחות בעניין.

<יובל וורגן: תודה רבה גברתי יושבת הראש.

<יובל וורגן: אני מבקש מאהוד בקר, שכתב את המסמך, להציגו.

<יובל וורגן: אני רק אציין, תמיד אנחנו מרגישים צורך לציין שהמסמך נכתב לבקשתם של שני חברי כנסת – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' וחבר הכנסת אורן חזן.

<יובל וורגן: אנחנו מגישים לוועדות שמקיימות דיונים בנושא הרלבנטי, אבל זה נכתב לבקשתם.

קארין אלהרר: אנחנו נשתמש בשירותיהם של חברי הכנסת המכובדים שפנו לקבלת חוות הדעת.

קארין אלהרר: בבקשה.

<אהוד בקר: תודה גברתי יושבת הראש.

<אהוד בקר: אנחנו מדברים על מסמך שעוסק בעיקר באופן ההתמקדות של רשויות המדינה בטיפול במפונים.

<אהוד בקר: עיקר העיסוק היה במנהלת תנופה ועבודתה והטיפול בלקחים שעלו מוועדת החקירה הממלכתית, כפי שהיא פורסמה וצוינה קודם לכן.

<אהוד בקר: דיברנו גם עם גורמים בשירות המדינה – מנהלת תנופה, משרדי הממשלה האחרים שהם רלבנטיים, גם עם ועד המתיישבים וגורמים ברשויות המקומיות הרלבנטיות.

<אהוד בקר: אומר את הנקודות העיקריות שעולות, התחומים החשובים: ועד המתיישבים הדגישו את הנושא של המשך קיום כתובת אחת ברורה לטיפול בפניות המתיישבים, לאחר סגירת המנהלת.

<אהוד בקר: באופן כללי, הנושאים שעלו בנוסף היו בנושאי הדיור והפיצויים, גם הסכמי העתקה, שעם חלקם – עם שלושה הסכמים – יש עיכובים ובעייתיות וגם בכל הנוגע לפיצויים נוספים שהמתיישבים אמורים לקבל, המפונים בנוגע ל - - - יש שלב מסוים בקבלת הפיצויים שקשה לקבל חלק מהפיצויים על מנת לסיים את בניית בתי הקבע ביישובים החדשים.

<אהוד בקר: אלה שלושת הנושאים העיקריים שעלו במסמך שלנו.

קארין אלהרר: תודה רבה.

דניאל עטר: אפשר לשאול שאלת הבהרה?

דניאל עטר: לגבי פיצויים נוספים – זה מה שהמפונים רוצים או מה שמוסכם על כל הצדדים שזה צריך להינתן?

<אהוד בקר: היו גם מספר תיקונים לחוק יישום ההתנתקות שנתנו עוד פיצויים, אבל הם התנו את קבלת הפיצויים בשלבים מסוימים של בניית בתי הקבע – קבלת טופס 4, פינוי המבנה הזמני והטופס שמאפשר כניסה לבית.

<אהוד בקר: אז יש התניה של קבלת חלק מהפיצויים בשלבים מסוימים של ההתקדמות הזו ויש - - -

דניאל עטר: למה, אם מותר לשאול?

<אהוד בקר: כך נבנה ההסכם בשנת 2007, הסכם הח"כים.

<אהוד בקר: למה מעבר לזה, אני לא יכול לומר לך.

<אהוד בקר: יש מפונים שקשה להם להשלים את בניית בתי הקבע, גם כיום.

<אהוד בקר: יש לנו את האחוזים מפורטים כאן במסמך, אם אתה רוצה, אני אקריא אותם.

<אהוד בקר: הבקשה הייתה אם אפשר להקל על קבלת הפיצויים האלה.

דניאל עטר: אתה יודע להגיד אם זו בעיה של המנהלת?

קארין אלהרר: אנחנו מיד נברר את זה.

קארין אלהרר: אני מבקשת ממר ישראל מלאכי, יועץ חיצוני למנהלת תנופה לענות.

קארין אלהרר: זאת שאלת תם – למה מפרקים את המנהלת.

<ישראל מלאכי: שר החקלאות, שבאחריותו מנהלת תנופה, הגיע למסקנה שלטובת השלמת השיקום, נכון לשים קץ לטיפול המדינה במפוני גוש קטיף.

קארין אלהרר: לא שמעתי אותך.

<ישראל מלאכי: שר החקלאות, הממונה על מנהלת תנופה, הגיע למסקנה שלטובת השלמת שיקום המפונים, נכון לפרק את יחידת תנופה במתכונתה הנוכחית.

<ישראל מלאכי: זה לא אומר שמדינת ישראל תפסיק לעסוק בטיפול במפונים, עד שאחרון המפונים ייכנס לבית הקבע שלו.

<ישראל מלאכי: זה ברור שזה באחריות המדינה.

<ישראל מלאכי: השאלה אם צריך איזו יחידה אורגנית או לא צריך לזה יחידה אורגנית זו שאלה מקצועית.

קארין אלהרר: איזה פתרון אחר ניתן?

<ישראל מלאכי: ניתן למה?

קארין אלהרר: תראה, עד עכשיו היה איזו דלת אחת שפותחים אותה ובעצם מקבלים מענים לבעיות שנוצרו.

קארין אלהרר: עכשיו אתם תסגרו את המנהלת ואנשים מה, יצטרכו להיות מטורטרים בין כמה משרדי ממשלה?

קארין אלהרר: איך זה עובד?

קארין אלהרר: נניח ונשארה איזו שהיא מחלוקת לגבי פיצוי – למי פונים, מה עושים, מה הכתובת החדשה, מי האחראי?

<ישראל מלאכי: פעילות מנהלת תנופה מתחלקת לשני נושאים עיקריים: נושא הפיצויים למפונים, לעסקים ולחקלאים, ונושא ההתיישבות.

<ישראל מלאכי: נושא ההתיישבות זה למעשה הקמת יישובי הקבע.

<ישראל מלאכי: הוקמו כ-22 יישובים או צמודי דופן, במסגרת יישום תכנית ההתנתקות ובעצם המדינה השקיעה, ומנהלת תנופה בפרט השקיעה משאבים רבים, הן של תשומות ניהול והן של תשתיות, בהקמת היישובים.

<ישראל מלאכי: היום אפשר לבוא ולהגיד שלמעט שלושה יישובים שעוד טרם התחילה בנייתם, 19 יישובים נמצאים בשלבים די מתקדמים של האכלוס, של התשתיות ולכן כיחידה אורגנית שמטפלת בנושא ההתיישבות, אנחנו חושבים שנכון להעביר את זה למסלול נורמטיבי, סטנדרטי של המדינה, באמצעות משרד הבינוי, באמצעות האגף לפיתוח הכפר, באמצעות החטיבה להתיישבות במידה והיא תוסדר.

<ישראל מלאכי: וכמו שמקימים עיר ועיר בישראל ויישובים בישראל, ככה ישלימו את המשך הקמת היישובים הנבנים ויקימו את היישובים החדשים – את כרמי קטיף וכו'.

קארין אלהרר: כמה אנשים במספרים עדיין נותרו ללא פתרון דיור?

<ישראל מלאכי: יש כיום 350 משפחות שטרם נכנסו לבית הקבע, מתוכן כ-200 משפחות בשלבי בנייה, או 180.

קארין אלהרר: שבעצם ניתן להן פתרון, אך הוא פשוט עוד לא הושלם?

<ישראל מלאכי: הם בשלבי בנייה.

<ישראל מלאכי: בשלבי בנייה זה בין תכנון לגמר הבית.

<ישראל מלאכי: זה אנשים שנמצאים במסלול שהם יודעים איפה הם הולכים לגור והם בתהליך הבנייה, שלהערכתנו יסתיים במהלך אמצע 2016.

<ישראל מלאכי: יש כ-73 משפחות שעתידיות לעבור לשלושה יישובים שטרם התחילה בנייתם – כרמי קטיף, ניר עקיבא ונווה ים.

<ישראל מלאכי: עם ניר עקיבא אנחנו נמצאים בשלבים מאד מתקדמים, נושא התשתיות אמור להיגמר שם ועכשיו זה בעיקר במשפחות עצמן.

קארין אלהרר: לא שמעתי את הערב האגב, אז בקול רם.

<קריאה: אמרתי שעדיין לא.

<קריאה: ניר עקיבא זה שבי דרום וזה עדיין לא תלוי במשפחות.

<קריאה: אנחנו עדיין נמצאים בשלב של עבודות עפר.

<ישראל מלאכי: יש שלב של תשתיות של עבודות עפר, אבל זה במקום טוב, לקראת תחילת הבנייה, במידה והמשפחות ישלימו את התכנון.

<ישראל מלאכי: כרמי קטיף – אנחנו נמצאים באיזו שהיא תסבוכת שנדון בה בהמשך, זה אחד מהנושאים שעל סדר היום; ונווה ים, לפי מה שנמסר לי אתמול, אחרונת המשפחות הזכאיות אמורה לחתום היום על הסכם ההעתקה, ובעצם בזה המדינה השלימה את כלל הסכמי ההעתקה הנוגעים להקמת היישובים החדשים.

<ישראל מלאכי: זה מותנה עוד באישור רשם האגודות, כי זה מצריך פירוק ופירוק מפעיל, אבל גם שם אנחנו רואים אור בקצה המנהרה.

<ישראל מלאכי: שם הסיפור הוא יותר ארוך, מבחינת זה שעוד לא התחילו שם תשתיות.

קארין אלהרר: לגבי התעשייה?

<ישראל מלאכי: התעשייה, ככלל המדינה פחות התעסקה בהקמת תעשייה חדשה.

<ישראל מלאכי: היא נתנה כפיצוי על פי ערכי כינון לבעל עסק עם מענקים להשקעה - - -

קארין אלהרר: וכולם פוצו?

<ישראלה אלימלך: רובם הגדול פוצה וחלק מהתעשיינים נמצא בתהליך של בירור הזכאות לפיצויים והסכום לפיצויים.

קארין אלהרר: ולא נראה לכם שאולי שווה לגמור את הסיפור בצורה מכבדת, כשכולם קיבלו את הפתרון ההולם – גם מבחינת המדינה וגם מבחינתם ורק אחר כך לעשות את הצעד הזה של לסגור את המנהלת?

<ישראל מלאכי: לא.

<ישראל מלאכי: אני אסביר.

<ישראל מלאכי: נושא הפיצויים - גם מימית וגם מהניסיון פה – זה דברים שיכולים לקחת שנים רבות.

<ישראל מלאכי: שנים האחרונות פורקה מנהלת פינוי ימית, כשהפינוי נגמר בשנת 1982.

<ישראל מלאכי: אנחנו חושבים שהימצאותה של יחידה אורגנית נפרדת, מזמנת גם תביעות.

<ישראל מלאכי: עד היום אנחנו נמנעים מטענת שיהוי, אבל בסוף, כשיש כתובת אז יש גם בעיות.

קארין אלהרר: אז אתה יודע, יש תהליך כזה שאומרים הרשימה נסגרה ומעכשיו רק עוסקים בבעיות שנמצאות לפתחנו ולא מייצרים בעיות חדשות.

<ישראל מלאכי: בסוף, בגלל שאנחנו כבולים לחוק יישום ההתנתקות וזכאויות שנגזרות על פי החוק, אז אי אפשר לסגור רשימה.

<ישראל מלאכי: בסוף זה מצריך שינוי חקיקה.

קארין אלהרר: אתם צריכים תיקון חקיקה, שנעזור לכם?

<ישראל מלאכי: אני וודאי לא אזמן את זה.

<ישראל מלאכי: אנחנו חתומים על - - -

קארין אלהרר: אני באמת לא מצליחה להבין, אם יש עדיין אנשים שאומרים שלא מצאו פתרונות - - -

<ישראל מלאכי: אני אתן דוגמא.

קארין אלהרר: תראה, גם ככה ההתנהלות בהתנתקות עצמה השאירה טעם חמוץ אצל הרבה מאד אנשים.

קארין אלהרר: אז להוסיף חטא על פשע ולהגיד אני גם סוגר את המנהלת לפני שכולם קיבלו פתרון, נראה לי עוד יותר בעיה.

<ישראל מלאכי: אנחנו מעריכים את מדינת ישראל ואת ממשלת ישראל שיידעו לתת פתרונות גם ללא יחידה אורגנית.

<ישראל מלאכי: אנחנו חושבים - - -

קארין אלהרר: אני לא הייתי ממהרת לסמוך על ממשלת ישראל, כי אצלי בוועדה נמצאים כל יום אנשים שרצים בין משרדים ממשלתיים והם לא מקבלים פתרונות בצורה מיטבית ואני חושבת שצריך לקדם פתרונות טובים יותר.

דניאל עטר: אבל אין פתרונות.

דניאל עטר: אתם לא נותנים פתרונות כמו שלא ניתנו במהלך 10 שנים.

קארין אלהרר: זה שצריך לתת פתרון זה Goes without saying, חבר הכנסת, עטר, לא צריך להזכיר את זה.

<ישראל מלאכי: אני רוצה להסביר.

<ישראל מלאכי: נושא הפיצויים – ועדות הפיצויים ימשיכו לדון, הן מחויבות על פי חוק, כל זמן שיש תביעות.

<ישראל מלאכי: נושא הוועדות ימשיך ככל הנראה במשרד החקלאות, בוועדות תכנון שיוקמו במשרד החקלאות או יועתקו ממנהלת תנופה למשרד החקלאות.

<ישראל מלאכי: הדברים האלה ייסגרו עד סוף השנה והם ימשיכו באותה מתכונת שהן עובדות כיום.

<ישראל מלאכי: נושא ההתיישבות, שהוא בסוף שלושה יישובים, כאשר יישוב אחד כבר בשל ועוד שני יישובים – אנחנו חושבים שאינו מצריך יחידה.

<ישראל מלאכי: זה גם 150 משפחות ואנחנו חושבים שזה לא מצריך אורגן ממשלתי ייחודי.

<ישראל מלאכי: עכשיו, השדר שאנחנו משדרים בזה שיש סיום הפעולות – אנחנו רואים יום יום שהדברים מאד מאד מתקדמים.

<ישראל מלאכי: הסכמי העתקה שהיו תקועים שנים – נחתמים, הן במוסדות הציבור והן בנווה ים.

<ישראל מלאכי: אנחנו רואים שאצל אנשים מפונים – זה מאד מאד האיץ את הקצב לתחילת הבנייה.

<ישראל מלאכי: אני אתן דוגמא מהעולם הפסיכולוגי, שהיה קשור למפוני גוש קטיף.

<ישראל מלאכי: יעידו פה אנשי גוש קטיף שהיה דיון האם במסגרת הטיפול הנפשי שהמדינה מחויבת, בעצם מפוני גוש קטיף יהיו זכאים כנפגעי טרור למימון טיפול פסיכולוגי כל חייהם.

<ישראל מלאכי: הנהגת המפונים, באומץ רב באה ואמרה שאם זה מה שיקבע החוק, אז בעצם יהיה קשה מאד להשתקם, כי בסוף זו תהיה שריטה לכל החיים – אני זכאי, אני תמיד אשא את התו הזה שקוראים לו מפוני גוש קטיף.

<ישראל מלאכי: וזו החלטה שהנהגת המפונים החליטה בזמנו, אחרי הרבה התלבטויות ודיונים.

<ישראל מלאכי: על אותו משקל הגענו למסקנה שגם המדינה צריכה להתנהל.

<ישראל מלאכי: כל זמן שיש יחידה שמטפלת – אז זה מנציח בעיה וזה משלה אנשים, משלה משפחות ולכן הגענו למסקנה שצריך, לצד הבטחת המשך הטיפול - וזה לא שלא יהיו פקידים שיטפלו – אך לצד השלמת הטיפול בצורה יותר מינורית, יותר קטנה, לא קטגורית, נכון לסגור את המנהלת.

<ישראל מלאכי: הדבר הזה בעצם התחיל בהחלה תלת שנתית של העברת האחריות לשיקום המפונים לרשויות המקומיות, שהתקבלה ביוני 2013.

<ישראל מלאכי: זה תהליך מאד מאד מדורג שעבר כמה החלטות ממשלה, הרבה דיונים הן עם הרשויות והן עם המפונים והחלטנו לעשות את הצעד הזה, בלי להסיר אחריות.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה.

קארין אלהרר: אבי פרחן, נווה ים.

קארין אלהרר: לא הגיע.

קארין אלהרר: יוסי דיין?

<יצחק שפריר: הוא גם לא פה.

<יצחק שפריר: אני אדבר בשמו.

<יצחק שפריר: שמי יצחק שפריר מוועד אזור התעשייה ארז.

<יצחק שפריר: ברישא של החוק כתוב שאזור התעשייה ארז הוא ככל יישוב אחר.

<יצחק שפריר: עד היום אין אזור תעשייה ארז חלופי ושום דבר לא נעשה בנושא, למרות שב-10 שנים כל פעם הבטיחו לנו בצורה כזו או אחרת כן שיקימו אזור תעשייה.

<יצחק שפריר: הכספים שקיבלנו עבור הקרקע, מראש אמרו לנו שאנחנו מקבלים פיצוי מוקטן, כי אם נקבל את הקרקעות באזור תעשייה חלופי, נשלם אותו מחיר כמו שקיבלנו פיצוי.

<יצחק שפריר: כלומר, כל מי שרצה להשתקם והלך לאזור תעשייה אחר, בוודאי לא שילם 180,000 שקלים עבור דונם, אלא פי עשרה.

<יצחק שפריר: כלומר, לא הייתה אפשרות, לא היה שום מפתח להשתקם מלכתחילה.

<יצחק שפריר: דבר נוסף, כל הכספים שניתנו על הפיצויים נמשכו כ-8 שנים.

<יצחק שפריר: כל פעם במשורה, במשורה וכל פעם ויכוחים אחרים, ככה שגם מי שהלך לבנקים, למעשה לא קיבל שום סיוע מהבנקים, אלא אם הוא רצה להשתעבד לחלוטין וגם להפסיד את כספו המועט שכבר קיבל.

<יצחק שפריר: כלומר, למעשה אנחנו עומדים היום במצב שאזור תעשייה חלופי אין, כל אחד נמצא במקום אחר עם הבעיות שלו ושום פתרון ממוסד לא ניתן, למרות שכל פעם ניתנו הבטחות שיינתן פתרון ממוסד לנושא הזה.

<יצחק שפריר: עובדה, הוקמו יישובים חדשים בלי הרבה בעיות ועובדה, הם קיימים היום.

<יצחק שפריר: אנחנו לא ביקשנו להקים אזור תעשייה חדש לחלוטין, אלא להסתפק באזור תעשייה קיים, גם זה לא נעשה.

<יצחק שפריר: כלומר, למעשה כל מה שהובטח במהלך הדיונים של החקיקה וגם אחרי החקיקה, למעשה לא מומש כלום.

<יצחק שפריר: כלומר, אנחנו חיים למעשה במצב של מניה דפרסיה.

<יצחק שפריר: באים לוועדות, שומעים דברים מבטיחים, יוצאים החוצה, מקבלים את הדפרסיה.

קארין אלהרר: אני עוד לא הבטחתי כלום, אז אל תכנסו לשום מצב נפשי לא טוב.

<יצחק שפריר: הנושא הזה וגם הנושא של סגירת המנהלת, אני חושב שזה למעשה פתרון נוסף כדי לא לפתור את הבעיה.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה.

<יצחק שפריר: לא, אני רוצה לדבר גם בשם יוסי דיין.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: הוא יודע את זה שאתה מדבר בשמו?

<יצחק שפריר: כן, כן, הוא ביקש ממני.

קארין אלהרר: הוא עוד מעט ייכנס, אז אני אתן לו לדבר.

קארין אלהרר: מי גברתי, בבקשה, תציגי את שמך.

קארין אלהרר: לפני שאת מתחילה, אני רוצה רגע לא להיכנס למקרים הפרטניים, אני רוצה עקרונות.

<דינה זליג: לא, לא, פרטני.

<דינה זליג: יוסי דיין בדרך והנושא המרכזי שלו זה כמובן שגם אזור התעשייה, אבל הנושא המרכזי שלו זה בעיקר המתחם של המרכז שנבנה בכסף שלנו ועיריית אשקלון לקחה אותו ולא נותנת לנו להיכנס.

<דינה זליג: זאת בעיה מאד חמורה והוא היה אמור לבוא ולהציג אותה.

קארין אלהרר: אז הוא יגיע ונדבר על זה.

קארין אלהרר: אליעזר אוירבך, בבקשה.

<אליעזר אוירבך: שלום.

<אליעזר אוירבך: אני רוצה להזכיר לכולם - - -

קארין אלהרר: תציג את עצמך.

<אליעזר אוירבך: אני מנהל ועד מתיישבי גוש קטיף.

<אליעזר אוירבך: אני רוצה להזכיר לכולם שאנחנו דנים פה היום 10 שנים אחרי הגירוש, לא שנה, לא שנתיים, לא שלוש.

<אליעזר אוירבך: 10 שנים.

