הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 11, 2015-07-28 14:00

ישראל אייכלר: אני פותח את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור.

ישראל אייכלר: אני אבקש בתחילת הישיבה, אחרי שאגיד את הכותרת, שכל אחד יציג את עצמו כדי שנדע מי ומי בהולכים.

ישראל אייכלר: אנחנו דנים בישיבה הזאת היום על פניות ציבור בנוגע למכירת תכניות ומכשירים על ידי חברות הסלולר, תוך בלבול הלקוחות.

ישראל אייכלר: קיבלנו פה תלונות לדוגמא של אבנר עורקבי, שהוא יושב ראש ארגון הנכים בישראל, ואני רק מתמצת ובטח ובטח נשמע, שהוא הגיע לנקודת שירות בשביל תיקון מכשיר נייד והופתע שהביאו לו מתנה של שלושה טאבלטים.

ישראל אייכלר: הוא אמר שהוא לא מעוניין, אז אמרו שזו מתנה, בגלל שהוא לקוח ותיק בעל שלושה קווים והבטיחו שלא יחייבו אותו.

ישראל אייכלר: בסוף כן חייבו אותו.

ישראל אייכלר: כך קיבלנו כל מיני תלונות שאנחנו נפרט אותן בהמשך.

ישראל אייכלר: אנחנו נשמע גם את המתלוננים, גם את הפונים, את משרד התקשורת, וגם את חברות פלאפון, הוט, סלקום, פרטנר, המועצה הישראלית לצרכנות, כולם הגיעו?

<שלומית אבינח: המועצה לצרכנות עוד לא.

ישראל אייכלר: נתחיל להציג את האנשים באופן כללי.

ישראל אייכלר: (סבב הצגת הנוכחים(

ישראל אייכלר: אז כמנהגנו נתחיל בפונים, לפי הסדר הזה.

ישראל אייכלר: ממש בקצרה, כדי שנוכל לתת לכולם לדבר.

ישראל אייכלר: יוסף סגל, בבקשה.

<יוסף סגל: כן, הניסיון שלי הוא, אני מדבר על בלבול ואני מדבר לא ברוח מה שאומרים, אלא ברוח מה שלא אומרים.

<יוסף סגל: אני ואשתי היינו בפגישה עם נציג של פלאפון.

<יוסף סגל: בסיום הפגישה מגישים לנו שקית ושם היו שני טאבלטים, בלי להסביר לנו שום הסברים, אומרים זה מן הטבה של פלאפון.

<יוסף סגל: אחרי שקיבלנו את החשבון מסתבר שמדובר פה בהוצאה של 6,400 שקלים בפרישה לשלוש שנים, 3,200 שקלים כל אחד.

<יוסף סגל: זה אפילו לא נראה בא בחשבון שימכרו לך סחורה בסכום של אלפי שקלים בלי להגיד לך אף מילה – שזה מה שזה עולה לך, בפגישה פנים אל פנים.

ישראל אייכלר: ואתה חתמת?

<יוסף סגל: אני חתמתי, אבל היה שם כזה משהו שאתה לא רואה בדיוק על מה אתה חותם, וגם כן אפילו אם חתמתי, ברקע שאומרים - - -

ישראל אייכלר: לא חתמת על נייר?

<יוסף סגל: אני לא זוכר את זה, זה היה לפני שבעה חודשים, אבל בכל אופן, גם אם חתמתי, כשאדם נכנס לחנות - - -

ישראל אייכלר: לא, אני שואל עובדתית אם החתימו אותך.

<יוסף סגל: כן, אבל בלי להגיד לי אף מילה מה אני קונה.

<יוסף סגל: ואחרי זה, כשבאתי להחזיר את זה מה מתברר?

<יוסף סגל: אומרים לך אתה יכול להחזיר רק אחרי 15 יום.

<יוסף סגל: הבעיה שאני את החשבונות של פלאפון קיבלתי אחרי יותר מ-15 יום, כך שלא יכולתי להחזיר את זה, כי עד שקיבלתי את החשבון, לא ידעתי שאני משלם על זה.

ישראל אייכלר: לא ידעת שזה מחויב בכלל.

<יוסף סגל: כן.

<יוסף סגל: ויש לי עוד הערה.

<יוסף סגל: כשנפגשתי והצגתי את טענתי, הם אמרו לי – לא, לא, לא, יש הקלטה של השיחה ובשיחה נוכיח לך שכן אמרנו לך.

<יוסף סגל: אחרי חודש ימים של הלוך ושוב אומרים לא, בעצם אין הקלטה.

<יוסף סגל: אחרי שאמרו לי שיש הקלטה.

ישראל אייכלר: הוועדה פנתה?

<שלומית אבינח: הפניות של כל הפונים שנמצאים כאן הועברו לחברות.

<שלומית אבינח: בחלק מהפניות החברות כן נענו.

<שלומית אבינח: במקרה של יוסף סגל החברה לא נענתה, כלומר הפנייה לא טופלה לשביעות רצונו.

ישראל אייכלר: בבקשה, רינה אטיאס.

<ג'וליה וידר: רינה אטיאס זאת אמא שלי.

<ג'וליה וידר: קודם כל אני רוצה להתחיל עם זה שבאמת בעקבות פנייה של הוועדה לפניות הציבור לחברת פלאפון, באופן מאד מפתיע ואני לא מייחסת את זה לטוב לב של אף אחד בחברה, אישרו לנו ביטול עסקה.

<ג'וליה וידר: אז נתחיל בזה.

<ג'וליה וידר: ואכן אתמול הלכתי עם ההורים שלי לחברת פלאפון להחזיר את המכשירים.

<ג'וליה וידר: האמת שהיחס שקיבלנו היה מחפיר ומתחת לכל ביקורת, מאד שונה מהיחס שאתה מקבל כשאתה רוכש טלפון.

<ג'וליה וידר: לא קיבלנו העברת זיכרונות כמו שביקשנו, לא קיבלנו אישור ביטול עסקה.

<ג'וליה וידר: בסך הכל נתנו לנו את טופס החזרת פריט שנראה כמו תעודת משלוח ועל סמך זה אני אמורה להאמין, או לקוות, שאכן אושר ביטול העסקה.

<ג'וליה וידר: עכשיו, כל העניין הזה הוא הכל טוב ויפה, אבל לקח חודשיים וחצי של מיילים בלתי פוסקים.

<ג'וליה וידר: אני רוצה קצת לסדר את הסיפור.

<ג'וליה וידר: אמא שלי איבדה את הפלאפון שלה, היא ניגשה לחברת פלאפון על מנת לרכוש מכשיר חדש.

<ג'וליה וידר: כשהם ניגשו לחברת פלאפון, איך שהוא נציגת השירות אמרה להם שהם משלמים המון המון כסף והיא מציעה להם עסקה מאד משתלמת, ובסוף העסקה הם יצאו עם שני מכשירי סלולר פלוס שני טאבלטים מתנה, שהם לא היו צריכים, שכל שווי העסקה היה 6,470 שקלים.

<ג'וליה וידר: אני חייבת לציין שלאורך העסקה הם ציינו שלאבא שלי יש עדיין פלאפון שהוא רכש לפני שנה וחצי ועדיין משלם עליו עוד 18 תשלומים ויש לו טאבלט שהוא קיבל במתנה לפני שנה וחצי ועדיין משלם עליו 18 תשלומים