<אליעזר אוירבך: מי שלא היה בארץ שכח אולי.

<אליעזר אוירבך: קרוב ל-400 משפחות, כמו שישראל אמר, עדיין לא הגיעו לבתי הקבע.

<אליעזר אוירבך: למה, איך , זה לא משנה, זו העובדה וזה אנשים שחתמו על הסכמי העתקה וזה לא אנשים שהלכו ועסקו ב-1,001 דברים אחרים, חוץ מלחפש את ביתם.

<אליעזר אוירבך: אז צריך לזכור את הדבר הזה.

<אליעזר אוירבך: לגבי מנהלת תנופה, אנחנו כוועד מתיישבי גוף קטיף, לא רואים קדושה במסגרת מסוימת.

<אליעזר אוירבך: מה שלנו חשוב זה לפתור את הבעיות.

<אליעזר אוירבך: נשארו עוד מלא בעיות לא פתורות.

<אליעזר אוירבך: ישראל מדבר, ואנחנו דרך אגב בתיאום מלא עם מנהלת תנופה בשנתיים האחרונות, בתיאום ובעבודה מלאה, רק אנחנו חוששים מאד מהסיטואציה שלא יהיה לאן לפנות.

<אליעזר אוירבך: אז ישראל מציג פה דבר שאולי יהיה, אולי לא יהיה.

<אליעזר אוירבך: יש תאריך יעד לסגור את המנהלת, את זה כולם יודעים – בדצמבר 2015.

קארין אלהרר: מה אדוני מציע?

<אליעזר אוירבך: אנחנו רוצים פתרון לאן אנשים – יושבים פה לדוגמא אנשים מכרמי קטיף, משבי דרום – הם לא צריכים להיות לבדם.

<אליעזר אוירבך: המנהלת נסגרת עוד ארבעה חודשים – למי הם ייפנו, עם מי הם ידברו?

קארין אלהרר: אז אומר היועץ – הם יפנו למשרד השיכון והבינוי, כפי שנוהגים.

קארין אלהרר: אז אני אומרת, נשאלת השאלה, אני לא יודעת, אני באמת שואלת שאלות תם כי זה לא נושא שהכרתי כל כך – ההתנהלות מול המנהלת, אבל אני שואלת – האם בעיניכם הפנייה ישירות למשרד השיכון עשויה להקל או לפגוע ולפי זה אנחנו נתקדם.

<אליעזר אוירבך: עוד פעם, מבחן התוצאה - - -

קארין אלהרר: אבל תראו, במבחן התוצאה – 10 שנים אחרי ולא כולם קיבלו את הכל.

קארין אלהרר: אני לא בטוחה שבמשרד השיכון לא היו מקבלים כבר מזמן, למה אני צריכה להחזיק מנהלת?

קארין אלהרר: כן, אדוני, בבקשה, מה אתה מציע?

<אליעזר אוירבך: אין לי מה להציע.

<אליעזר אוירבך: אנחנו יש לנו - - -

קארין אלהרר: תראה, אתה הבן אדם הנפגע.

<אליעזר אוירבך: סליחה, מה שאנחנו ביקשנו שיהיה צוות במשרד החקלאות – צוות של 5-6 אנשים, לא יודע כמה שצריך, שהם יהיו הכתובת.

<אליעזר אוירבך: אם כל תושב יפנה למשרד השיכון לבד, יטפלו בו כמו שמטפלים באזרח פשוט.

<אליעזר אוירבך: זה לא יהיה פתרון.

<אליעזר אוירבך: אם יצרפו אותנו לבדואים שנמצאים תחת משרד החקלאות, גם זה לא פתרון.

<אליעזר אוירבך: צריכים שלא יהיה גוף, שתהיה יחידה במשרד החקלאות שתפקידה יהיה לטפל מפוני גוש קטיף.

<אליעזר אוירבך: זו הדרישה שלנו.

קארין אלהרר: מר דיין, שמעתי שנכנסת, בוא תצטרך אלינו לשולחן, בבקשה.

<יוסף דיין: בנושא של המנהלת?

קארין אלהרר: כן, בבקשה אדוני.

קארין אלהרר: הדברים ששמענו כאן שהמנהלת עומדת להיסגר, לא כל האנשים קיבלו בתי קבע, לא כל הפיצויים השתלמו, יש כמה מחלוקות.

קארין אלהרר: מה העמדה שלך בנושא?

<יוסף דיין: העמדה שלי בנושא, ואני גם מייצג בעצם את עובדי המנהלת, שגם הם בבעיה באותה מידה, כי הם עומדים לפני פירוק והם לא סיימו את העבודה מול מפוני גוש קטיף.

<יוסף דיין: אני אתן לך דוגמא של דבר שלא סוים.

<יוסף דיין: אם צריכים לקבל מענק ולא קיבלנו כי לא גמרנו את הבית לגמרי או לא הבאנו טופס 4, אז האנשים לא קיבלו כספים עד היום ולא יוכלו לקבל כספים ואני לא יודע מי יטפל בדברים האלה, שמי שטיפל יפה זה מנהלת התנופה בעצם.

<יוסף דיין: אז לכן אנחנו מבקשים להאריך את המנדט של מנהלת תנופה במתכונתה הנוכחית ולא להשאיר אותה עם כמה אנשים או בכלל שלא יתבצעו הדברים.

קארין אלהרר: מר דיין, אני שואלת אותך, אנחנו יושבים כאן, אני מגלה ש-10 שנים אחרי לא כל הבעיות באו על פתרונן.

קארין אלהרר: עכשיו אני שואלת, נניח ונאריך את זה עוד שנה, האם בשנה הזאת אתה חושב שיסתיימו כל המחלוקות?

<יוסף דיין: להערכתי הוועדה לביקורת ההתנתקות אמרה שעד שנת 2017, ביקשה שזה יהיה עד שנת 2017 ואני חושב שאם יאריכו את זה לעוד שנתיים, יש סיכוי שנגמור את כל הבעיות, כולל אזור תעשייה, כולל התעשיינים שהם בבעיה מול המערכת וידעו את זה מהתחלה.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה רבה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת דני עטר, בבקשה.

דניאל עטר: קודם כל אני רוצה לציין שאני חושב שמאד מאש חשוב שאנחנו מקיימים את הדיון הזה.

דניאל עטר: אני רוצה לומר שבשעה אחת יתקיים דיון בוועדת הפנים בדיוק על אותם נושאים.

דניאל עטר: אני לא מבין את הכפילות הזאת.

קארין אלהרר: יש יום מיוחד בכנסת.

דניאל עטר: זה כן, אבל אני רוצה לקשור את זה דווקא למונחים של תוצאה.

דניאל עטר: זאת אומרת זה ברור לגמרי שיש פה כשל מערכתי, אם זה לא יישמע קיצוני מדי – הייתי אומר אפילו פשע כלפי בני האדם שפונו, נעקרו - כל אחד ישתמש במינוחים שמתאימים לו.

דניאל עטר: אבל 10 שנים אחרי, לא המנהלת ולא המשרדים ולא האנשים שבאים בחלקם אפילו מתוך המתיישבים האלה, לא מילאו את חלקם ואנחנו רואים את התוצאה.

דניאל עטר: כל בר דעת מסוגל לעשות את ההשלכה על בני האדם, על הילדים, 10 שנים שלא בבית קבע, שהם לא גרים בבית שלהם.

דניאל עטר: ברור לנו לגמרי מה קורה כאן, הטיפול הזה, במתכונת הזו יימשך עוד עשרות שנים.

דניאל עטר: לפני שבוע היה דיון במליאת הכנסת והצבענו, ואנחנו האופוזיציה תמכנו בגרירת הסמכויות למשרד החקלאות, לשר אורי אריאל.

דניאל עטר: אני מתפלא שהוא לא כאן.

דניאל עטר: השר אורי אריאל, כמי שעל פי החלטת הכנסת אחראי היום על כל מה שקשור - - -

קארין אלהרר: הוא הוזמן.

דניאל עטר: אני חושב שהשר היה צריך להיות כאן.

דניאל עטר: אנחנו לא מדברים עשרה חודשים אחרי, אנחנו מדברים עשר שנים אחרי.

דניאל עטר: מדובר בבני אדם, זה לא בלוקים וזה לא טיח וזה אפילו לא רעפים ולא צבע.

דניאל עטר: מדובר בבני אדם.

דניאל עטר: זה נראה לכם הגיוני?

דניאל עטר: מדינת ישראל כבר עשתה פרויקטים הרבה יותר דרמטיים מזה, ועשתה אותם בהצלחה.

דניאל עטר: כשהיא רוצה, היא יודעת לעשות.

דניאל עטר: אנחנו כבר ימים עסוקים פה בלפצל סמכויות, להעביר סמכויות ממשרד למשרד.

דניאל עטר: פה מדובר בבני אדם.

קארין אלהרר: אנחנו עושים את זה מתחילת המושב, כן.

דניאל עטר: אני חושב שצריך למקד את הדיון, גם עכשיו, בוודאי זה יעשה בוועדת הפנים בשעה אחת, סביב השאלה מה הדרך הקצרה ביותר ותחום אחריותו וסמכותו של השר, לטפל באופן כזה שיבוא על פתרונות.

דניאל עטר: לא יכול להיות ש-350 משפחות מתוך 1,600 משפחות – זה מטורף.

דניאל עטר: זה פשוט לא נורמאלי.

דניאל עטר: ויושב פה ראש מועצה, אני בטוח שאם ייתנו לו הכלים, הוא יידע לעשות את העבודה הכי טוב שבעולם.

קארין אלהרר: ברור.

דניאל עטר: אז לא יכול להיות שבני אדם יפלו בבירוקרטיה שמעמיסה עלינו כל הזמן ונהיה נחמדים אליהם ויושבים פה ילדים ואנחנו כולנו ממש מזדהים איתם ובעוד עשר דקות כל אחד מאיתנו ילך לנושאים הבאים בסדר היום והם יישארו עם הדבר הזה.

קארין אלהרר: לבית שלו.

דניאל עטר: באמת, מספיק.

דניאל עטר: חאלס.

דניאל עטר: צריך לטפל באנשים ולתת להם את הכל הכלים.

דניאל עטר: ואני אומר עוד פעם, זה לא מדובר במדינה – היא מתנהלת כמו מדינת עולם שלישי – אבל זו לא מדינת עולם שלישי.

דניאל עטר: יש לה את כל הכלים לפתור את כל הבעיות.

דניאל עטר: כל הבעיות של המפונים, עד האחרון שבהם, לא להשאיר אפילו בעיה הכי קטנה לא פתירה.

דניאל עטר: ואנחנו צריכים לתת את מלוא הגיבוי לתהליך הזה והוא צריך לקרות באופן מיידי.

דניאל עטר: תודה.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, חבר הכנסת בן ראובן.

איל בן ראובן: אני קודם כל מצטרף לכל מילה שאמר דני.

איל בן ראובן: אני רק מזהה פה תופעה חמורה, שבמידה מסוימת נראית לי - - -

דניאל עטר: תסלח לי שנייה, משפט אחד ששכחתי לומר.

דניאל עטר: עד לפני שלושה חודשים הייתי ראש מועצה שקלט חלק מהמשפחות ואני אומר לכם את זה מהזווית שלראש הרשות אין מדינה.

דניאל עטר: המדינה פשוט לא הייתה כל השנים האלה ומה שאנחנו לא עשינו – וזו התפרקות מוחלטת ואלה אנשים שעברו אירועים מוחיים ולבביים והדברים הכי גרועים שיכולים לעבור על בני האדם עברו עליהם ואני באופן אישי ליוויתי אותם, אז אני יודע בדיוק, מבפנים, מה המשמעות של זה וצריך לעצור את זה.

דניאל עטר: סליחה.

איל בן ראובן: אני מזהה פה, ברעיון הפירוק של המנהלת, לצערי אני כמעט מזהה בריחה מהעניין.

איל בן ראובן: אני חושב שהדיון צריך להתמקד כרגע בשאלה אחרת - יכול להיות בוועדת הפנים – איך מקימים, איך מחזקים את המנהלת, על מנת שלוח הזמנים הזה של שנת 2017 לצורך העניין, יהיה כזה שבתהליך ברור, ששר החקלאות, שהוא היום הממונה, צריך להציג לנו את התהליך הזה ולראות איך בתוך שנתיים יש סיכוי לפחות לפתרון הבעיה.

איל בן ראובן: אני חושב שהמספרים שאנחנו מזהים פה במדינת ישראל – דני אמר את זה – 350 משפחות היום שבעייתם לא פתורה, זאת סוגיה בלתי נסבלת במילים עדינות.

איל בן ראובן: זה פשוט לא יכול להיות.

איל בן ראובן: ולכן הדיון הוא לדעתי אבסורד, שאנחנו מתעסקים פה עכשיו בפירוק המנהלת.

קארין אלהרר: אני לא רואה איך תתפרק המנהלת הזאת.

איל בן ראובן: הדיון צריך להיות בבניית המנהלת, בצורה כזאת שהיא נותנת לנו בתוך לוח זמנים ברור, בתכנית עבודה שצריכה להיות מוצגת בכל מקום אפשרי, ולבנות את הדבר הזה.

קארין אלהרר: אני רוצה להבין, איזה מסר שולחת מדינת ישראל לכל אותם מתיישבים, כשהיא אומרת להם 10 שנים דיברנו, שמענו, לא ביצענו את הכל ועכשיו לכו לדרכם, תהיו כמו כל אזרח שרוצה זכויות, בעוד שהמדינה עשתה מעשה שלטוני, יישבה את האנשים שם, אחרי זה חזרה בה, אמרה לא תהיו שם ועכשיו – תסתדרו.

קארין אלהרר: מה המסר?

קארין אלהרר: דבר שני שאני רוצה לדעת, אם אתם חושבים באמת שהדברים אוטוטו מסתיימים ביישוב של אותן 350 משפחות – מה הלחץ?

קארין אלהרר: יש משהו שמחכה בסוף?

קארין אלהרר: אני לא מבינה.

<ישראל מלאכי: אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם לגבי מה שדובר ומה אענה תשובות.

<ישראל מלאכי: קודם כל לגבי שנת 2017 ואני רוצה לפני זה לגבי היחס בין ועדת ביקורת לבין ועדת הפנים, כי פה המקום לשבח את כוחה של ועדת הביקורת.

<ישראל מלאכי: אני ברמה האישית מלווה את הנושא הזה הרבה מאד שנים וליוויתי גם את שינויי החקיקה פה כעוזר בכנסת, וראיתי את כוחה של ועדת ביקורת – הן בעצם דו"ח ועדת החקירה הממלכתית שנתן כוח בלתי רגיל למנהלת תנופה ולכל משרדי הממשלה, לעסוק בשיקום המפונים, הקנה להם סמכויות ויכולות, וזה רק בזכות ועדת ביקורת וגם הדיונים פה, בניגוד לוועדות אחרות.

<ישראל מלאכי: לכן אי אפשר שלא להעריך את כוחה של ועדת ביקורת המדינה.

<ישראל מלאכי: זה לגבי מה שחבר הכנסת עטר העלה.

<ישראל מלאכי: לגבי שנת 2017 – במסגרת שינוי החקיקה, בשנת 2011 נחתם הסכם קץ התביעות.

<ישראל מלאכי: על ההסכם הזה חתומים כל הנהגת הקהילות - - -

<קריאה: אנסו אותם, ישראל, אנסו אותם.

<ישראל מלאכי: רק שנייה.

<ישראל מלאכי: הנהגת המפונים, הנהגת החקלאים, הנהלת התעשיינים, הנהגות המפונים בכל אתר ואתר, חברי הכנסת והשרים הרלבנטיים.

<ישראל מלאכי: בהסכם הזה באו לפתרון ברמה החקיקתית כל הנושאים שהיו שנויים במחלוקת ולכן אמרתי שאנחנו לא יכולים לבקש שינויי חקיקה.

<ישראל מלאכי: מאז בעצם העסק נכנס למסלול של פיצויים ודנים בוועדות ובשאר ההשלכות.

<ישראל מלאכי: לכן צריך לבחון אותנו מהיום שאחרי קץ התביעות להיום.

<ישראל מלאכי: מבחינת האחריות של השר אורי אריאל, סתם לסבר את האוזן, שר הבינוי בזמנו קיבל את האחריות ביולי 2013, ואז 48% מהמתיישבים גרו בבתי הקבע.

<ישראל מלאכי: בשנתיים האחרונות הואץ הקצב בצורה מאד מאד גדולה.

קארין אלהרר: אדרבא, אז תסיימו.

<ישראל מלאכי: רק שנייה.

<ישראל מלאכי: הן של מעבר המשפחות, הן של הדיונים בוועדות והן של החלטות הוועדה המיוחדת, וועדת הזכאות האחרונה בוועדה המיוחדת.

<ישראל מלאכי: אנחנו עוקבים אחרי זה יום יום.

<ישראל מלאכי: אנחנו חושבים, כפי שאת שאלת, שדברים שלא ייעשו, בסוף לצערנו הרב במדינת ישראל צריך לשים דד-ליין בשביל לקבל החלטות.

<ישראל מלאכי: אנחנו נמצאים פה ברמה של קבלת החלטות, הן של הצד הנפגע – הסדר של המפונים, לקבל החלטות, להתפכח מהחלום, עם כל הכאב והצער שהם בוחרים ביישוב מסוים, בוחרים בפתרון דיור מסוים שהמדינה מקנה והן מצד המדינה והיכולות שלה, של גבולות, סמכויות ואחריות.

<ישראל מלאכי: איפה יש השלכות רוחב, כי בכל זאת לוקחים את הסיכון ומקבלים החלטות ממשלה והחלטות מנהלתיות למיניהן.

<ישראל מלאכי: ולכן, מה שלא יקרה בחצי השנה הקרובה, הן מצד המפונים והן מצד המדינה, לא יקרה גם עוד חמש שנים וזאת הסיבה בעצם שקצבנו זמן לפעילות.

<ישראל מלאכי: ואני אומר, הלכנו על הצעד הזה בסיכון.

<ישראל מלאכי: אני מדבר כתושב גוש קטיף לשעבר וכמי שחושב שנראה לי שעושה כל מה שאפשר לעשות בשביל שיקום המפונים בשנים האחרונות.

<ישראל מלאכי: אנחנו חושבים שדווקא קצובת הזמן היא זאת שתאיץ את התהליך, בעיקר בעיקר בשביל לקבל החלטות.

<ישראל מלאכי: עכשיו לגבי 2017, רציתי להגיד שבמסגרת קץ התביעות הוסדרו נושאי החקיקה והנושאים האחרים, והוחלט שהוועדה המיוחדת לא תתפרק לפני שנת 2017.

<ישראל מלאכי: כמו שאמרתי, לא רק הוועדה המיוחדת, גם ועדות הזכאות תמשכנה לעבוד, ככל - - - במשרד החקלאות ואנחנו עושים מאמצים גם לשמר את העובדים שיש להם ניסיון בזה והיכרות עם החוק והיכרות עם המפונים, כדי להאיץ את ההחלטות.

<ישראל מלאכי: בזה אף אחד לא ייגע ובזה המדינה מעמידה את כל הכלים.

<ישראל מלאכי: נושא היחידה האורגנית ככתובת, זה בדיוק מה שאנחנו רוצים.

<ישראל מלאכי: אנחנו רוצים שהמפונים בסוף ירגישו כתושבי הרשות המקומית, לכן גם עצם האחריות עוברת לרשות המקומית, ככל אדם בישראל.

קארין אלהרר: רק אחרי שהעמדתם אותם במדרגה שווה כמו כל יתר האזרחים, לא דקה אחת קודם.

<ישראל מלאכי: אנחנו בשנה האחרונה גיבשנו סט של פתרונות לכל משפחה.

<ישראל מלאכי: במסגרת הפתרונות האלה כל משפחה מקבלת יועץ כלכלי, יועץ בנייה, יועץ משפטי מצד המגרש, הקלות בשחרור כספים - - -

קארין אלהרר: תשמע, אני מאד מעריכה את הדברים שאתה אומר - - -

<ישראל מלאכי: רק שנייה אחת.

<ישראל מלאכי: דיור להשכרה - - -

קארין אלהרר: לא, סליחה.

קארין אלהרר: אני מאד מעריכה את הדברים שאתה אומר, אבל עם כל הכבוד, בסוף אם משהו לא מתסדר צריך כתובת אחת.

<ישראל מלאכי: מדינת ישראל לא מתפרקת עם פירוק מנהלת תנופה ולא משרד החקלאות ולא משרד הבינוי.

קארין אלהרר: אני מצטערת, אבל בהתנהלות של מדינת ישראל היא התפרקה מזמן.

קארין אלהרר: כן, חברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: אדוני, אני רוצה להפנות לאליך כמה שאלות בנושא התקציב שלכם, ברשותך.

סתיו שפיר: קודם אומר ואצטרף לאמירותיהם המאד חשובות של חברי.

סתיו שפיר: כשמדינה מחליטה לעשות את המעשה הכל כך קשה וכל כך כואב של לפנות אנשים מביתם, יש לה אחריות אדירה באותו רגע, וזה להביא אותם בטווח מיידי לבית של קבע, לחיי קהילה טובים, לכניסה והשתלבות במעגל העבודה והעובדה שהדבר הזה לוקח עשר שנים, זה בושה וחרפה וראוי לשאול על זה הרבה מאד שאלות, כמו האם יש פה איזה שהוא רצון, שלצד מוזיאון גוש קטיף יוקם גם מוזיאון אנושי, שבו חיות משפחות של מפונים שעד לרגע זה אין להם בית של קבע, שזה נשמע כבר כמעט שאלה קונספירטיבית, רק שאני מסתכלת על הנתונים התקציביים שלכם, אני לא יכולה שלא להעלות את השאלה הזאת.

סתיו שפיר: אז בואו נחזור רגע אחורה.

סתיו שפיר: מאז שנת 2005 הועברו לידי סלע, תנופה – כ-12 מיליארד שקלים.

סתיו שפיר: בחישוב פשוט, מדובר ב-1.5 מיליון שקלים למפונה וזה כולל ילדים בני שנה.

סתיו שפיר: אני מסתכלת על נתוני הביצוע של התקציב הזה, אם למשל בשנת 2008, בתקציב בסיס אושר לכם מיליארד שקלים תוספת למנהלת סלע-תנופה, התקציב שאושר אחר כך בהעברות תקציביות גדל בעוד 26%, ל-1.39 מיליארד שקלים, אבל בביצוע אני רואה רק 638 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: מה קורה שם בין האישור של התקציב לבין הביצוע שלו?

סתיו שפיר: מה גורם לדברים לא להתבצע ברמה כזאת?

סתיו שפיר: ונסתכל על מקרה יותר חריג.

סתיו שפיר: בשנת 2009 אושרו בבסיס 285 מיליון שקלים, אחר כך בהעברות התקציביות לאורך השנה הגענו למיליארד שקלים.

סתיו שפיר: 266% תוספת בתקציב.

סתיו שפיר: מתוך זה, כל הביצוע זה 471 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: הלו?

סתיו שפיר: איפה הכסף הזה?

סתיו שפיר: איך יכול להיות שלוקח כל כך הרבה זמן להרים פרויקט?

סתיו שפיר: באמת.

סתיו שפיר: זה בתי קבע לאנשים, זה לא משימה בשמיים.

סתיו שפיר: עשינו דברים הרבה יותר גדולים מזה.

סתיו שפיר: מה קורה?

<ישראל מלאכי: נתחיל בסיפא.

<ישראל מלאכי: אם ננתח את הפרויקטים שהמדינה ביצעה בסדר גדול ב-30 השנים האחרונות, הקמת 22 יישובים, זה פרויקט שכמעט ולא נעשה מקום המדינה על ידי המדינה.

<ישראל מלאכי: את יודעת את זה.

<ישראל מלאכי: למעט מהפכת התחבורה וצה"ל לנגב, לא נעשו פרויקטים כאלה.

סתיו שפיר: אדוני - - -

קארין אלהרר: תן לנו תשובה על השאלה.

<ישראל מלאכי: עכשיו לגבי השאלות על הכסף.

<ישראל מלאכי: אני חושב שהחלוקה של 12 מיליארד שקלים לחלק למספר נפשות היא חלוקה שמכוונת לדמגוגיה, מסיבה אחת פשוטה.

<ישראל מלאכי: מערכת הביטחון, שחלק מה-12 מיליארד שקלים האלה – 2.4 מיליארד שקלים מהסכום הזה, לפחות, הועברו למערכת הביטחון, הוא לא הגיע - - -

סתיו שפיר: לא נכון.

<ישראל מלאכי: כן נכון.

סתיו שפיר: לא לפי הנתונים של החשבת הכללית.

<ישראל מלאכי: אז תבדקי את זה.

<ישראל מלאכי: לא קשור לזה.

<ישראל מלאכי: יותר מזה, כל נושא התשתיות, פיתוח התשתיות, כביש 358 והנושאים האלה הם לא נוגעים בכלל למפונים, בסדר?

<ישראל מלאכי: זה שהמדינה הייתה צריכה להשקיע בתשתיות התיישבותיות שזה מיליארדים, זה מיליארדים – בכלל לא הגיע לאזרח המפונה, וודאי לא לתינוק שלו.

<ישראל מלאכי: מפוני גוש קטיף קיבלו ערך כינון של בית באזור צפון אשקלון, צריך לדעת את זה.

<ישראל מלאכי: זה מה שהם קיבלו כלפי הבית.

<ישראל מלאכי: התעשיינים קיבלו ערך כינון של הקמת עסק חדש עם הטבות להשקעות - - -

סתיו שפיר: אדוני, מיותר לציין, אבל רק כדי שהנוכחים שיישמעו פה בחדר - נכבד את האינטליגנציה שלהם.

סתיו שפיר: זה רק הכסף שהועבר לתנופה, זה לא קשור לכספים שמועברים דרך למשל החטיבה להתיישבות לפיתוח העוטף - - -

<ישראל מלאכי: זה קשור.

סתיו שפיר: זה לא קשור בכספים שמועברים דרך משרד השיכון, דרך - - -

<ישראל מלאכי: לא דיברתי על פיתוח, לא, לא, לא, זה וודאי לא.

סתיו שפיר: בוא נפצל את זה.

<ישראל מלאכי: לא, לא, סליחה, אני מעריך מאד את האינטליגנציה של היושבים בחדר, בוודאי ובוודאי - - - אני אומר, חוק יישום ההתנתקות מקנה לכל משפחה ערך כינון של בית באזור צפון אשקלון, אה ותו לא, כלפי הבית שלו.

<ישראל מלאכי: הוא מקנה 1,000 דולר לשנה לבן אדם שגר בגוש קטיף, שזה בגין עוגמת נפש ולבעלי עסקים, תעשיינים וחקלאים, הוא מקנה ערך כינון של הקמת העסק מחדש עם הטבות של החקלאות ושל מרכז ההשקעות, שנוהגות ככלל בכל מדינת ישראל.

<ישראל מלאכי: המתיישבים פה לא קיבלו מעבר למה שהיה להם בערכי כינון נוכחיים כלום.

סתיו שפיר: אני בטוחה שהם לא קיבלו, אני שואלת למה זה נשאר אצלכם.

דניאל עטר: סליחה, יושבת הראש, אני רוצה להתנצל בפני התושבים על זה שאני חייב לעזוב.

דניאל עטר: את מכירה את הנוהל שאנחנו חייבים לרוץ ואני מבקש מכולכם להגיע בשעה 13:00 לוועדת הפנים, כי גם שם יתקיים דיון.

דניאל עטר: תודה, סליחה.

קארין אלהרר: זה נהוג ה-PR לוועדות אחרות בוועדה לביקורת המדינה?

קארין אלהרר: כי לא סיפרו לי על זה.

<ישראל מלאכי: אני אומר זו תשובה כלפי השאלה של המיליון וחצי שקלים לתינוק.

סתיו שפיר: לא, לא ענית לי עדיין על השאלה לגבי התקציבים ל - - -

<ישראל מלאכי: רק שנייה, אני אמשיך.

<ישראל מלאכי: אני אענה גם על היחס בין תקציב לבין ביצוע.

<ישראל מלאכי: במסגרת ה-12 מיליארד שקלים, אני אסביר מה זה מנהלת תנופה, כפי שבנצי ליברמן הגדיר פעם.

<ישראל מלאכי: מנהלת תנופה היא שתדלנית.

<ישראל מלאכי: בסוף מי שמבצע את שיקום המפונים, למעט נושא הפיצויים, זה המשרדים הרלבנטיים.

<ישראל מלאכי: זאת אומרת המדינה מתקצבת - - -

קארין אלהרר: כמה עובדים יש במנהלת?

<ישראל מלאכי: 33.

<ישראל מלאכי: המדינה מתקצבת את מנהלת תנופה, מנהלת תנופה באה בדברים עם המשרד הרלבנטי המבצע - משרד החינוך, משרד הרווחה, החטיבה להתיישבות, משרד הבינוי, משרד התחבורה – בכל התחומים האלה.

<ישראל מלאכי: אז לכן את רואה את זה בתקציב מנהלת תנופה, אבל זה סכום שעובר למשרדי הממשלה הרלבנטיים והם מבצעים את העבודות, כי להם יש את כוח האדם המתאים ואת הרגולציה המתאימה ואת הקבלנים המתאימים ואת יכולות הביצוע.

<ישראל מלאכי: אז לכן כל מה שאת רואה פה, זה בעצם כולל את כל עבודות התשתית שנעשו – הן התשתיות הרחבות ביותר.

<ישראל מלאכי: דרך הגישה מבאר שבע לירושלים – כביש 358 – גם מגולמת בתקציב הזה.

סתיו שפיר: זה לא נכון חד משמעית, תסלח לי.

סתיו שפיר: אני מכירה היטב את התקציבים, גם של - - -

<ישראל מלאכי: עכשיו, לגבי - - -

סתיו שפיר: היא מקבלת תקציב ואני יודעת מאיפה היא קיבלה את התקציבים שלה.

סתיו שפיר: זה לא נכון שהיא קיבלה אותם מתוך הסכום הזה.

סתיו שפיר: זה פשוט לא נכון - - -

<ישראל מלאכי: רק שנייה, זה נכון מאד.

סתיו שפיר: אז צריך להביא לפה את החשבת הכללית, כדי שהיא - - -

<ישראל מלאכי: רק רגע.

סתיו שפיר: כי אומר האדון שהנתונים של - - -

קארין אלהרר: חברת הכנסת שפיר - - -

<ישראל מלאכי: רק שנייה, אני רוצה לדבר גם לגבי היחס בין התקציב.

<ישראל מלאכי: אני אתן תשובה - - -

קארין אלהרר: רק שנייה.

קארין אלהרר: יש פה נציג של החשב הכללי?

<קריאה: אני הנציג של החשב הכללי, אבל לא נוגע לתחום של התקציב.

<ישראל מלאכי: אני אתן תשובה גם לגבי היחס בין תקציב לבין ביצוע וגם לגבי ההיקפים הגדולים.

<ישראל מלאכי: בגלל שמדובר פה - - -

קארין אלהרר: תרימו לו טלפון שיגיע מיד.

<ישראל מלאכי: אני אומר, אני אתן תשובה גם לגבי היחס בין תקציב לבין ביצוע והפערים הגדולים והן על הפערים של השינויים התקציביים.

<ישראל מלאכי: קודם כל על היחס בין החריגות לבין התקציב.

<ישראל מלאכי: כל נושאי הפיצויים זה נושאים שנדונים בוועדות ומתקבלות החלטות במהלך השנה בהתאם לתביעות, הן בתביעות בוועדות והן בתביעות בבתי משפט.

<ישראל מלאכי: לכן אין ערך אמיתי לתקצוב החלטות של ועדות שאינן ידועות לנו ב-1 בינואר.

<ישראל מלאכי: למה הדבר דומה?

<ישראל מלאכי: לסלי קליטה ולקצבאות הילדים.

<ישראל מלאכי: אז לכן לא נכון בכלל לבחון את התוספות התקציביות, כי אם בית משפט בא והחזיר לנו לדיון תביעות מסוימות בהיקפי ענק, ומכוח זה אנחנו צריכים להגיע או לפשרה או להגדלת הפיצויים – זה דבר שאי אפשר להעריך אותו בכלל.

<ישראל מלאכי: כל עולם הפיצויים בעצם - שזה כ-5 מיליארד שקלים מהסכומים שאמרתם – הוא דבר שהוא לא ניתן להערכה בעת בניית התקציב, בסדר?

סתיו שפיר: אבל לא השתמשתם ב - - -

<ישראל מלאכי: רק שנייה.

<ישראל מלאכי: זה לגבי העברות באמצע שנה, מעבר ל-266% בשנת 2009.

<ישראל מלאכי: עכשיו לגבי הפער בין התקצוב לבין הביצוע.

<ישראל מלאכי: מאחר שאנחנו מדברים בפרויקטים תשתיתיים מאד מאד גדולים, של בעצם הקמת יישובים וזה הן בעולם התשתיות, הן בעולם התחבורה והן בעולם הבינוי – הנושא מתוקצב עם חתימת ההסכמים, באותה שנה, כדי שהמדינה תהיה מחויבת לו, מחויבת לביצוע.

<ישראל מלאכי: זאת אומרת להקים את היישוב, להקים את מבני הציבור.

<ישראל מלאכי: בפועל, הנושא תלוי בהקצאת השטח, באישורים סטטוטוריים ובבנייה.

<ישראל מלאכי: ולכן את רואה בתקציב בתחילת השנה את כל ההסכמים.

<ישראל מלאכי: זה מוגדר כהרשאות להתחייב, למרות שזה מופיע בתקציב והביצוע הולך לפי קצב ביצוע.

<ישראל מלאכי: זאת אומרת , אם עמותה מסוימת נחתם איתה הסכם העתקה והיא זכאית לבינוי בגין מה שהיה לה בנצרים ב-30 מיליון שקלים, אז 30 מיליון שקלים מתוקצבים עם החתימה, כי המדינה בעצם מתחייבת לה.

<ישראל מלאכי: הביצוע יהיה תלוי אחרי שהעירייה תקצה לה ואחרי שמנהל מקרקעי ישראל - - -

קארין אלהרר: אבל הסכום גדל.

<ישראל מלאכי: לא.

<ישראל מלאכי: חברת הכנסת שפיר העלתה שני דברים, גם שינויים בתקציבים של ההגדלה וגם תת ביצוע.

<ישראל מלאכי: לגבי הגדלת התקציבים, אז אמרתי שכל נושא הפיצויים הוא דבר שלא ניתן בכלל למדידה בעת בניית התקציב , כי זה דברים שבאים והולכים בין בתי משפט.

<ישראל מלאכי: לגבי הפער בביצוע, אז אני אומר, הנושא מתוקצב בעת החתימה והביצוע בפועל תלוי בהתקדמות הבנייה.

<ישראל מלאכי: אגב, גם של הפיצויים.

<ישראל מלאכי: כחלק מהרציונל - - -

קארין אלהרר: אני לא מבינה את התשובה.

סתיו שפיר: תראה, מילא מדברים בטווח של שנתיים, התירוץ הזה היה יכול להישמע הגיוני, אבל אנחנו מדברים על עשר שנים ואני מסתכלת על תופעה שקורית מחדש כל שנה, מאז שנת 2005.

סתיו שפיר: התשובות שלך פשוט לא מספקות.

<ישראל מלאכי: אני לא מבין למה.

<ישראל מלאכי: אני לא מבין מה הקשר.

סתיו שפיר: ומעבר לזה שהם לא מספקות מולי, הן לא מספקות מול המתיישבים שפונו מבתיהם - - -

<ישראל מלאכי: אני לא יודע, אני לא בטוח ש - - -

סתיו שפיר: אתם אמורים להציע.

קארין אלהרר: סליחה, רק רגע - - -

<ישראל מלאכי: אני לא מבין.

<ישראל מלאכי: אני לא בטוח - - -

קארין אלהרר: מה אומדן ההוצאה שהוצאתם ביחס לסכומים שהייתה להם התחייבות?

<קריאה: סליחה, זה לא רלבנטי עכשיו לשיחה.

קארין אלהרר: אדוני, עם כל הכבוד.

<ישראל מלאכי: אני אומר, צריך פה לחלק בעולם של תשתיות רחבות ומחויבות של המדינה.

<ישראל מלאכי: זה לא משרד הבינוי שנותן, מעדכן פרוגראמה שנתית, חד פעמית כביכול.

<ישראל מלאכי: באה המדינה, היא מחויבת להקים 22 יישובים, עשרות מוסדות ציבור בהיקפים של מיליארדים - - -

סתיו שפיר: טוב, יודע מה, אני אשאל שאלה אחרת, ברשותך.

<ישראל מלאכי: רק שנייה.

סתיו שפיר: אדוני, בוא נעשה את זה אחרת.

סתיו שפיר: אני מניחה שלפני שביקשתם את הכסף הזה, הייתה לכם תכנית עבודה.

סתיו שפיר: מי שרוצה להקים 22 יישובים יש לו תכנית עבודה.

סתיו שפיר: איפה תכנית העבודה הזאת?

סתיו שפיר: אני רוצה לראות עכשיו מה תכננתם אז, אני רוצה לראות את יעדי הביצוע שלכם ולהבין איך יכול להיות שהיום, בשנת 2015, היעדים האלה עדיין לא מומשו.

סתיו שפיר: תראה לי את התכניות שלכם.

סתיו שפיר: אחרי שאני אראה את התכניות - - -

<ישראל מלאכי: בסדר.

קארין אלהרר: תוך שבוע לוועדה.

<ישראל מלאכי: לא, אני אתן תשובה.

קארין אלהרר: לא, לא, אני רוצה לראות את זה כתוב.

<ישראל מלאכי: זה לא העניין.

קארין אלהרר: סליחה אדוני, אני אחליט מה העניין ומה לא ואני רוצה את תכנית העבודה לוועדה בתוך שבוע.

קארין אלהרר: תודה.

<ישראל מלאכי: רק שנייה.

קארין אלהרר: לא, תודה רבה.

קארין אלהרר: אני מבקשת לשמוע את אבי בורשטיין.

<אבי בורנשטיין: תודה רבה.

<אבי בורנשטיין: שלום, שמי אבי בורנשטיין, אני יו"ר העמותה לבנייה מחדש במרחב ניצנים, של היישוב פאר גנים.

<אבי בורנשטיין: אני חקלאי שנעקרתי מגוש קטיף ממושב גדוד.

<אבי בורנשטיין: כיום אני עוסק כשכיר בחקלאות ולנשמה אני יושב ראש העמותה.

<אבי בורנשטיין: דיברו פה על מנהלת תנופה, על כן לסגור, לא לסגור, נקעה נפשנו מהסחבת הזו.

<אבי בורנשטיין: צריך להפסיק לדבר במונחים של פתרון, של שיקום, של מעקב.

<אבי בורנשטיין: לא צריך לשקם אותנו.

<אבי בורנשטיין: צריך אחת ולתמיד להחליט שזה פרויקט לאומי.

<אבי בורנשטיין: לפני 10 שנים היה פרויקט של ביזוי לאומי – לקחו אותנו, עקרו אותנו, זרקו אותנו, ועכשיו הגיע הזמן, אחרי 10 שנים אפשר לתקן את העיוות הזה.

<אבי בורנשטיין: פשוט גלגלי הבירוקרטיה שוחקים אותנו.

קארין אלהרר: מה אדוני מציע?

<אבי בורנשטיין: אני מציע שקודם כל ייתנו את הסמכויות למי שצריך, את כל הסמכויות ובלי הרבה בירוקרטיה ועיכובים.

<אבי בורנשטיין: לא יכול להיות, אני באתי לפה על שני דברים, על באר גנים ואני מניח שזה חתך בישובים אחרים.

<אבי בורנשטיין: אני מדבר על באר גנים על שני דברים שכואבים לנו.

<אבי בורנשטיין: חלק מהאנשים, יש שם 700 מגרשים, זה היישוב הגדול ביותר של מגורשי גוש קטיף, 9 קהילות שמתאגדות תחת קהילה אחת.

<אבי בורנשטיין: 700 מגרשים, יש כיום כרגע 200 משפחות, 80 משפחות בבנייה, ועד אמצע שנת 2016, סוף שנת 2015 – סדר גודל של 250-260 משפחות.

<אבי בורנשטיין: לא יתכן, לא יתכן שהיישוב הזה כבר מאכלס ב-4-5 שנים האחרונות את המשפחות ואין מבנה ציבור אחד נורמאלי גמור.

<אבי בורנשטיין: זה לא יכול להיות שיש צו התחלות בנייה בשנת 2011 של בית כנסת, ובית הכנסת עדיין לא קיים.

קארין אלהרר: מר בורנשטיין, אני שואלת באמת.

קארין אלהרר: אני מבינה את מה שאתה אומר וזה נשמע לי מאד הגיוני.

קארין אלהרר: אני שואלת, אף אחד מאיתנו לא יהיה שם לעמוד ולהחזיק את היד כדי שהדבר הזה יקרה.

קארין אלהרר: אני שואלת שאלה אמיתית – האם אתה חושב שקיומה של המנהלת מסייע לכם או מפריע לכם?

<אבי בורנשטיין: זה לא הנושא שלי – קיומה של המנהלת.

<אבי בורנשטיין: אני רוצה פתרון מהמדינה.

קארין אלהרר: אני מבינה, אבל אתה זה שבסופו של דבר מתנהל מול המדינה, מול המנהלת, מול מי שזה לא יהיה.

קארין אלהרר: אני שואלת מה יעזור לך.

קארין אלהרר: אני רוצה לקבל החלטה שתהיה טובה לך.

קארין אלהרר: יעזור לך שתהיה מנהלת, יעזור שלא תהיה?

<אבי בורנשטיין: אני לא יודע להגיד לך לגבי המנהלת – אם היא צריכה להימשך או לא צריכה להימשך.

<אבי בורנשטיין: אני יודע רק דבר אחד – שצריך לגמור את הבעיות וצריך שתהיה - - -

קארין אלהרר: על זה אין מחלוקת סביב השולחן.

קארין אלהרר: באמת, אדוני, לא תמצא כאן מישהו שיגיד שלא צריך לפתור את המחלוקות.

קארין אלהרר: אני שואלת אותך כמישהו שנוגע בדבר.

<אבי בורנשטיין: צריך לתת לשר הממונה את כל הסמכויות שיהיו לו.

קארין אלהרר: אבל אתה מבין שהוא רק שר החקלאות, הוא לא שר הבינוי והוא לא שר הרווחה - - -

סתיו שפיר: בסדר, הוא קיבל כבר את כל הסמכויות שבעולם.

קארין אלהרר: כן, האמת שאפשר לעבוד על עוד כמה.

<אבי בורנשטיין: אז איך מקצרים בירוקרטיה?

<אבי בורנשטיין: אני לא יודע, אני לא חבר כנסת.

קארין אלהרר: אז אני שואלת.

קארין אלהרר: אני לא התמודדתי מול המנהלת, אני לא יודעת מה זה אומר ואני שואלת אותך.

קארין אלהרר: יהיה לך יותר נוח עם או יותר נוח בלי?

<אבי בורנשטיין: יש כל מיני דברים, יש ועדות חסמים שצריך להוציא, יש כל מיני דברים.

<אבי בורנשטיין: ישנם דברים, ישנם כלים שהם מונחים פה, אני לא מכיר אותם, שאפשר לפתור כל מיני בעיות, לקצר תהליכים, לקצר בירוקרטיות וכך יהיה את הכלים גם למשרד השיכון, יהיה גם את הכלים למשרדים שעסוקים בזה, כדי לפתור את הבעיות ולהגיע לפתרון, אחרת אנחנו נשב פה עוד 10 שנים והפתרונות לא יהיו.

קארין אלהרר: תודה.

<אבי בורנשטיין: רגע.

<אבי בורנשטיין: ברגע שבן אדם, משפחה מגיעה לבית הקבע שלה, שם לא נסגר המעגל.

<אבי בורנשטיין: הבן אדם בנה את בית הקבע שלו, לקח לו הרבה שנים לבנות את בית הקבע.

<אבי בורנשטיין: בינתיים הוא אכל קצת מהבלוקים, קצת מהחלונות, כי הוא השתמש בזה ככסף למחיה, מה לעשות, הוא צריך 10 שנים לחיות.

<אבי בורנשטיין: וישנן שם משפחות שאין להם תעסוקה/פרנסה.

<אבי בורנשטיין: למנהלת הייתה איזו שהיא תכנית על ידי המדינה, למצוא איזו תעסוקה לאנשים בני 55 פלוס.

<אבי בורנשטיין: אנחנו הרמנו כפפה, הצגנו תכנית עבודה, ומאז, מהשנים 2013-2014 – אין לזה מענה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: מר אבי פרחן, בבקשה.

<אברהם פרחן: גברתי יושבת הראש, חברי העקורים, חברי הכנסת ואני במיוחד רוצה לציין את האלוף במילואים אייל בן ראובן, זכיתי ועשו לי כבוד כשהביאו לי את צו הפינוי, אז הוא הביא לי את צו הפינוי אלי הביתה.

<אברהם פרחן: מזה 10 שנים אנחנו פליטים בארצנו.

<אברהם פרחן: אני מוביל את קהילת אל הים, קהילה שמפוזרת ברחבי הארץ, קבוצת חלוץ.

<אברהם פרחן: ביזמתנו הקמנו אתר זמני בקיבוץ נווה ים, בתקציבנו המועט.

<אברהם פרחן: חלקם נמצאים במעברת ניצן, חלקם בכרמיה וביישובי עוטף עזה ומשפחה אחת בצפון.

<אברהם פרחן: 10 שנים אני מתמודד יחד עם חברי בהליכים בירוקראטיים מתמשכים.

<אברהם פרחן: תחילה ניסינו להשתכן דרומית לגבעת אולגה, בסיוע – אני אומר את האמת – של אריק שרון, זכרונו לברכה, אבל ברגע שהוא נרדם – גם הפרויקט הזה נרדם והממשלה אמרה לנו – תעברו להעתקה קהילתית לקיבוץ נווה ים.

<אברהם פרחן: קיבוץ שמנה בשעתו כ-45 חברים, נראה כמו מעברה בשנות ה-50, עמד בפני פירוק והשתלטות של נדל"ניסטים ואני לא יודע מי עוד, ומיד עם שילובנו – ואמרתי לקהילה, חלום גבעת אולגה נגוז – אנחנו עוברים לקיבוץ נווה ים.

<אברהם פרחן: שתי קהילות עייפות, במשברים, מינוס ומינוס זה יהיה פלוס.

<אברהם פרחן: שכנעתי את חברי, מנינו אז 31 משפחות זכאיות והצטרפנו לקיבוץ.

<אברהם פרחן: מיד עם שילובנו בקיבוץ פעלנו לקידום ההליכים הבירוקראטיים לפיתוח קיבוץ נווה ים.

<אברהם פרחן: בזכותנו דחפנו לאישור תכנית בניין ערים – תב"ע חדשה לאכלוס 350 בתי אב, מתוכם 127 מגרשים שמנהל מקרקעי ישראל ישווק לציבור הרחב.

<אברהם פרחן: כלומר, גם למדינה זה יכניס הרבה כסף.

<אברהם פרחן: הועברו להסכם פשרה עם מנהל מקרקעי ישראל, שהייתה תביעה נגד הקיבוץ של 12-15 מיליון שקלים, על שימושים חורגים.

<אברהם פרחן: יזמנו והובלנו להסכם פשרה, בסיוע המנהל, לומר את האמת, בנצי ואחרים.

<אברהם פרחן: חשוב להדגיש נקודה חשובה, שקהילת אל הים הובילה לפעילות חברתית, לחגים, אפילו תפילה ביום כיפור, מה שאף פעם לא היה.

<אברהם פרחן: נטיעות ט"ו בשבט.

<אברהם פרחן: ראש המועצה שלי, שהוא איננו פה, אמר – מזמן מזמן, שנים לא זכיתי לנטיעות ט"ו בשבט בקיבוץ נווה ים.

<אברהם פרחן: הנהלת קהילת אל הים, יש בתוכה אנשים עם יבלות על הידיים.

<אברהם פרחן: אנשים שעשו, שבנו, בנינו את ימית, בנינו את אלי סיני, את דוגית, את ניסנית, את רפיח ים, את כפר ים – כל האנשים האלה, ההנהגות האלה נמצאים בקהילת אל הים.

<אברהם פרחן: היינו שותפים להליכים הבירוקראטיים.

<אברהם פרחן: כמו שאמרתי לכם, הליכי תכנון, אישורים, גורמים, ממ"י, קיבוץ וכו'.

<אברהם פרחן: בסיכומו של יום פורסם מכרז בשנת 2012 וקבלן זכה לבצע את עבודות הפיתוח.

<אברהם פרחן: ואז, לצערי הוועד המנהל של הקיבוץ – הקיבוץ הזה נוהל כ-20 שנה עם ועד ממונה – הביא איזו הצעת פשרה עם דני דנקנר וחבריו, שהמינהל התנגד לה בתוקף ואמר שזה לא חוקי, ואז אני – אבי פרחן – הובלתי את האנשים שלי, בטעות אני אומר היום, "בטעות" ואמרתי להם להצביע נגד העסקה הזאת, כי היא עסקה לא כשרה – כך אומר המנהל.

<אברהם פרחן: ונענשנו.

<אברהם פרחן: ואז הקפיאו את הפיתוח ומי שרוצה אני אתן לו את הפרטים, הייתה כתבת תחקיר גדולה ומאז אנחנו טוחנים מים.

<אברהם פרחן: רשם האגודות מינה מפרק מפעיל – עורך הדין יפתח חניה – חבל שהוא איננו פה, שהוא כל פעם שאנחנו כמעט הולכים לסיום, אז הוא מביא לנו תוספת להסכמים עליהם חתמנו עם הקיבוץ, כשהוא משנה מהותית את ההסכמים הראשוניים שחתמנו עליהם, תוך קיפוח ותוך חוסר שוויון.

<אברהם פרחן: אני לא רוצה להיכנס לזה לעומק עכשיו.

<אברהם פרחן: יש כאלה, ביניהם אולי יפתח חניה ואחרים, בטוח שמזכירתו – מזכירת המפרק/מפעיל – הוציאה מכתב גם לחלק מהנוכחים פה – להעיף אותנו משם.

<אברהם פרחן: הכושי עשה את שלו, הכושי יכול ללכת.

<אברהם פרחן: ואני מודיע לכם קבל עם ועולם ופה למיקרופון ולכנסת – קברנו את מתינו בקיבוץ נווה ים, אנחנו ניקבר בקיבוץ נווה ים.

<אברהם פרחן: אני מקווה שעד אז נצליח לבנות בית.

<אברהם פרחן: אף אחד לא יצליח להוציא אותנו משם, אלא אם כן על אלונקות.

<אברהם פרחן: גברתי וחברי, בעוד ימים ספורים כולם יצאו לחופשות קיץ, חופשות חגים, ואנחנו נמשיך, אלא אם כן יהיה שינוי ותיכף אני אציע את השינוי.

<אברהם פרחן: אנחנו נמשיך להתבוסס ואולי בעוד שנה או בעוד כמה חודשים, עכשיו זה 10 שנים, אז אנחנו קצת בכותרות.

<אברהם פרחן: ואנחנו עוד פעם נדון.

<אברהם פרחן: אני פונה באמצעות

<אברהם פרחן: כם לראש הממשלה, לזמן אליו את רשם האגודות, להורות לו למנות את מנכ"ל משרד החקלאות היום, עורך דין שלמה בן אליהו, שיתכלל את כל הסמכויות שיש לכל מי שקשור לנושא ההעתקה לקיבוץ נווה ים, כגורם פוסק ומקבל החלטות.

<אברהם פרחן: עורך דין בן אליהו בקיא בסוגית נווה ים לפרטי פרטיה.

<אברהם פרחן: בשעתו, על פי המלצת ועדת החקירה הממלכתית, עורך דין בן אליהו מונה על ידי מנכ"ל משרד הממשלה, מר אייל גבאי, כמומחה לדבר לתחום הזה לפרק זמן קצוב.

<אברהם פרחן: הוא טיפל בהליכים הבירוקראטיים, בהעתקות שונות סבוכות שהיו, ביניהן גם ההעתקה לנווה ים.

<אברהם פרחן: לדעתי אנחנו נקבל כל החלטה שהוא יגיע אליה, אבל צריך לתת לו סמכויות ביצוע, החלטה, וזה רשם האגודות, שאנחנו לא מצליחים להגיע אליו בכלל, לרשם האגודות.

<אברהם פרחן: אנחנו עומדים מול – אני לא רוצה לדבר פה דברים בגנותו של יפתח חניה – הוא לא פה, אבל אני אומר לכם, אני אקצר פה.

<אברהם פרחן: אני לא אגיד מה אני חושב.

<אברהם פרחן: אני גם רוצה לציין שישנו נוהל ליישום החלטת ממשלה מספר 438 מיום 23.6.2013, בנושא היערכות הממשלה להשלמת הטיפול במפוני גוש קטיף וצפון השומרון.

<אברהם פרחן: הנוהל הזה לא מיושם בחוף כרמל.

<אברהם פרחן: כבר לפני שנה, גם המועצה מענישה אותנו.

<אברהם פרחן: פיטרה את כל מנגנון הקהילה.

<אברהם פרחן: כל התקציבים החברתיים והאחרים לא מיושמים, זה כענישה, כי קברו שם טרויקה, ואני לא ארחיב עליה כרגע.

קארין אלהרר: אני נפעמת.

קארין אלהרר: כל התקציבים שהעברנו בוועדת כספים בקדנציה הקודמת, אני פשוט משתוממת לאן הם הלכו.

סתיו שפיר: תראי, אני מציעה בקשה נוספת, שכדאי לבקש פה לקראת הדיון הבא, שאני סומכת עליך שאנחנו נעשה בהקדם, וזה שבנוסף על תכניות העבודה המקוריות - - -

קארין אלהרר: גם דיווח כספי אני מבקשת.

סתיו שפיר: דיווח כספי, אבל ברמת היישוב.

סתיו שפיר: אני רוצה לראות כמה כסף הושקע בכל אחד מהיישובים האלה, ממש על השקל, לא בהגדרות.

סתיו שפיר: כמה כסף יצא מתוך הכספים שאני תיארתי קודם, ואני יכולה להעביר לך את המספרים.

סתיו שפיר: המספרים סותרים את המספרים שמופיעים אצלכם, אלה מספרי החשכ"לית.

סתיו שפיר: בכל יישוב כמה הושקע בכל שנה מאז 2005 ועד היום - - -

קארין אלהרר: עם פירוט של מה יצא.

סתיו שפיר: מאחר שהנתונים האלה בוודאי הרי קיימים אצלם, כי לא יכול להיות שגוף יתנהל בלי שקיימים נתונים כאלה, אני מניחה שלא צריך לקחת יותר משבוע להעביר אותם לוועדה, כדי ש - - -

קארין אלהרר: זה תוך שבוע יועבר לוועדה.

<אברהם פרחן: עוד שני משפטים ברשותך.

קארין אלהרר: בבקשה, אדוני.

<אברהם פרחן: אנחנו בנינו, כמו שאמרתי לך, אתר זמני מכספנו.

<אברהם פרחן: יש שם תשתיות מכספנו ל-24 יחידות.

<אברהם פרחן: היום הקיבוץ מונע ממשפחות שרוצות לשים קרווילות והמנהלת מוכנה להעמיד קרווילות, מונע ממשפחות זועקות, כאלה שעברו 4-5 דירות כבר בכל מיני מקומות בארץ, הוא מונע מהם.

<אברהם פרחן: אני מבקש לכפות על הקיבוץ לאפשר למשפחות לעלות לאתר הזמני, כדי שבעזרת השם נבנה את הבית לא בשלט רחוק, אלא מקרוב.

<אברהם פרחן: עכשיו, לחילופין, עוד הצעה אחת.

<אברהם פרחן: אני מציע לגברתי למנות שניים-שלושה חברי כנסת מהפורום של ועדת משנה, כמו שהיה בשעתו, ואני מציע שהאלוף אייל בן ראובן יהיה בתוך הוועדה הזאת ושייכנס לעומק הדברים בנושא ההעתקה לנווה ים ואולי גם בהעתקות אחרות.

<אברהם פרחן: לחילופין, בשעתו, כשראש הממשלה היה באופוזיציה, מזכירות הקהילה נפגשה איתו ואז הוא אמר לי – אבי, רק בחקיקה יינתנו הפתרונות להעתקות.

<אברהם פרחן: אדרבא, אדוני ראש הממשלה – באמצעות

<אברהם פרחן: כם אני פונה אליו - - -

קארין אלהרר: הוא עסוק.

<אברהם פרחן: אתה אמרת חקיקה.

<אברהם פרחן: ראיתי לפני כחודש איך העברת חקיקה תוך ימים ספורים בשלוש קריאות.

<אברהם פרחן: תעביר חקיקה להעתקות הקהילתיות שתקועות היום, כמו שעשה בגין זיכרונו לברכה בשעתו.

<אברהם פרחן: הוא בנה את נתיב העשרה, את עין הבשור, את מושב דקל, את חד-נס, את קיבוץ חולית וסופה – בחוק.

<אברהם פרחן: כשיש חוק - הפקידים מצדיעים ומצבעים.

<אברהם פרחן: אם צריך, תחוקקו חוק בעניין הזה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

<אברהם פרחן: עוד מילה אחת, חיובית.

<אברהם פרחן: יש מה שנקרא משל עץ הזית.

<אברהם פרחן: עם כל הכאב, אנחנו נעקרנו פעמיים.

<אברהם פרחן: אומרים שעץ שאתה עוקר אותו ונוטע אותו מחדש – הוא ייקלט.

<אברהם פרחן: אבל אם תעקור אותו עוד פעם ותיטע אותו מחדש – הוא ייבול, פרט לעץ הזית.

<אברהם פרחן: אני מקווה שחברי, כמו עץ הזית, אנחנו ניטע אותם פעם ואנחנו נבנה אותם פעם, גם ברשותכם, בזכותכם.

<אברהם פרחן: תודה.

קארין אלהרר: תודה, אדוני.

קארין אלהרר: חבר הכנסת מוטי יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: ראשית תודה לך, גברתי יושבת הראש, קארין, על הנגיעה בסוגיה הכל כך כואבת הזאת, 10 שנים אחרי.

מרדכי יוגב: אני אשתדל לא לגעת בסוגיות פוליטיות ולהשיב גם לחברתי, סתיו.

מרדכי יוגב: ידענו גם לפני כן שהדבר הזה לא יביא לא לשיפור מדיני, לא ביטחוני, לא חברתי, לא כלכלי.

מרדכי יוגב: גם ידענו לציין את העלויות שלו כבר אז, טרם איוולת.

מרדכי יוגב: אני רוצה לדבר על מה שנאמר פה ואני מצטט את חברי, חבר הכנסת דני עטר, שדיבר על כשל מערכתי ודיבר גם אולי על פשע כלפי בני אדם.

מרדכי יוגב: אני אסתפק בזה ואני רוצה לדבר פרקטית.

מרדכי יוגב: כפי ששמעת פה, כ-350 מתוך 1,600 המשפחות עדיין לא באו אל ביתן ועדיין גרים בקרווילות.

מרדכי יוגב: קראתי לזה שכונת הוילות מקרטון.

מרדכי יוגב: בתעסוקה יש עוד כ-250 תשושי נפש, אני קורא להם, שעוד לא מצאו את תעסוקתם או נשברו ולא מצאו את פרנסתם, ולכן גם בחלקם איבדו את הכסף, כי הם השתמשו בכסף שיועד לבינוי או יועד למחייה, כי היו צריכים לחיות.

מרדכי יוגב: בתוך זה גם הרבה טיפולים למבוגרים ובני נוער, טיפולים כאלה ואחרים – סוציאליים ופסיכולוגיים ובניית מוסדות ציבור.

מרדכי יוגב: אלה הן הבעיות המרכזיות.

מרדכי יוגב: אני חושב שחייב שתהיה כתובת לאנשים, כי נותרו המוחלשים, נותרו אלה שלא הצליחו לעמוד על רגליהם וצריך שתישמר הכתובת.

מרדכי יוגב: אני רוצה להיות פרקטי מאד ולדרוש בראש ובראשונה - המנהלת כפי הנראה עוסקת כרגע בשרידותה או בקבלת הפנסיות שלה, ולכן אני מציע שתיוצר מנהלת או תשומר מנהלת מצומצמת, לכל היותר עד שליש מהמספר הקיים, לא מעבר לכך, שיהיו מוכשרים מספיק וחוץ מהמנהל, בנושאים של קרקע ובנייה ובעיקר של עובדים סוציאליים או פסיכולוגים, או גם כלכליים, שיכולים לתמוך כלכלית, כפי שאמר פה ראש המנהלת, ישראל מלאכי – ייעוץ כלכלי למשפחות.

מרדכי יוגב: אולי גם עורך דין אחד שייעץ, אבל לא מעבר לכך.

מרדכי יוגב: שיהיו מוכשרים מספיק תחת השר הממונה ויפעלו עם הסמכויות, ואת הסמכויות לסייע להם בהקניה של ועדת שרים.

מרדכי יוגב: בוועדת שרים צריכים את שר האוצר וצריכים את שר הבינוי וצריכים את שר הרווחה.

מרדכי יוגב: בעיני לא מעבר לכך, עם נציג מנכ"ל משרד ראש הממשלה ועם מינהל מקרקעי ישראל.

מרדכי יוגב: החבורה הזאת, של ועדת שרים שמגבה את השר, שהוא רק שר החקלאות היום, אני חושב שיכולה לפרוץ ולבצע הערכות מצב ומעקב, או אצלך או במדינה.

מרדכי יוגב: המלצה נוספת היא לייצר את ועדת המעקב במושב החורף, לא צריך לחכות שנה, ולוודא שהדברים האלה אכן קמו.

מרדכי יוגב: מדובר פה בבירוקרטיה של שלושה יישובים בעיקר, ופה אני רוצה להיות עוד יותר פרקטי, של פריצת הדרך של כרמי קטיף, שעוד לא ראו בכלל.

מרדכי יוגב: רואים את הגבעה ממול, אבל בירוקרטיה של 1,001 דברים.

מרדכי יוגב: לאפשר דחיפה של הגעתם אל מקומם.

מרדכי יוגב: של נווה ים, שכפי שפירט את זה פה חברי אבי פרחן, אני מעריך שיש פה שחיתות.

מרדכי יוגב: במקום שיש שחיתות – אני המלצתי להם להתלונן במשטרה וגם שהוועדה פה תגבה את החקירה.

מרדכי יוגב: הוא לא רצה לדבר הרבה, גם אני לא רוצה לדבר הרבה, אם זה אצל רשם העמותות, אם זה בוודאי אצל המפרק/מפעיל, אם זה אצל אחרים.

מרדכי יוגב: יש פה שחיתות, יש פה שחיתות נדל"נית של השתלטות של קבלנים על קרקע ליד הים בנווה ים, שרוכבים על – ומכיוון שיש פה גם מועצה, המועצה צריכה להוציא היתרי בנייה, ואני אומר דברים בלי שאני בטוח שאני בקיא בפרטים, אבל מתנהל שם משהו שלא יכול להתנהל בדרך ישרה, על גבם של קבוצת המפונים שקיבלה שם את הזיכיון להגיע למקום שכזה, ושם למצוא את מקומה.

מרדכי יוגב: ולכן יכול להיות שלוועדת המעקב הבאה, רצוי להביא גם מישהו מהחקירות של משטרת ישראל, ולבדוק למה תלונה שכזאת – ואני מקווה שיש תלונה – לא מקבלת מימוש או בדיקה.

מרדכי יוגב: גם שם צריך למנות פרויקטור אחר על ידי המנהלת, ולבטל את מי שעוסק בזה.

מרדכי יוגב: שבי דרום וניר עקיבא, אני מניח שאותה קבוצה תוכל לטפל גם בזה.

מרדכי יוגב: טיפולים פסיכולוגיים, בניית מוסדות ציבור שעדיין לא נבנו – ועדת השרים הזאת תצליח לעגן גם את הכספים, עם אוצר ועם בינוי-שיכון, שבתוך תכנית העבודה השנתית תקבל גם במהלך של שנה או שנתיים, את השלמת מוסדות החינוך, מוסדות הציבור או מה שעוד צריך.

מרדכי יוגב: אז שתישאר כתובת.

מרדכי יוגב: אמרתי, מנהלת מצומצמת וועדת שרים ומעקב שלנו.

מרדכי יוגב: הוזכר פה ואינני יודע, אבל כפי מה שאני מבין, גם לא צריך להוסיף לזה כסף.

מרדכי יוגב: הוא במילא המנכ"ל של, כרגע, היה גם מנכ"ל משרד בינוי שיכון, גם אכן מאד מעורה בדברים.

מרדכי יוגב: יכולה להיות המלצה.

מרדכי יוגב: ההמלצה איננה שמית, אבל זה המלצה של אישיות שהיא בהחלט גם מאד ישרה, מאד אמינה ויכול להיות שכן תצליח להבקיע את הדרך.

מרדכי יוגב: עד כאן.

מרדכי יוגב: כמו שאמרתי – כן להשאיר מנהלת מצומצמת, לא יותר משליש מנהלת.

מרדכי יוגב: ייבחרו אנשיה בקפידה, אנשים מקצועיים ונאמנים במקומם, ועדת שרים שתגבה ודרישה של מעקב של חצאי שנים, לראות תוצאות.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: עידית קפח, בבקשה.

<עידית קפח: קודם שלום, צהריים טובים.

<עידית קפח: שמי עידית קפח, אני גרתי במושב קטיף.

<עידית קפח: גרה היום באמציה, שאמור להיות היישוב כרמי קטיף.

<עידית קפח: לצערי, אבא שלי כאן פה בגללי, אז גם ההורים שלי גרים איתנו.

<עידית קפח: אנחנו כבר 10 שנים – ואני באתי פה עם כמעט כל הילדים שלי.

<עידית קפח: אנחנו כבר 10 שנים בלי בית.

<עידית קפח: הוציאו אותנו מהבית, הבטיחו לנו – אז הייתי יו"ר מזכירות, גם בתקופה שלפני הגירוש וגם אחרי.

<עידית קפח: הבטיחו לנו שאנחנו נהיה הראשונים שנבנה.

<עידית קפח: זאת הייתה ההבטחה של הממשלה.

<עידית קפח: אנחנו באנו ליישוב, למקום חלוצי, חיפשנו את המשימה הבאה.

<עידית קפח: באנו למקום שהוא כמעט שומם ואנחנו עדיין תקועים וכל פעם זה חסם אחר.

<עידית קפח: כל כמה חודשים יש סיפור אחר, כל פעם זו בעיה אחרת.

<עידית קפח: יש לנו ככה רשימה של חסמים.

קארין אלהרר: איפה את מזהה את הכשל העיקרי?

<עידית קפח: בירוקרטיה.

קארין אלהרר: בירוקרטיה איפה?

<עידית קפח: בירוקרטיה בכל מיני תחומים.

קארין אלהרר: מול מי אתם עובדים?

<עידית קפח: אנחנו עובדים מול מנהלת תנופה.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין איזה תירוצים?

<עידית קפח: היום התוכניות שלנו תקועות ברשות מקרקעי ישראל.

<עידית קפח: אנחנו לא יכולים לבנות, בגלל שהמגרש שלנו הוא מגרש 700, המגרש שלנו הוא איזה שהוא ייצור כלאים.

<עידית קפח: אנחנו תכננו את הבית שלנו, האדריכלית שלנו תכננה את הבית שלנו לפי התב"ע שנקבעה.

<עידית קפח: יש כל מיני סיפורים בהסכמי העתקה, אבל אני לא נכנסת לזה.

<עידית קפח: זה לא הסיפור פה.

<עידית קפח: הסיפור פה באמת זה שאנחנו עדיין לא בנינו את הבית שלנו ולא יכולים עדיין להתחיל לבנות.

<עידית קפח: אנחנו לא רואים את האור בקצה המנהרה עדיין.

<עידית קפח: הילדים שלי פה איתי, הם לא מאמינים לי שאנחנו נבנה אי פעם בית.

<עידית קפח: הם פשוט לא מאמינים.

ינון מגל: איפה אתם גרים עכשיו?

<עידית קפח: אנחנו גנים בקרווילה בכרמי קטיף, במושב אמציה.

ינון מגל: 10 שנים בקרווילה?

<עידית קפח: 10 שנים בקרווילה.

<עידית קפח: נאלצנו להרחיב אותה, כי המשפחה שלנו גדלה.

<עידית קפח: אנחנו עם תשעה ילדים בקרווילה.

<עידית קפח: הבן הגדול שלנו כבר התחתן, מגיע עם הנכדה ואין לה, זאת אומרת אנחנו כל פעם צריכים למצוא איזה שהוא פתרון להזיז ילדים מחדר כזה לחדר אחר, כדי שיהיה מקום לארח את הילדים שלנו.

ינון מגל: כמה משפחות?

<עידית קפח: אנחנו שם 65 משפחות.

ינון מגל: ולא רואים את האור בקצה המנהרה?

<עידית קפח: לא רואים את האור בקצה המנהרה.

<עידית קפח: כרגע, אני באופן אישי לא רואה את האור בקצה המנהרה.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה.

קארין אלהרר: נציג המנהלת.

<ישראל מלאכי: אני אתייחס לכרמי קטיף ודרך זה אני אסביר את נושא הסמכויות.

<ישראל מלאכי: בסוגית כרמי קטיף אנחנו נמצאים בעצם בסתירה בין הסכם העתקה לבין תכנית בניין הערים, כשבהסכם העתקה הוגדר שהמשפחות יקבלו מגרש למגורים של 500 מטר ועוד 200 מטר להקמת צימרים, שזה בעל אופי כלכלי; ובתכנית בניין ערים ובתב"ע – המגרש תוכנן כמגרש מאוחד, זאת אומרת 700 מטר.

<ישראל מלאכי: בא האדריכל של המשפחה, בדק את התב"ע, בדק את התב"ע ותכננו מגרש.

<ישראל מלאכי: הוא לא היה צריך לבדוק מה קורה בהסכם ההעתקה, בסדר?

<ישראל מלאכי: בהסכם ההעתקה הופיע שהמגרש הזה מיועד גם לצימרים ומותר להם לבנות רק ב-500 מטרים.

<ישראל מלאכי: הסוגיה הזאת עומדת לפתחו של מנהל מקרקעי ישראל, שהוא מצד אחד חתום על הסכם העתקה, מצד שני תכנן תב"ע מוטעית, לצורך העניין והוא צריך לתת את הפתרון.

<ישראל מלאכי: איפה זה פוגש אותי?

<ישראל מלאכי: אותי זה פוגש בכלל בעולם של אמציה הישנה, הוותיקה.

<ישראל מלאכי: הסכם העתקה, בעצם כפי שאבי סיפר על נווה ים, יישובים ורשויות שקלטו מפונים, נהנו כתוצאה מהקליטה הזאת מכל מיני הטבות שהם זכו להן.

<ישראל מלאכי: היישוב אמציה הוותיק, לצורך העניין הסכים לקלוט את תושבי קטיף ותמורת זה הוא קיבל מגרשים מפותחים להרחבה קהילתית של אמציה, בשביל שהבנים שלהם יגורו שם – בני אמציה הוותיקים.

<ישראל מלאכי: בינתיים, באותם מגרשים שמיועדים לבני אמציה, נמצאים הקרווילות, אבל היה ברור שאנחנו נפנה את הקרווירלות תוך כמה שנים ואז בני אמציה יוכלו לבנות במקום הקרווילות ותושבי קטיף יעברו לבית הקבע.

<ישראל מלאכי: העיכוב הזה בעצם שנמצא במנהל מקרקעי ישראל, פוגש אותנו באיזה שהוא קונפליקט שאנחנו לא יודעים איך להתמודד איתו.

ינון מגל: כמה זמן זה כבר מעוכב שם?

<ישראל מלאכי: רק שנייה, אני רק רוצה לדבר לגבי הסמכויות.

<ישראל מלאכי: בנצי ליברמן אמר בשעתו שמנהלת תנופה היא בעצם מנהלת שתדלנית.

<ישראל מלאכי: היא צריכה להשתדל - - -

קארין אלהרר: לפני שאתה ממשיך, נציג רמ"י, אני רוצה תשובה מה קורה שם.

<ישראל מלאכי: הבקיא היטב בשיקום המפונים ועסק רבות.

<הלל פרימן: יותר מדי רבות.

<הלל פרימן: שמי הלל, רשות מקרקעי ישראל.

קארין אלהרר: שלום הלל.

<הלל פרימן: להגיד רמ"י מעכב זה נחמד, אבל זה לא מדויק.

קארין אלהרר: אז תבאר לנו מי מעכב.

<הלל פרימן: אני לא יודע לגבי המילה מעכב, אנחנו מחפשים פתרון לבעיה.

קארין אלהרר: תמצא את האדם שמעכב.

קארין אלהרר: אני רוצה לדעת קודם כל איפה הבעיה ואז אני אמצא פתרון.

<הלל פרימן: אני מסביר.

<הלל פרימן: העניין הוא שהקבוצה הנחמדה, יורם וכרמי קטיף, כשהגיעו, התעקשו להיות מושב שיתופי.

<הלל פרימן: יש הבדל בין מושב שיתופי ליישוב.

<חיים: סליחה, לא התעקשנו, המדינה חייבה אותנו.

<הלל פרימן: אני לא יודע.

<הלל פרימן: אני מכיר אחרת, אבל זה לא משנה.

<חיים: לא, לא נתעמת עם הלל, אנחנו חברים טובים, אני לא מתכוון, אבל אני רוצה להבין בבסיס מה עשתה מדינת ישראל.

<חיים: מדינת ישראל באה, קראה לנו, אנחנו אמרנו אנחנו רוצים התיישבות.

<חיים: אמרו לכו למזרח לכיש, אמרנו באים.

<חיים: אמרו לכו לאמציה, כי אתם מושב שיתופי והם מושב שיתופי, ניקח אתכם, נשים אתכם ביחד.

<חיים: סגרנו עם אמציה, אתם רק צריכים להגיע ולבנות.

<חיים: זו הייתה ההבטחה ואל תגיד שאנחנו אמרנו, אתם אמרתם.

<הלל פרימן: אני לא הייתי חלק מאלה שכתבו את הסכמי ההעתקה, אבל המציאות היא ש - - -

קארין אלהרר: סליחה, אתם ירדתם מהפסים?

<הלל פרימן: המציאות היא שהקבוצה חתמה על הסכם העתקה כמושב שיתופי.

<הלל פרימן: מושב שיתופי זה כמו קיבוץ.

<הלל פרימן: אפשר לשייך את יחידת המגורים לחבר, אי אפשר לשייך את שטחי התעסוקה לחבר.

<הלל פרימן: זאת מדיניות מועצת מקרקעי ישראל.

<הלל פרימן: שטחי תעסוקה לא יכולים להיות משויכים פרטנית לחבר, אלא הם של האגודה כאגודה.

<הלל פרימן: ולכן, המגרש הזה של ה-700 מטרים, את ה-500 מטרים אפשר לעשות דרך פיצול או דרך היתרי הבנייה.

<הלל פרימן: יש פתרונות שהוצעו, אפשר.

<קריאה: צריך שינוי תב"ע.

<הלל פרימן: של פיצול.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין את הבעיה.

<הלל פרימן: אומרים לי פה אנשים מקצועיים שיש גם פתרונות לפני התב"ע, תיכף ניתן להם להשמיע את הפתרונות.

<הלל פרימן: ככה שאת המגרשים, את ה-500 מטרים יהיה אפשר לשייך לחברים ואת ה-200 להשאיר של האגודה, זה הכל.

<הלל פרימן: כי את הצימרים לא ניתן לשייך במושב שיתופי לחבר הפרטני.

<הלל פרימן: זאת הבעיה.

<קריאה: אני יכולה רגע לענות לזה?

קארין אלהרר: רגע, לא.

קארין אלהרר: שנייה.

קארין אלהרר: מה בעצם הפתרון שאתם נותנים לדבר הזה?

קארין אלהרר: איזו הצעה יש לכם?

קארין אלהרר: מה הצעתם להם?

קארין אלהרר: מה הם ענו?

קארין אלהרר: אני רוצה להבין איפה זה נפל.

<קריאה: חקיקה.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, שם ותפקיד לפרוטוקול ופתרון מוצע.

<רחל אמיר: רחל אמיר, רשות מקרקעי ישראל, מנהלת היחידה החקלאית במרחב ירושלים.

<רחל אמיר: אני בשנתיים האחרונות מנהלת דיונים אינטנסיביים עם כרמי קטיף בסוגיה הזו.

<רחל אמיר: הבעיה של ה-700 מטרים הייתה ידועה לפני החתימה על הסכם ההעתקה, היא מופיעה בהסכם ההעתקה, שידוע להם שבהסכם ההעתקה – במימוש – אי אפשר יהיה לממש מגרש שיש בו גם מגורים וגם תעסוקה.

קארין אלהרר: מה הצעתם כדי לפתור?

<רחל אמיר: הצענו להם פתרון מאד פשוט – ליצור תשריט אחד שיאגד בתוכו מגרש גדול לכל התעסוקה ותיערך עסקה עם האגודה עצמה ולגבי המגורים – נחתום להם על היתרי הבניה למגורים.

ינון מגל: מה זה אומר?

<רחל אמיר: זה אומר שאם יגישו היתר בנייה למגורים, אנחנו נחתום על ההיתר למגורים בלבד, שהאגודה תדע שלגבי כל האזור של הצימרים – ייווצר מגרש אחד ואנחנו נקצה את זה לאגודה.

<רחל אמיר: אין פה עניין של כסף.

ינון מגל: זאת אומרת לא יהיו צימרים ליד בית?

<רחל אמיר: יהיו צימרים ליד בית, יהיה.

קארין אלהרר: אבל זה לא יהיה משויך פר משפחה, זה יהיה שייך לאגודה.

<רחל אמיר: זה לא יהיה משויך פר משפחה, בדיוק.

<רחל אמיר: הם לא מקבלים את ההצעה הזאת.

<רחל אמיר: האופציה השנייה באמת תב"ע שתתקן את זה.

<רחל אמיר: אנחנו הסכמנו לקדם את זה לפני התב"ע, אנחנו יודעים שתב"ע תיקח שנה, שנתיים.

<רחל אמיר: מה שטענו בהתחלה החברים, שהתכנון עצמו נעשה בצורה כזו שהצימרים נמצאים לנוף והבתים נמצאים בעורף, הצימרים בחזית, הבתים בעורף ואי אפשר היה לתכנן את זה אחרת.

<רחל אמיר: אז אמרנו אוקיי, אז באמת תיצרו מגרש אחד גדול, לכל הצימרים, נקצה אותו לאגודה, נעשה עסקה עם האגודה, נחתום על היתרים ולמגורים נחתום על היתרים על שם החברים.

קארין אלהרר: ו-?

<רחל אמיר: אחר כך הם אמרו שלא, שיש כאלה שתכננו את הצימרים קדימה ואת הבתים אחורה, יש כאלה את הצימרים אחורה ואת הבתים קדימה, ואז אי אפשר יהיה ליצור מגרש אחד ויש כאלה שגם תכננו בצורה כזו, כדי שלכולם יהיה נוף, שיהיו צימרים ועליהם המגורים ואז בכלל אי אפשר יהיה לפצל את זה.

קארין אלהרר: אוקיי, זאת אומרת מה שהם בעצם מבקשים זה שינוי תב"ע.

<רחל אמיר: הם יצטרכו שינוי תב"ע, או לחילופין מה שהצענו.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: מה המהלך של שינוי תב"ע, כמה זמן זה אמור לקחת?

<רחל אמיר: מעל שנתיים, אבל זה לא מעכב את המגורים.

קארין אלהרר: זה לא מעכב את המגורים?

<רחל אמיר: זה לא מעכב את המגורים.

<רחל אמיר: אנחנו יכולים לחתום על היתר בנייה למגורים, כשהאגודה תאמר אוקיי, אני יודעת, הצימרים יהיו במקום אחד.

<רחל אמיר: לא ליצור מצב שיבנו פה צימרים ופה צימרים, פה בתים ופה בתים ואחר כך בתב"ע אי אפשר יהיה לפצל את זה.

<רחל אמיר: זה מה שאמרנו.

קארין אלהרר: טוב.

קארין אלהרר: מה תגובתכם?

<חיים: גברתי יושבת הראש, אלף אני מודה למחוז ירושלים ורמ"י, כי הם באמת מנסים להיות יצירתיים ואני לא אומר את זה רק לפרוטוקול.

<חיים: אני חושב שרחל אמיר עושה באמת, משתדלת.

קארין אלהרר: אבל אנחנו רוצים יותר מלהשתדל, רוצים למצוא פתרון.

<חיים: בדיוק.

<חיים: אני רק חושב שבסוף זה הפתרון הפרקטי למשפחות.

<חיים: מדובר פה על 34 מגרשים, שנבין, מתוך 60.

<חיים: זה המון.

<חיים: לא מדובר פה על שני מגרשים.

<חיים: הדבר הראשון, מה שמציעים היום רמ"י, שרחל כבר אומרת בצדק, ידענו את זה משנת 2011.

<חיים: למה חיכו משנת 2011 ועד היום בשביל ליצור את התשריט?

קארין אלהרר: אדוני, אבל אנחנו צופים פני עתיד.

קארין אלהרר: מה שהיה – היה.

<חיים: גברתי, אני מסתכל על העתיד ובגלל הדבר הזה, היום נוצרו שני דברים.

<חיים: אחד, שמבקשים מאיתנו ליצור התחייבות לשינוי תב"ע או כל דבר אחר שאנחנו ניצור אותו, אני חושב שזה לא התפקיד שלנו.

<חיים: אבל הבעיה היותר גדולה היא שיש פה מספר משפחות רב, אני לא מדבר על משפחה אחת או שתיים, שבגלל שכבר תכננו את ביתם, בגלל המגרשים וכדומה, עכשיו מה אומרים להם בעצם?

<חיים: מי שתכנן את הבית ב-500 מטרים וב-200 מטרים – בסדר.

<חיים: נמצא לך פתרון, שינוי תב"ע, נחתום.

<חיים: בערך כ-10 מגרשים שעשו את זה, אומרים להם טוב, תחזרו עכשיו אחורה.

<חיים: לתכנן בית זה לא מזיזים אותו מימין ומשמאל.

<חיים: לפעמים זה להעביר אותו ממצב אחד לשתי קומות.

<חיים: זה אומר עכשיו שמשפחות שנמצאות פה עם תכניות לפני חתימה, יצטרכו לחזור עכשיו לאדריכלים, לחזור לוועדה - הם כבר לפני חתימה – ולהגיד להם חברה, שנה - - -

קארין אלהרר: כשרוצים לתת פתרון מערכתי - - -

<חיים: ולכן הפתרון המערכתי שאנחנו - - -

קארין אלהרר: רק שנייה.

קארין אלהרר: לכמה משפחות, שיהיה באמת מוסכם ומותאם לצרכים שלהם, אז צריך להבין מראש מה הם הצרכים, על מנת להתאים את התכנית.

<חיים: אבל היום רמ"י, לפחות ממה שאנחנו יודעים, אומרים אנחנו לא יודעים ליצור פתרון לחלק, אנחנו נותנים פתרון להכל.

<חיים: ולכן מה שאנחנו רוצים להציע, גברתי יושבת הראש, כמו שהזכירו מקודם, יש שר ממונה, שקוראים לו אורי אריאל, שבאמת עושה ימים כלילות, גם לילות, גם ימים - - -

קארין אלהרר: לילות כימים הוא עושה.

<חיים: אני אומר לכם, גם בלילה וגם ביום אפשר לדבר איתו.

<חיים: הוא מקדם החלטה - וזה לפחות מה שהוא אמר לנו ויש פה נציג שלו – הוא מקדם החלטת ממשלה שבעצם אומרת אנחנו מבינים שאחרי 10 שנים יש פה סתירה שקרתה בין התב"ע, שאנשים תכננו לפי הוראות התב"ע.

<חיים: אף אחד פה לא עשה משהו בניגוד לחוק.

<חיים: ובמידה מסוימת יש פה את הסכם ההעתקה.

<חיים: לקרוא לזה מגרש אחד, להכשיר את זה כמגרש אחד, קחו אותו, תקראו לזה מגרש אחד, יבוא להחלטת ועדת שרים, לבקש מהשר לעשות את זה באופן מיידי, לבקש מרמ"י שיכבדו, או שלפחות יטמיעו את הדבר הזה וזה אפשרי במועצת המנהל, ונגמור.

<חיים: כך אנשים לא יצטרכו שינוי תב"ע, לא יצטרכו שינוי - - -

קארין אלהרר: ובאמצעות אותה הצעת מחליטים בהחלטת ממשלה, אפשר לתת פתרון מערכתי שמוסכם על כולם?

<חיים: כן.

<חיים: ואנחנו אומרים – זה יהיה רק לשלב א'.

<חיים: אנחנו לא מציעים את זה לכולם, רק ל-60 המגרשים - - -

מרדכי יוגב: נעשה את זה.

קארין אלהרר: יש לכם הצעת מחליטים כתובה?

<חיים: לנו אין.

<חיים: למי שיש זה לשר.

<חיים: הוועדה יכולה לקרוא למועצה.

קארין אלהרר: המועצה צריכה לבצע.

<הלל פרימן: צריך רק להגיד, הממשלה יכולה להמליץ למועצת מקרקעי ישראל, לא לחייב אותה.

קארין אלהרר: מה ימנע מכם לקבל את המלצת הממשלה?

<הלל פרימן: זה לא - - - יושבים פה אנשים, יש פה את המקצועיות שלהם בדיון.

<הלל פרימן: חברי המועצה זה - - -

קארין אלהרר: אתם לא חלק מהצעת המחליטים הזאת?

<רחל אמיר: לא, אנחנו רק העברנו התייחסות.

קארין אלהרר: מה הייתה התייחסות

קארין אלהרר: כם להצעת המחליטים?

<רחל אמיר: שלילית.

קארין אלהרר: מדוע?

<רחל אמיר: שוב פעם, בגלל שזה מושב שיתופי וזה נוגד את - - -

מרדכי יוגב: מה יקרה אם הם יגדירו את עצמם כמושב?

מרדכי יוגב: האם תוכל להיות יחידה של 700?

<רחל אמיר: מושב עובדים זה ישנה את כל המערך.

<רחל אמיר: זה אפשרי.

מרדכי יוגב: אז אני מבקש, גברתי יושבת הראש, אני רוצה שני דברים.

קארין אלהרר: סליחה, אם כולכם תדברו ביחד, אני לא אשמע.

מרדכי יוגב: אני שואל שאלת הבהרה פשוטה.

מרדכי יוגב: אם הם יגדירו את עצמם לצורך העניין כרגע כמושב, לא שיתופי, האם אפשר יהיה לפתור את הסיפור?

מרדכי יוגב: מגרש 700 לידם היחידה, חקלאי, לא חקלאי, צימרים, יעשה כל אחד כחפצו, יש לו את יחידת הדיור ויש לו את היחידה שממנה זה גם עסק.

<רחל אמיר: צריך יהיה לשנות תכנונית את כל ההגדרה של המשבצת.

מרדכי יוגב: מה הסיפור?

<רחל אמיר: כי במושב רגיל יש נחלה לכל חבר ובמושב שיתופי - - -

מרדכי יוגב: אז זו הנחלה, ה-700.

מרדכי יוגב: זו הנחלה ליד הבית.

<רחל אמיר: אז אמרתי, אז גם זה יצריך שינוי תב"ע.

<רחל אמיר: זה לא יהיה מהר יותר, בוא נקרא לזה כך.

<רחל אמיר: אני לא רואה את זה שזה שנעשה מהר יותר.

מרדכי יוגב: מדוע?

<רחל אמיר: אמרתי.

מרדכי יוגב: ההגדרה שזה מושב.

מרדכי יוגב: הם אחרי זה יחליטו איך הם רוצים לחיות, באיזו מידה של שיתופיות.

<רחל אמיר: אבל ההגדרה מושב עובדים או מושב שיתופי - - -

קארין אלהרר: לשנות את ההגדרה זה עניין פרוצדוראלי ארוך.

<רחל אמיר: בוודאי.

מרדכי יוגב: זה בגלל שאצלכם ברמ"י הבירוקרטיה מובילה, זה הכל.

מרדכי יוגב: מהמועצה, שאולי צריך לפטר חלק מהאנשים שלה וחשוב שוועדת הביקורת תביא לפה את רמ"י, ואנחנו נראה מה עושים גם שם.

מרדכי יוגב: עוד לפני שסתיו שפיר מדברת על אחרים, יכול להיות שצריך לבדוק גם מה קורה שם.

קארין אלהרר: אנחנו נבדוק גם פה וגם שם.

מרדכי יוגב: אני רואה בזה בירוקרטיה לשמה ובניתי קצת ותכננתי קצת ועשיתי קצת.

מרדכי יוגב: ואני מוצא לנכון שעם כל זה שנותנים לכם תשבחות, מזמן כבר כרמי קטיף היו צריכים להיות בנויים, בהובלה שלכם.

מרדכי יוגב: הרשו לי לבקר אתכם.

קארין אלהרר: תראו, בסוף אתם אמורים להיות גוף כדי שנוכל לבנות בצורה טובה ומסודרת.

מרדכי יוגב: גוף שמן ובירוקראטי שמעכב את ההתיישבות בארץ ישראל, נכון לעכשיו.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יוגב, שנייה.

קארין אלהרר: באמת, אני לא - - -

מרדכי יוגב: אני קורא מפה לפרק אותו.

מרדכי יוגב: ראש אחד כבר הלך.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יוגב.

קארין אלהרר: אני לא חושדת בכם שאין לכם רצון לסייע במקרה הזה, אבל אני כן רוצה שתציעו פיתרון שהוא קצר מועד והוא פיתרון שנותן מענה לאותם מתיישבים.

קארין אלהרר: תחשבו על משהו שהוא יצירתי.

קארין אלהרר: צריך לחשוב פה מחוץ לקופסא, כי יש את העניין של ההגדרות, שאני מבינה שמשפטית הוא בעייתי וייקח זמן.

קארין אלהרר: משהו שהוא קצר מועד, נותן מענה מלא ושאפשר לעשות אותו בעוד מספר חודשים בלבד.

<רחל אמיר: הצענו.

<רחל אמיר: אז אני אענה לך.

<רחל אמיר: אנחנו הצענו את ההצעה הזאת והיא קצרת מועד.

<רחל אמיר: יודעים כל כרמי קטיף והנציגים שלהם שהדלת שלנו פתוחה ברשות מקרקעי ישראל חמישה ימים בשבוע, בכל שעה שהם מגיעים.

<רחל אמיר: אנחנו נתנו את כל הפתרונות האפשריים, ואם זה מצריך אולי לשנות איזו שהיא תכנית בנייה, אז יצטרכו לשנות קצת תכנית בנייה.

<קריאה: זה לא פתרון, סליחה, זה לא פתרון למתיישבים.

קארין אלהרר: סליחה, אף אחד לא מדבר פה בלי רשות דיבור, חוץ מחברי הכנסת שמותר להם להתפרץ.

<רחל אמיר: אם מישהו תכנן מגרש בתכנית בנייה, השינוי המהיר ביותר הוא לשנות את התכנית, לפצל את זה לשניים, נחתום על היתרי בנייה למגורים, שהם הדבר החשוב ביותר ונחתום על היתר אחד גדול על שם האגודה לצימרים.

<רחל אמיר: אנחנו לא מעכבים את זה.

<רחל אמיר: החלטות המועצה ברורות, היו ברורות.

קארין אלהרר: לא, זה כי את חושבת שההצעה שלכם היא הטובה ביותר, בגלל זה את אומרת שהיא - - -

<רחל אמיר: אני אומרת שהיא המהירה ביותר, לא אמרתי שהיא הטובה ביותר, אמרתי שהיא המהירה ביותר.

קארין אלהרר: בסדר, אבל צריך לתת הצעה עם - - -

מרדכי יוגב: ההצעה שלך לא ריאלית ואת משאירה את התושב המוחלש ביותר להמשיך ולהתמודד.

מרדכי יוגב: לך יש בית, לא אין.

מרדכי יוגב: נדרש מכם לקבל דברים הרבה יותר גמישים, 10 שנים אחרי.

מרדכי יוגב: אין שום בעיה להחליט שזה מושב, או שזה תושב הוא שזה יושב.

מרדכי יוגב: תחליטו על הגדרה חדשה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יוגב.

<רחל אמיר: זה לא אנחנו הגדרנו.

מרדכי יוגב: אתם מסוגלים לעשות את זה ואתם מעכבים את זה.

מרדכי יוגב: אני מסתכל לך בעיניים ואני אומר לך תודה על כל מה שאת עושה ואני אומר לך – את לא יצירתית מספיק ובעיקר אתם בירוקראטיים.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יוגב - - -

מרדכי יוגב: זה תקוע אצלכם.

מרדכי יוגב: אתם אשמים בזה כרגע – מינהל מקרקעי ישראל.

קארין אלהרר: חבר הכנסת מוטי יוגב – אמרתי שלחברי הכנסת מותר להתפרץ, אבל לא בנאומים.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, אדוני, שם ותפקיד לפרוטוקול.

מרדכי יוגב: מינהל מקרקעי ישראל.

<נתן בר: שמי נתן בר, אני תושב כרמי קטיף, שנעקרתי מקטיף לפני 10 שנים.

<נתן בר: 10 שנים בקרווילה, עם בירוקרטיה הזויה במשך כל השנים האלה.

<נתן בר: זה לא רק מינהל מקרקעי ישראל ב-10 השנים האחרונות.

<נתן בר: יש עוד רבים וטובים שהצטרפו לבירוקרטיה שעיכבה אותנו ב-10 השנים האלה, שכרגע לא המקום לפרט אותה, אבל הבירוקרטיה שכרגע אנחנו תקועים בה זה מינהל מקרקעי ישראל.

<נתן בר: והפתרון שמינהל מקרקעי ישראל מציע הוא לא נותן מענה לבעיות שיש לנו כרגע.

<נתן בר: כי אני התחלתי את התכנון של הבית ברגע שיכלתי.

<נתן בר: לפני שנתיים פניתי לאדריכל, פניתי למהנדס, התחלתי לתכנן את הבית בהתאם להוראות התב"ע, שזו הייתה בעצם התכנית שאיתה האנשים האלה יודעים לעבוד.

<נתן בר: הוראות התב"ע מדברות על מגרש 700 וככה אני בניתי את - - -

קארין אלהרר: אבל אם הם עשו את זה לפי התב"ע, מה אתם רוצים מהם?

<רחל אמיר: אנחנו לא רוצים כלום, אני רק כבר בהסכם העתקה.

<רחל אמיר: זה חלק מסעיף, יש סעיף בהסכם ההעתקה שידוע להם שבעת המימוש אי אפשר יהיה לממש את זה בבת אחת.

<נתן בר: שהוא נשכח בתב"ע.

<נתן בר: הסעיף הזה נשכח להירשם בתב"ע ואתם פשוט - - -

מרדכי יוגב: תקלה שלכם שלא רשמתם בתב"ע, רחל אמיר, את אשמה.

מרדכי יוגב: את אשמה.

מרדכי יוגב: את צריכה לתקן.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יוגב.

מרדכי יוגב: את בוועדה הבאה, כאחראית על העניין, צריכה לבוא עם פתרון שלא יפגע בתושבים.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יוגב.

מרדכי יוגב: שייתן את הפתרון ממך ויש לכם פתרון.

מרדכי יוגב: תמצאו אותו.

<רחל אמיר: אני רוצה - - -

מרדכי יוגב: אל תבלבלי בשכל.

מרדכי יוגב: את לא מקצועית.

<רחל אמיר: אז תיתן לי להגיב בבקשה.

<רחל אמיר: אם אני אשמה – אז תן לי להגיב.

<רחל אמיר: אני רוצה להוסיף שגם בעת תכנון התב"ע, כבר בשנת 2009 – הסוגיה הזו עלתה.

<רחל אמיר: היא כתובה.

<רחל אמיר: יש פרוטוקול של מנהל הרשות בזמנו, שכתב שידוע להם שתהיה בעיה בעת השיוך.

<רחל אמיר: ידעו את זה בתכנון - - -

קארין אלהרר: והם חתמו על זה?

קארין אלהרר: הם יודעים את זה?

<רחל אמיר: הם היו חלק מהדיון.

<רחל אמיר: הם ידעו על זה בתכנון, הם ידעו על זה בהסכם ההעתקה.

<רחל אמיר: זה עולה היום בעת המימוש, כשהמימוש כבר אומר – אוקיי, יש החלטת מועצה, אי אפשר לעשות את זה אחרת.

<רחל אמיר: וגם לזה ניסינו למצוא פתרונות - - -

מרדכי יוגב: אז תמצאו החלטה חריגה, גם את זה אתם יודעים לעשות כשצריך.

<נתן בר: אני יכול להמשיך את דברי, ברשותך?

קארין אלהרר: כן, נתתי לך את רשות הדיבור.

מרדכי יוגב: אני רוצה לומר הערה נוספת.

מרדכי יוגב: אם ראש הממשלה ימנה את עורך דין בן אליהו שייקח גם את האחריות עליכם, אז הוא ימצא גם את הפתרונות.

מרדכי יוגב: מה שאתם לא יודעים, הוא כנראה בשכל שלו ימצא.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יוגב.

קארין אלהרר: כן, בבקשה.

<נתן בר: אז סבך הבירוקרטיה הזה הוא פשוט הזוי, כי אנחנו בעצם כל פעם נתקעים עם משהו אחר.

<נתן בר: אנחנו תכננו לפי מה שאנחנו מכירים, גם לפי מה שהמתכננים מכירים.

<נתן בר: גם רשויות התכנון המוסמכות, שזה מהנדס המועצה, היועץ המשפטי של ועדת התכנון במועצה ואדריכל התב"ע בכבודו ובעצמו היו מעורבים בכל הליכי התכנון במשך השנתיים האלה ונבדקו איתם כל האופציות, כל החלופות.

<נתן בר: אני חוזר, חברת הכנסת קארין אלהרר, ברשותך.

<נתן בר: במשך כל השנתיים האחרונות, מהנדס המועצה היה מעורב בכל התכנון הזה.

<נתן בר: ועדת התכנון המקומית הייתה מעורבת בתכנון.

<נתן בר: אדריכל התב"ע היה מעורב בתכנון, היועץ המשפטי של ועדת התכנון היה מעורב.

<נתן בר: את הבית שלי אישית, אני כרגע לא מדבר על 1,000 בתים אחרים, הבית שלי אישית היה מתוכנן בהתאם לכל האנשים שפרטתי כרגע ובהסכמה מלאה שלהם, שאני מתכנן את הדברים בצורה שהם מבינים שהיא נכונה וחוקית.

<נתן בר: וכרגע, אנחנו מגיעים כבר לתכניות אחרונות של שנתיים עבודה.

<נתן בר: אני כבר חצי שנה בוועדת התכנון המקומית עם התוכנית שלי, שנה וחצי, שנתיים אחרי תחילת תכנון, מגיעים לרמ"י ורמ"י אומרים לא, סליחה, יש הסכם העתקה.

<נתן בר: למה הסכם העתקה הזה לא מופיע בשום צורה בתב"ע?

<נתן בר: למה אני צריך להתעורר אחרי שנתיים של תכנון - - -

קארין אלהרר: הנקודה ברורה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: מר דני מורביה, ראש מועצת לכיש, בבקשה.

<דני מורביה: שלום.

<דני מורביה: אני פה קודם כל, כרגע התושבים נמצאים אצלי 10 שנים בקרווילות, שגם שם יש בנייה לא חוקית ואני כיושב ראש הוועדה אחראי שלא יוסיפו חדרים למיניהם והם עושים את זה, כי זאת המציאות.

<דני מורביה: משפחות של 8 ו-14 נפשות, בסוף צריכות לחיות ולקיים את המשפחה במינימום ההכרחי, ונכון לכרגע אנשים לא בונים.

<דני מורביה: מוטי יוגב צודק בקטע שהוא אומר צריך פתרון.

<דני מורביה: הנקודה היא לא רחל אמיר, מבחינת המחוז אנחנו מקבלים יחס מצוין.

<דני מורביה: הבעיה היא בצד המשפטי, מוטי.

<דני מורביה: הבעיה היא הצד המשפטי ולא הצד ה - - - מבחינת היחס, אני חייב לציין, כראש מועצה - - -

קארין אלהרר: תפקידם למצוא פתרונות.

מרדכי יוגב: בדיוק.

<דני מורביה: בדיוק.

<דני מורביה: אתמול קראתי בעיתון – הכלכלה בישראל פורחת בזכות היצירתיות.

<דני מורביה: אז גם היצירתיות צריכה להיות בצד המשפטי בנושא הזה.

<דני מורביה: נעשתה כן, נכון, טעות.

<דני מורביה: יש חוזה העתקה ויש תב"ע.

<דני מורביה: התב"ע מאפשרת לבנות בלי שום בעיה.

<דני מורביה: הבעיה היא של השייכות.

<דני מורביה: נכון לכרגע גם אין שייכות.

<דני מורביה: אנשים יכולים, יש אנשים, יש 34 מגרשים של 700 מטרים, ש-25 מהם תכננו ב-500 בחזית.

<דני מורביה: להם אפשר לחתום מחר על היתר.

<דני מורביה: אין בעיה, שום בעיה.

<דני מורביה: מחר, ל-25 הם יכולים לחתום - - -

<רחל אמיר: נכון.

מרדכי יוגב: אז למה את לא חותמת?

<דני מורביה: אבל גם הם מעוכבים כרגע - - -

מרדכי יוגב: כולל תשתיות ציבוריות, כמובן.

<דני מורביה: אני מדבר על ה-9.

<דני מורביה: ב-25 קודם כל הסמכות היא אצל המנהל.

קארין אלהרר: רגע, אני עוצרת אותך בנקודה הזאת.

קארין אלהרר: על ה-5 אתם חותמים היום?

<רחל אמיר: גם יותר.

<רחל אמיר: כל מי שיגיש מגורים ולו רק שהאגודה תודיע שהיא יודעת שמי שיבנה באופן אחר, שימנע את היכולת - - -

מרדכי יוגב: לא, לא, הנה, שוב.

מרדכי יוגב: עונש קבוצתי בצבא כבר אין.

מרדכי יוגב: סליחה, רחל אמיר, עונש קבוצתי לילדים שלך את עושה?

מרדכי יוגב: ילד אחד חוטא, את סוגרת את הבית לשלושה?

<רחל אמיר: זה לא עונש קבוצתי, סליחה.

<רחל אמיר: אני חושבת שאתה קצת מגזים.

מרדכי יוגב: מאיפה זה היה, תגידי לי?

מרדכי יוגב: אל תבלבלי בשכל, אני אומר דברים מקצועיים.

מרדכי יוגב: אני מרשה לעצמי לומר את מה שכולם פה מפחדים לומר.

מרדכי יוגב: מנהל מקרקעי ישראל תוקע את ההתיישבות ותוקע כרגע את כרמי קטיף.

מרדכי יוגב: אני הייתי נותן לכם יום בשביל למצוא את הפתרון.

מרדכי יוגב: לא שבוע ולא חודשיים.

<רחל אמיר: הפתרון כבר נמצא.

<רחל אמיר: הוא קיים.

מרדכי יוגב: אז תוציאי אותו עכשיו ואל תעשי עונש קבוצתי.

<רחל אמיר: הוא קיים.

מרדכי יוגב: אז תתחילי לפתור ואחרי זה תפתרו את האחרים.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יוגב, הקול שלי לא חזק כמו שלך, אל תיתן לי לנסות להתחרות בו.

מרדכי יוגב: אני בכוונה אומר דברים קשים, כי זה אצלכם.

מרדכי יוגב: אתם מרובעים, אתם צריכים למצוא את היצירתיות, כולל המשפטית.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יוגב, אנחנו מתנהלים בנימוס - - -

<רחל אמיר: כל עוד תשאיר את הילדים שלי מחוץ לתמונה - - -

מרדכי יוגב: לא.

מרדכי יוגב: כי להם יש גם ילדים.

<רחל אמיר: את הילדים שלי תשאיר מחוץ לתמונה.

מרדכי יוגב: גם להם יש ילדים.

מרדכי יוגב: כל עוד ציבור צריך להראות לו כאילו זה היו הילדים שלך.

מרדכי יוגב: כאילו זה היו הילדים שלך.

קארין אלהרר: אנחנו מתנהלים פה בנימוס, זה לא אישי שום דבר.

מרדכי יוגב: אבל רק לנו יש את הזכות לומר את מה שאנחנו אומרים, את האמת הזאת.

מרדכי יוגב: האחרים חוששים מהם.

קארין אלהרר: עם כל הכבוד, היא בסך הכל עובדת מדינה - - -

מרדכי יוגב: אחרים חוששים מהם.

מרדכי יוגב: מפחדים שידפקו אותם ואנחנו צריכים לומר את זה לאותו עושק בנווה ים, לאותו נדל"ניסט בנווה ים ולמפרק בנווה ים – פושע, שאנחנו צריכים פה לקבל את חקירת המשטרה שלו ואנחנו צריכים להגיד את זה למינהל מקרקעי ישראל, שמחר הם צריכים לתת את הפתרון.

מרדכי יוגב: היום.

מרדכי יוגב: הם צריכים לתת את הפתרון.

קארין אלהרר: אנחנו יודעים שהם ימצאו את הפתרון כבר בשבוע הקרוב.

קארין אלהרר: תשלים את הדברים בבקשה.

<דני מורביה: רגע, לא סיימתי.

<דני מורביה: מה שאני אומר רחל, ואני יודע שאת יכולה.

<דני מורביה: את יכולה בסיוע של הצד המשפטי, אני יודע שהצד המשפטי מעכב ולא ה - - -

קארין אלהרר: הצד המשפטי ימצא לה פתרון.

<דני מורביה: ה-25 הם בידיים של המינהל בכל מקרה, כי אם כרגע הם מבקשים היתר, מגיעה בקשה ל-500 מטר בחזית - - -

<רחל אמיר: למגורים.

<דני מורביה: למגורים.

<דני מורביה: אתם חותמים, הם צריכים להוסיף מטר הצידה, הם צריכים חזרה חתימה שלכם ובלי חתימת מינהל, אני כוועדה מקומית, לא יכול בלי חתימת מינהל לתת להם היתר.

<דני מורביה: אז הם בידיים בכל מקרה.

<דני מורביה: לא צריך לעכב.

<דני מורביה: אנשים צריכים לבנות ואני חושב שאתם יכולים לעשות את זה.

<דני מורביה: קודם כל לקדם את ה-25.

<רחל אמיר: דני, אני אענה לך.

<רחל אמיר: אתה יודע שאנחנו לא יכולים לעבוד פרטני - - -

מרדכי יוגב: ואת מוסדות הציבור והתשתיות.

<רחל אמיר: אנחנו עובדים מול האגודה.

<רחל אמיר: אנחנו הוצאנו מכתב מסודר לאגודה, האגודה טענה שמה שאנחנו מבקשים הוא בלתי אפשרי מבחינה תכנונית.

<רחל אמיר: ביקשו, ומתכננת המרחב קיימה איתם ישיבה, יחד עם המתכנן מטעמם.

<רחל אמיר: המתכנן מטעמם אמר שמה שהם טוענים זה לא מה שהוא טוען, כי תכנונית הוא לא יכול לטעון שאי אפשר לקיים משהו שהוא אפשרי, וזה החלוקה של המגרשים.

<רחל אמיר: שם אנחנו עומדים.

<רחל אמיר: יש מכתב לאגודה.

<רחל אמיר: ברגע שהאגודה תודיע – מקבלים את העמדה שלכם, תריץ את ההיתרים, אני מתחייבת פה – אותו יום ההיתרים יצאו חתומים.

<רחל אמיר: בסך הכל האגודה צריכה לומר – מקבלים את ה - - -

ינון מגל: רגע, אבל יש פה עונש קבוצתי.

<רחל אמיר: לא, זה לא עונש קבוצתי.

ינון מגל: מה זאת אומרת?

<רחל אמיר: זה מושב שיתופי, כמו קיבוץ.

<רחל אמיר: ההתנהלות שלי היא לא מול החברים.

<רחל אמיר: אין להם תיקים אצלי, אני לא מכירה את השמות שלהם, אני מכירה את האגודה.

ינון מגל: בסדר, אבל יש פה בעיה של משפחות, אז אפשר ללכת, את יודעת, באופן חריג.

ינון מגל: יש 25 משפחות שאפשר לקדם, אז בואו נקדם.

<רחל אמיר: לא, ה-25 משפחות האלה שאפשר לקדם, זה מה שאנחנו מציעים לכולם, את אותו פתרון, אבל אם הם באים בהינף אחד, בפתרון אחד, כי אם אנחנו נאפשר יחידת מגורים אחת בחזית, אחת בעורף, אי אפשר יהיה לתת אחר כך פתרון תכנוני למה שאנחנו מציעים.

<רחל אמיר: מעבר להחלטות - - -

מרדכי יוגב: סליחה, אני מעיר עוד פעם, אני מציע לכם לרדת ממושב שיתופי ולהתחיל לתת לה לפתור את העניין אישית ואתם תמצאו את העניין הרבה יותר עגול, כי אחרת תתקעי את המשפחות האחרות.

מרדכי יוגב: אל תעשי עונש קולקטיבי.

מרדכי יוגב: תשחררי את המגרשים שאפשר, תשחררי את הבנייה הציבורית, תשחררי את התשתיות הציבוריות - - -

<רחל אמיר: כל החברים - - -

מרדכי יוגב: ותאפשרי אחר כך לאחרים גם לתכנן.

<רחל אמיר: כל החברים הקהילתיים, ביום שיגישו את ההיתר – יעיד הנציג מטעמם – אותו יום ההיתר יצא חתום מהרשות.

מרדכי יוגב: והאחרים יישארו בקרווילות לדיראון עולם.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יוגב, עד עכשיו היינו ממש בסדר, בוא נשמור על זה עד סוף הדיון.

קארין אלהרר: כן, נציג המנהלת.

<ישראל מלאכי: אני רוצה להגיד, נושא כרמי קטיף מפגיש אותנו בדיוק עם שאלת הסמכויות וההחרגה הנצרכת לטובת שיקום המפונים.

<ישראל מלאכי: אתם רואים פה סוגיה של יישוב שתקוע 10 שנים, שלשר הממונה אין שום סמכות כלפיו.

<ישראל מלאכי: אני רוצה להגיד כלפי האמירה הקודמת, שהועברו כל הסמכויות וזה, בואו נבין במה דברים אמורים.

<ישראל מלאכי: הסמכויות, על פי חוק יישום תכנית ההתנקות, שהוקנו לשר החקלאות לפני שבועיים לשר החקלאות, זה סמכויות לשבת בראש הוועדה המיוחדת, במקרה של חילוקי דעתו.

<ישראל מלאכי: אה ותו לא.

<ישראל מלאכי: כל הסמכויות הסטטוטוריות האחרות – אינן נמצאות אצל השר הממונה על יישום תכנית ההתנתקות.

קארין אלהרר: תגיד לי, מה עשתה המנהלת בעניין הזה?

<ישראל מלאכי: רק שנייה אחת.

<ישראל מלאכי: זה הסמכויות.

<ישראל מלאכי: גם דו"ח ועדת החקירה הממלכתית ייחד פרק שלם על נושא קשיי המשילות והבירוקרטיה.

<ישראל מלאכי: וזה בעצם מה שעלה פה מהמתיישבים ומהנציגים שדיברו – להקנות את הסמכויות.

<ישראל מלאכי: זה פוגש אותנו בעולם של מינהל מקרקעי ישראל.

<ישראל מלאכי: ברור לחלוטין שלא יקרה כלום אם מספר משפחות יקבלו מגרש של 700 מטר.

<ישראל מלאכי: אלא מה?

<ישראל מלאכי: מנהל מקרקעי ישראל מסתכל על הכל עם השלכות רוחב לכל המושבים השיתופיים, למושבי העובדים ולהתיישבות הכפרית.

<ישראל מלאכי: בעולם של מפוני קטיף, שעשר שנים לא יושבים בבית שלהם, אין שום השלכת רוחב.

<ישראל מלאכי: והיה אם יימצא פתרון נקודתי בעטיין של הנסיבות – ובא לציון גואל והם יתחילו לבנות מחר בבוקר.

ינון מגל: כלומר, מה אתה מציע?

ינון מגל: לא הבנתי.

<ישראל מלאכי: הנקודה היא החרגה - - -

מרדכי יוגב: הוא קיבל החלטה חריגה, זה הכל.

<ישראל מלאכי: החרגה.

<ישראל מלאכי: אגב, אנחנו חושבים שזה נכון לכל דבר, דווקא למינהל מקרקעי ישראל.

<ישראל מלאכי: להקנות סמכויות.

מרדכי יוגב: צריך לעשות ועדה מיוחדת - - -

קארין אלהרר: רגע - - -

<ישראל מלאכי: עכשיו אני רוצה לסבר את האוזן - - -

קארין אלהרר: אבל אני עדיין לא שאלתי.

קארין אלהרר: אדוני, אני שואלת שאלה ואתה תענה.

קארין אלהרר: ככה זה עובד.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין מה המנהלת עשתה על מנת לקדם את הפתרון לסכסוך הזה.

<ישראל מלאכי: אז כפי שאמרתי קודם, המנהלת בעולם שלא בסמכותה, היא שתדלנית.

<ישראל מלאכי: היא לא יותר מזה.

<ישראל מלאכי: היא יכולה - - -

קארין אלהרר: אפילו כשתדלנית.

<ישראל מלאכי: מה המנהלת עשתה?

<ישראל מלאכי: יורם יספר מה המנהלת עשתה בעולם - - -

קארין אלהרר: לא, אבל אתה נציג המנהלת.

קארין אלהרר: אני רוצה שאתה תספר.

<ישראל מלאכי: אנחנו עשינו את הכל מרמת גיוס התקציבים - - -

קארין אלהרר: תקציבים למה?

<ישראל מלאכי: להסדרת ההתיישבות שם בעולם - - -

קארין אלהרר: איזו הסדרה?

קארין אלהרר: הם מדברים פה על ויכוח איך זה יירשם.

קארין אלהרר: אתה השתדלן, מה עשית?

<ישראל מלאכי: אני הכנתי הצעת מחליטים וכפי שהלל אמר, גם הממשלה לא סוברנית לקבל החלטות כאלה.

ינון מגל: אז מי כן?

קארין אלהרר: אז בוא נפרק את המדינה, נחזיר את המפתחות.

קארין אלהרר: אף אחד לא סוברני פה.

מרדכי יוגב: צריך לפרק את רמ"י ולהחליף אותה.

מרדכי יוגב: לכן שר האוצר ביקש סמכויות שיאפשרו לבנות.

מרדכי יוגב: יש ברמ"י אנשים שהשתלטו על המדינה כמו בבג"ץ וכמו בעוד כמה גופים.

<ישראל מלאכי: יש מחוקק ו - - -

מרדכי יוגב: לא הנבחרים, אלא שתדלנים.

<ישראל מלאכי: והוא קובע שהממשלה לא יכולה לקבל החלטות לגביו.

<ישראל מלאכי: היא יכולה רק להמליץ.

<ישראל מלאכי: מנהלת תנופה, בכיף, כל ניסיונות השתדלנות, הכינה הצעת מחליטים לוועדת השרים וכרגע קיבלתי תשובה שהרשות - - -

קארין אלהרר: מתי הוכנה הצעת המחליטים?

ינון מגל: שהרשות מה?

קארין אלהרר: רגע, חבר הכנסת מגל.

קארין אלהרר: מתי הוכנה הצעת המחליטים?

<ישראל מלאכי: הצעת המחליטים הוכנה לפני כחודש, אחרי - - -

קארין אלהרר: 10 שנים?

<ישראל מלאכי: סליחה - - -

קארין אלהרר: לפני חודש?

<ישראל מלאכי: הנושא של 700 המטר הגיע לשולחן המנהלת לפני כחודשיים.

<ישראל מלאכי: כשאני אומר לשולחן המנהלת, יורם פה, יתקן אותי אם אני טועה.

<ישראל מלאכי: לפני כחודשיים, בסדר?

<ישראל מלאכי: במהלך החודש הראשון התקיים דיון עם ראש מטה הדיור.

<ישראל מלאכי: התקיים דיון מקצועי, קודם כל, ברמת הדרגים המקצועיים אצלנו במנהלת פנימה.

<ישראל מלאכי: אחרי זה עם הדרגים המקצועיים מול רשות מקרקעי ישראל.

<ישראל מלאכי: כשהנושא הזה לא הבשיל לכדי פתרון, התקיים דיון בין שר החקלאות לבין ראש רמ"י בפועל – עדיאל שימרון ואחרי זה הוכנה הצעת מחליטים.

<ישראל מלאכי: כל זה נעשה בחודשיים האחרונים, כולל ישיבות בימים ובלילות ובימי שישי, רק בנושא כרמי קטיף.

<ישראל מלאכי: הגענו לקצה גבול היכולת של שר במדינת ישראל.

<ישראל מלאכי: קרי – הצעת מחליטים לממשלת ישראל וגם זה לא נותן פתרון.

קארין אלהרר: אני אגיד לך מה עמדתי.

קארין אלהרר: אני לא חושבת שלהוסיף סמכויות לעוד שר, זה הפתרון שצריך לצאת מכאן היום.

קארין אלהרר: מה שצריך לצאת מכאן היום, שכל אחד יפתח את הקופסא שהוא גר בה ויתחילו לטפל בדברים בצורה יצירתית.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, חבר הכנסת.

<קריאה: סליחה, מועצה אזורית חוף אשקלון קלטה את רוב המפונים של גוש קטיף והיא לא מצליחה לדבר, הנציגה של המועצה.

קארין אלהרר: אנחנו נגיע גם למועצה, ניתן לה מקום של כבוד.

קארין אלהרר: תמתינו עוד שתי דקות.

קארין אלהרר: חבר הכנסת מגל.

ינון מגל: טוב, שמעתי פה חלק מהדברים והאמת שאני נמצא פה בתחושה מאד קשה שמדינת ישראל פשוט מתנהגת בצורה קטסטרופאלית.

קארין אלהרר: אני לא אחלוק עליך בעניין הזה.

ינון מגל: לקחו פה אנשים וזרקו אותם לפני 10 שנים בכל מיני הצהרות שידאגו להם, ובסוף, השורה התחתונה שהגוף הזה – שנקרא מדינת ישראל – לא יודע לחבר את האיברים שעובדים בתוכו ולא יודע לעשות סנכרון, כדי שלא יקרו מצבים שמשפחות גרות בקרווילות 10 שנים והן לא רואות את האור בקצה המנהרה.

ינון מגל: כשאין מי שיכול לקבל החלטות.

ינון מגל: כשמסמך אחד חתום, לא חתום, ברמ"י אומרים ככה, לא ככה.

ינון מגל: מה זה הדבר הזה?

ינון מגל: זה פשוט טירוף.

ינון מגל: זה לא יכול להיות.

ינון מגל: אני לא רוצה להגיד חלם, כי זה לא מצחיק.

ינון מגל: זה חיים של אנשים שלמים.

ינון מגל: עשור מהחיים שלהם.

ינון מגל: משפחה עם תשעה ילדים - עשור מהחיים שלהם גרים בקרווילה וממתינים - מה זה הדבר הזה?

ינון מגל: ישראל לא יכולה לעשות מאמץ, לקחת אחריות על הדבר הזה כפרויקט לאומי ואם צריך לקבל החלטות חריגות, אז מקבלים החלטות חריגות ופותרים את העניין הזה.

ינון מגל: שמישהו בעל אחריות יבוא ויגיד.

ינון מגל: זה בדיוק התפקיד שלנו.

ינון מגל: אני חושב שצריכה לצאת מפה קריאה דחופה והחלטה שמייצרים איזה שהוא מנגנון שיש לו סמכות עוקפת לקבל החלטות ולחתוך דברים, כדי שתוך שנה אין יותר סיפורים כאלה, שמתחילים לבכות פה אנשים בני 70.

ינון מגל: מתחילים לבכות שהם לא יכולים יותר.

ינון מגל: מה, לאן הגענו?

ינון מגל: זה ממש התאכזרות לבני אדם הדבר הזה.

ינון מגל: זה משפחות שלמות.

ינון מגל: אני מצפה שמכאן אנחנו נקדם איזה שהוא מנגנון שגג, גג אני אומר תוך שנה, כשניפגש פה במנגנון של עוד כמה חודשים - - -

קארין אלהרר: תוך פחות משנה.

ינון מגל: שתוך כמה חודשים אין יותר משפחה, באופן מושכל, אני לא מדבר על מקרים פרטניים ששם יכול להיות שיש עניינים של רווחה וכדומה וזה סיפורים אחרים.

ינון מגל: אבל אנשים שהיו בהתארגנויות, התארגנויות 10 שנים.

ינון מגל: איפה אנחנו עומדים?

ינון מגל: מה זה?

ינון מגל: זה אכזריות הדבר הזה.

ינון מגל: תודה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: מועצה אזורית חוף אשקלון, בבקשה.

<אילנית ואהל: שלום, אילנית ואהל, מועצה אזורית חוף אשקלון.

<אילנית ואהל: המועצה האזורית חוף אשקלון קלטה בתחומה מעל למחצית ממפוני גוש קטיף.

<אילנית ואהל: באתי עם נושא אחד, אבל אני חייבת להתייחס למה שנאמר פה קודם.

<אילנית ואהל: מנהלת תנופה חייבת להיסגר.

<אילנית ואהל: החטא הקדמון ושורשיו נטועים בהקמתה של מנהלת תנופה.

<אילנית ואהל: אני חושבת שכששמעתי את שאלותיה של חברת הכנסת סתיו שפיר - שאנחנו מודים לה ומברכים אותה על השאלות – בימים שאנחנו נאנקנו תחת העול התקציבי, עלות הפעלת מנהלת תנופה הייתה עשרות מונים ממה שאנחנו ביקשנו.

<אילנית ואהל: אלה שאלות ששלחנו בעבר למשרד מבקר המדינה כרשות שלטונית ולא קיבלנו תשובה.

<אילנית ואהל: יחד עם זאת, השאלות לא צריכות להיות מופנות לאנשים שנמצאים בשולחן הזה.

<אילנית ואהל: אנחנו נמצאים במשמרת של אנשים שרוצים לעבוד וקידמו.

<אילנית ואהל: אם יש משהו שהתקדם בשנתיים האחרונות, זה בזכותו של ישראל מלאכי שיושב פה כנציג השר ובזכותו של משה מרחביה, יושב פה בשקט מנהל מחוז ירושלים במשרד השיכון.

<אילנית ואהל: כשאנחנו מתמודדים עם היום יום וצפים צרכים, אלה שני האנשים שאנחנו פונים אליהם בסוף היום.

<אילנית ואהל: אני חושבת שעיקר הבעיה זה אחריות וסמכות.

<אילנית ואהל: הגופים שנושאים באחריות אין להם סמכויות ולכן לפרק את מנהלת תנופה ולהקים, כמו שאמר חבר הכנסת מגל, להקים גוף קטן, דינאמי, שמסוגל לקבל החלטות, זה דבר ראשון.

<אילנית ואהל: סיירת אומרים פה.

<אילנית ואהל: ועדת השרים שהוקמה צריכה להתכנס בתדירות יותר רחבה.

<אילנית ואהל: אנחנו מתמודדים פה, נמצאים פה פרצופים שאני מכירה, דיברו על 350 משפחות שעוד לא עברו, המציאות בשטח היא גדולה הרבה יותר.

<אילנית ואהל: פינו את גוש קטיף בצווי חירום ומטפלים בה בצווי בירוקרטיה וזה סוד ההצלחה שאמורה להיות.

<אילנית ואהל: חוץ מהמשפחות המוכרות, כי דיברו פה בעצם בשולחן רק על המשפחות המוכרות, אבל יש בנים שלנו.

<אילנית ואהל: אני לא מפונה, אבל כבר למדתי לדבר בלשון שלנו, שגרים כרגע - - -

<קריאה: את לא עקורה.

<אילנית ואהל: לא מגורשת.

<אילנית ואהל: הבנים ממשיכים וגרים באתר הקרווילות ניצן.

<אילנית ואהל: אני מדברת על התחום המוניציפאלי שלנו, אני לא מכירה סוגיות אחרות, שגם אליהן צריך להתייחס וגם להן צריך לתת פתרונות.

<אילנית ואהל: ולכן אנחנו מבקשים שמנהלת פינוי אתרים תעבור במלואה לסמכותו של אותו צוות שיוקם ו/או לשר אורי אריאל.

<אילנית ואהל: אני רק אחזור בקצרה על הנקודה שלשמה הגעתי.

<אילנית ואהל: נמצא היום בסיור במועצה שר השיכון, חבר הכנסת גלנט.

<אילנית ואהל: לקראת הסיור נערכנו והכנו דף מה אנחנו מבקשים ממנו.

<אילנית ואהל: אז הצפנו את כל הצרכים ופערי הבינוי שמגיעים לכמה מיליונים ביישובי המפונים ונערכנו ועשינו פערי ביטחון ביישובי קו עימות דרומי.

<אילנית ואהל: מועצה אזורית חוף אשקלון יש לה גם מפונים וגם קו עימות דרומי, פערים שהוצפו עכשיו, עם תחילת היישום של החלטת הממשלה.

<אילנית ואהל: ובעצם מצאנו את עצמנו - וחבר הכנסת מוטי יוגב היה איתנו בנתיב העשרה ובזיקים, הוא מכיר את הסוגיה – ובעצם מועצה אזורית חוף אשקלון מצאנו את עצמנו לא מסוגלת לבקש השלמה למימון של מועדון נוער ביישוב חלץ.

<אילנית ואהל: מושב עולים רגיל, מועצה ותיקה.

<אילנית ואהל: יש לנו גם את היישובים האלה וגם להם אנחנו צריכים לתת פתרון.

<אילנית ואהל: נכון להיום, בגלל שאין תקציב מדינה, המועצה האזורית חוף אשקלון מקדמת מכספה את מדינת ישראל.

<אילנית ואהל: לא קיבלנו שקל עבור האחזקה של מפוני גוש קטיף.

קארין אלהרר: מדהים.

<אילנית ואהל: העבודה ממשיכה כרגיל ואפשר להגיד שהטופס הזה חסר והטופס הזה חסר, אבל עברנו שלוש חשבויות – ממשרד ראש הממשלה למשרד השיכון – ועכשיו למשרד החקלאות.

<אילנית ואהל: כל חשבות חדשה יש לה את הכללים שלה ואת החוקים.

<אילנית ואהל: אם היה תקציב היינו מקבלים מקדמות ואז את הנהלת החשבונות עושים - - -

קארין אלהרר: יעשו אחר כך, כן.

<אילנית ואהל: אנחנו רוצים - יש לנו אחריות כלפי התושבים שלנו - אבל אנחנו רוצים גם סמכויות.

<אילנית ואהל: תודה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: כן, אדוני.

<יוסף דיין: אני מבקש להוסיף לגבי אזור התעשייה ארז.

<יוסף דיין: אני ליוויתי את כניסת ה - - - וגם עשר שנים אני מלווה את העבודה של הוועדות בנושא של הפינוי.

<יוסף דיין: אנחנו סך הכל 90 משפחות של יזמים.

<יוסף דיין: גם אנחנו משפחות שצריך לפתור לנו את הבעיה.

<יוסף דיין: אז עכשיו, אם מנהלת סלע עובדת על פי החוק וכל הזמן אומרים לנו שהם עובדים על פי החוק, אנא, בבקשה מלאו את סעיף החוק שאזור התעשייה ארז הוא כמו כל יישוב אחר ותפתרו את הבעיה של 90 משפחות.

<יוסף דיין: זה לא בשמיים.

קארין אלהרר: ברור.

<יוסף דיין: להוסיף ככה לבדיחותה.

<יוסף דיין: שאלתי את אנשי נאס"א איך הם הצליחו להגיע לכוכב פלוטו, כעל חוט השערה לפגוש אותו.

<יוסף דיין: אם אמרו לי – ואני לא רוצה לפגוע באף אחד – הם עבדו בלי משפטנים.

קארין אלהרר: אני נעלבת באופן אישי.

קארין אלהרר: כן, בבקשה.

<אלי שלמון: שלום, קוראים לי אלי שלמון, אני מכרמי קטיף, שכן של נתן.

<אלי שלמון: אני רוצה להתייחס לנושא של המצב שלנו כרגע, מול רמ"י.

<אלי שלמון: אין פה שום דבר אישי מול רמ"י.

<אלי שלמון: לי אין את הפריבילגיה של חבר הכנסת מוטי יוגב להגיד מה שהוא חושב או לא חושב.

<אלי שלמון: יש פה דבר אחד מאד פשוט: אם לרמ"י היה מאד חשוב לגמור את העניין מולנו, הם היו גומרים את העניין מולנו.

קארין אלהרר: רמ"י יגמור את העניין.

<אלי שלמון: אנחנו לא רואים את זה וזו אחת הבעיות.

קארין אלהרר: הוא יגמור את זה בטוב ואני רואה שזה מה שהולך לקרות.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה.

קארין אלהרר: תראו, אני רוצה לסכם, כי אני יודעת שיש עוד דיון בוועדת הפנים שחשוב שכולכם תהיו בו.

קארין אלהרר: אני אתחיל בזה שאני אומר שאני, כאזרחית במדינת ישראל מאד מאוכזבת מכך שעשר שנים אחרי אנחנו נמצאים כאן בוועדה ושומעים תלונות שהן תלונות קשות של אנשים שאין להם מקום לגור בו, בית קבע, וזה אנשים שבסופו של יום, כשמצמצמים את זה למבחן התוצאה – הם אנשים שהופקרו על ידי המדינה.

קארין אלהרר: לגבי המשך קיומה של המנהלת אני אומר:

קארין אלהרר: אני חושבת שגם אם מדובר בגוף שתדלני, שאין לו סמכויות אופרטיביות, אלא באמת סמכויות של לנתב את הפניות לדבר על ליבם של משרדים ממשלתיים מול גופים ממשלתיים, עדיין יש חשיבות לקיומה של מנהלת, הגם שהיא תהיה מנהלת צרה יותר, עם מספר עובדים מצומצם יותר, אבל באמת לעבוד לטובת האזרחים.

קארין אלהרר: אני רוצה בכל מקרה לקבל לוועדה שני מסמכים חשובים.

קארין אלהרר: האחד, אני רוצה מסמך שבו אתם תתארו בצורה מדויקת איזה גוף בעיניכם אחראי על כל עניין שמתעורר.

קארין אלהרר: האם מדובר בדיור וגם ממש אנשים ספציפיים שאמורים לטפל בזה, בעיניכם.

קארין אלהרר: זאת כדי שגם אם חלילה ממשלת ישראל תחליט החלטה – שבעיני היא החלטה מזעזעת – שתבוא ותגיד סוגרים את המנהלת ולכו - - -

<קריאה: היא החליטה.

קארין אלהרר: ולכו תחפשו את מי שיסייע לכם, אז אני רוצה לתת לאנשים האלה כתובות.

קארין אלהרר: אני רוצה שמות של אנשים בכל משרד ממשלתי – מי האדם שאחראי לטפל בסוגיה.

קארין אלהרר: זה דבר חשוב מאין כמוהו.

קארין אלהרר: הדבר השני, אני רוצה דיווח מפורט, גם של התקציבים שקיבלתם, גם של מה שיישמתם בפועל לאורך כל השנים.

קארין אלהרר: 10 שנים של עבודה, החל מהכספים שהושקעו במנהלת עצמה, בבירוקרטיה וברגולציה של עצמה, וכלה בפרויקטים שנעשה.

קארין אלהרר: זה הדבר השני.

קארין אלהרר: אני רוצה באמת להגיד שמהמספרים שהעלתה כאן חברתי, חברת הכנסת שפיר, יש פערים מאד גדולים.

קארין אלהרר: יכול להיות שאני אודה בטעות שעלתה כאן בוועדה, אבל יש משהו שלא מתיישב במספרים ואני רוצה לקוות שיש פה איזו שהיא טעות.

קארין אלהרר: הדבר הנוסף, אני מתכוונת להוציא פנייה בעניין נווה ים לראש הממשלה ולשר החקלאות, לבחינת העברת הסמכויות למשרד החקלאות, אולי אפילו למנכ"ל.

קארין אלהרר: צריך לסייע.

קארין אלהרר: מצד שני, אני כבר אומרת שלא ייווצר הרושם שאני הולכת לתת איזה סמכויות על לשר כזה או אחר.

קארין אלהרר: אין פה שום כוונה כזאת.

קארין אלהרר: זה יהיה לעניין נקודתי וספציפי בלבד, על מנת שיימצאו הפתרונות, כי מדובר באנשים שמכירים את הנושא לפני ולפנים ואני רוצה שהדבר יבוא על מקומות בשלום בזמן הקצר ביותר.

קארין אלהרר: אבל זה לא הולך להיות שר סופרמן.

קארין אלהרר: בנוסף, אני מתכוונת לפנות למשטרת ישראל על מנת לדעת איפה עומד הטיפול בתלונות לעבירות הפליליות, בכל מה שנוגע לנדל"ן, התלונות שהועלו כאן, ואני אבקש שיחקרו את הדבר הזה.

קארין אלהרר: תראו, אני באמת רוצה לקוות שאלה תלונות בעלמא ואין מאחוריהן דבר וחצי דבר.

קארין אלהרר: ואם יתגלה שכן, אנחנו כולנו נצטרך להתבייש ולבקש סליחה מהאנשים.

קארין אלהרר: לגבי אזור התעשייה ארז, אני מבקשת לקבל תמונת מצב ברורה לעניין התאמת אזור תעשייה חלופי ואני רוצה את תמונת המצב הזו עד חודש אוקטובר.

קארין אלהרר: אני מתכוונת לקיים ישיבת מעקב - - -

<ישראל מלאכי: את זה צריך לבקש ממשרד הכלכלה.

<ישראל מלאכי: זה ממש לא נוגע למנהלת.

קארין אלהרר: אבל אתם כגוף שתדלני לא הייתם אמורים לסייע גם בעניין הזה?

<קריאה: יש סעיף בחוק.

<קריאה: זה חוק, שיכבדו את החוק, זה הכל.

<ישראל מלאכי: סליחה, זה לא חוק.

<קריאה: אה, זה לא חוק?

קארין אלהרר: זה לא חוק, אבל - - -

<ישראל מלאכי: יותר מזה, אנחנו מנועים.

קארין אלהרר: תזכיר לי.

<ישראל מלאכי: אני אומר, כי אחרי קץ התביעות אנחנו מנועים מיזמיות חדשות.

קארין אלהרר: אבל אחרי 10 שנים, במהלך 10 השנים לא הייתה פנייה כזאת?

<ישראל מלאכי: אני אומר, נחתם קץ תביעות, כולל עם התעשיינים.

<ישראל מלאכי: חברים, אני לא אמרתי על תביעות חדשות.

קארין אלהרר: אבל זו התביעה.

קארין אלהרר: בסוף התעשיינים קיבלו, הוסיפו להם בכספי הפיצויים.

<ישראל מלאכי: אז אני מבקשת שתשלח לי פירוט מצב.

<ישראל מלאכי: יש נציג של משרד הכלכלה בחדר?

<ישראל מלאכי: אז אני אבקש גם מכם פירוט של מה אתם עושים בסוגיה הזאת.

<ישראל מלאכי: זה בסמכות

<ישראל מלאכי: כם ואני מבקשת תשובה ברורה וחדה לגבי איזה פתרון ניתן לאנשים שם.

<ישראל מלאכי: לעניין רמ"י: תראו, אתם גוף שהוא גוף שלטוני בסוף ואתם לא יכולים להיות מעל הצעת מחליטים והחלטת ממשלה.

<ישראל מלאכי: אתם תעבדו בסנכרון עם החלטת הממשלה, והאנשים שלכם יושבים - - -

<הלל פרימן: לא הוא שאמרתי.

<הלל פרימן: יש גוף בחוק שנקרא מועצת מקרקעי ישראל שהוא לא אנחנו.

קארין אלהרר: בסדר.

<הלל פרימן: שעומד בראשו שר ויש לו חברים, שהוא מתווה את המדיניות.

<הלל פרימן: אנחנו האנשים שעובדים באמת, קורעים את התחת, סליחה על הביטוי, שירדו עליהם פה באופן אישי, בסך הכל מקיימים מדיניות שמותווית להם לא על ידי מנהל רמ"י, אלא על ידי מועצת מקרקעי ישראל.

קארין אלהרר: אז אני רוצה לומר את זה בצורה הכי ברורה.

קארין אלהרר: מדיניות נקבעת על מנת לסייע לאנשים, לא על מנת להקשות עליהם.

קארין אלהרר: ולכן, במידה והמדיניות הזאת לא מסייעת, אנחנו נשנה את המדיניות.

<הלל פרימן: מצוין, בסדר.

קארין אלהרר: שיהיה ברור.

קארין אלהרר: המדיניות היא לא תורה מסיני.

קארין אלהרר: המדיניות משתנה כשרואים שהיא לא עובדת.

<הלל פרימן: נכון, אף אחד לא אמר - - -

קארין אלהרר: אז זה ברור.

קארין אלהרר: אני רוצה שבכל זאת תשבו שוב פעם עם האנשים ותנסו לגבש בתוך חודש פתרון טוב, שמתאים בצורה הקצרה ביותר, גם אם דרוש שינוי מצדכם.

קארין אלהרר: אם צריך להעלות איתו לממשלה, נעלה איתו לממשלה.

קארין אלהרר: אם צריך לדבר עם שר הבינוי והשיכון, נעשה את זה, אבל תגבשו פתרון - - -

<קריאה: שר האוצר.

קארין אלהרר: שר האוצר.

קארין אלהרר: תגבשו פיתרון שהוא פתרון טוב.

קארין אלהרר: שהוא ישים.

קארין אלהרר: שהוא מהיר.

קארין אלהרר: שהוא נותן מענה לצרכים.

קארין אלהרר: אני יודעת שאתם רוצים לעשות את הדבר הנכון והטוב ביותר.

קארין אלהרר: אל תתנו לאנשים להלין על משהו שאתם יכולים לתקן.

קארין אלהרר: אני מתכוונת לא להמתין עד השנה ה-11 כדי לקיים דיון מעקב.

קארין אלהרר: דיון המעקב יתקיים בכנס החורף ובאמת, תעשו לכולנו טובה, כל המשרדים הממשלתיים, כל מי שקשור בנושא – אל תתנו לנו לבוא לדיון עוד פעם בתחושת חמיצות גדולה, שעוד פעם לא פתרנו ועוד פעם יש מה לתקן.

קארין אלהרר: בואו נסיים את זה.

מרדכי יוגב: גברתי, אם את יכולה גם להביא מישהו ממועצת המינהל ואם צריך להתנצל – נתנצל פה בפני רחל אמיר או עובדי המינהל, כי הם לא קובעים מדיניות, הם מבצעים אותה, אבל הם גם צריכים כלפי מעלה, אני מבקש את סליחתכם, אבל הם גם צריכים כלפי מעלה להציף את הדברים ולצעוק עליה ואם צריך אז גם לדבר עליהם.

<רחל אמיר: ותתנצל גם בפני הילדים שלי.

מרדכי יוגב: אז אמרתי - - -

<רחל אמיר: אתה לא יודע איפה אני גרה ומה הילדים שלי עושים.

<רחל אמיר: אז בפניהם אתה צריך להתנצל.

מרדכי יוגב: רחל, את הצגת ועמדת מאחורי עמדת המינהל בעונש הקולקטיבי.

קארין אלהרר: לא, אתם לא מנהלים עכשיו את הדוח שיח הזה.

מרדכי יוגב: את עמדת והצדקת את עמדת המנהל לגבי העונש הקולקטיבי, של למצוא פתרון קולקטיבי.

מרדכי יוגב: ברגע שהצדקת את העמדה הזאת ולא אמרת דבר יצירתי, אז את חלק מהדבר הזה ולכן תקפתי את הדבר הזה.

<רחל אמיר: אני מיישמת מדיניות, אני לא קובעת אותה.

מרדכי יוגב: אז את זה יכולת גם לומר.

<רחל אמיר: אני לא קובעת מדיניות.

מרדכי יוגב: אנחנו נשים פה גם את אנשי קובעי המדיניות.

קארין אלהרר: אנחנו נפנה לקובעי המדיניות ואנחנו נזמן אותם לישיבה הבאה.

מרדכי יוגב: וגם אותם אולי צריך להביא לחקירת משטרה.

מרדכי יוגב: נטפל בזה.

קארין אלהרר: אז המשטרה יודעת לעשות את עבודתה נאמנה.

קארין אלהרר: אני לא מתערבת בחקירות משטרתיות.

קארין אלהרר: תראו, מי שקבע את המדיניות צריך להבין שהיא אמורה לשמש את האזרח.

קארין אלהרר: זו נקודת המוצאה.

קארין אלהרר: בבקשה, משפט סיכום, אדוני.

<בני כהן: בני כהן מכרמי קטיף.

<בני כהן: אני לא מאמין לשום דבר ממה שקורה כאן, היות והיו שני ראשי ממשלה שביקרו אצלנו לפני שמונה שנים ולפני שש שנים וכולם הבטיחו דבר אחד – תוך שלושה חודשים הם מסיימים את הסאגה הזאת.

<בני כהן: והסאגה הזאת נמשכת ונמשכת.

קארין אלהרר: זה בטח היה לפני בחירות, לא?

<בני כהן: לא, זה היה דווקא אחרי בחירות ולא לפני בחירות והעוזרים של השרים שהיו אומרים הם רק אומרים ככה וזהו.

<בני כהן: הם לא רוצים לפתור את הבעיה.

<בני כהן: לא רוצים.

<בני כהן: טוב לאנשים.

<בני כהן: מקבלים משכורות.

<בני כהן: הם מסודרים.

<בני כהן: אנחנו, אני, בני כהן, כאן הבת שלי קודם דיברה, הנכדים שלי - - -

מרדכי יוגב: סגן אלוף בצה"ל.

<בני כהן: יש לי גם נינה שנולדה לי.

<בני כהן: אני לא יכול לארח את הילדים שלי מכל קצוות הארץ ואני נמצא במקום כזה, בדירה של 75 מ"ר ואת כל הציוד שנמצא כרגע בתוך הדירה, הייתי צריך לקנות מחדש וכל הציוד שהיה לי הייתי צריך לזרוק.

<בני כהן: ומי מצפה אותי על זה?

<בני כהן: אומרים לי אתה קיבלת פיצויים.

<בני כהן: איזה פיצויים?

<בני כהן: על מה?

<בני כהן: על מי?

<בני כהן: על מה?

<בני כהן: ואם לא יהיה פרוייקטור על בנושא הזה שיפתור את הבעיות, זה לא ילך.

קארין אלהרר: זו הייתה אמורה להיות העבודה של המנהלת, אבל בסדר.

קארין אלהרר: כן, בבקשה.

<מלכה מרדכי: שמעתי פה כל כך הרבה דברים.

<מלכה מרדכי: קוראים לי מלכה.

<מלכה מרדכי: אני תושבת נצר חזני לשעבר.

<מלכה מרדכי: עקרו אותי מהבית ואני גרה בניצן, במעברה.

<מלכה מרדכי: עם כל מה שאני שומעת פה, כמה שאני בחרדה, נכנסתי עכשיו ליותר חרדה.

<מלכה מרדכי: הלב שלי דופק על 200.

קארין אלהרר: למה, גברתי?

<מלכה מרדכי: ממה שאני שומעת פה, כל מה שקורה פה.

<מלכה מרדכי: אני גורשתי מהבית לפני 10 שנים.

<מלכה מרדכי: 10 שנים אני כמה כל בוקר עם כדור.

<מלכה מרדכי: אני חיה על כדורים מאז הגירוש.

<מלכה מרדכי: אני הייתי אישה פעילה, אישה שמחה, אישה עובדת אדמה.

<מלכה מרדכי: מאז שגורשתי אין לי לא אדמה ולא בית.

<מלכה מרדכי: ואני, אחרי חמש שנים שעקרו אותי מהבית, בעלי גם כן, דרך אגב בעלי היה איש מאד פעיל בגוש, הוא היה בביטחון, הוא הציל חיילים, הוא היה מפקד כיבוי אש.

<מלכה מרדכי: גורשנו מהבית - - -

קארין אלהרר: אני מבינה, גברתי.

קארין אלהרר: אנחנו מנסים לתת פתרון מלא.

<מלכה מרדכי: אני רק רוצה להגיד עוד כמה דברים, תרשי לי בבקשה לשחרר את הלחץ.

קארין אלהרר: כן.

<מלכה מרדכי: פשוט אחרי 5 שנים בעלי קם והקים עסק, אחרי 4 חודשים קרסנו.

<מלכה מרדכי: הגענו למצב של פשיטת רגל.

<מלכה מרדכי: אין לי היום לא בית, לא כסף, לא קורת גג, כלום.

<מלכה מרדכי: יש לי את הקרווילה הזאת.

<מלכה מרדכי: אני רוצה לדעת אם מדינת ישראל, שגירשה אותי, עומדת מאחורי מה שקרה לי, כי היא גרמה לכך שאני אפשוט את הרגל - - -

<קריאה: עזרה ראשונה.

קארין אלהרר: אפשר לקרוא לעזרה?

<מלכה מרדכי: הראש שלי מתפוצץ.

קארין אלהרר: חברים, הישיבה נעולה, תודה.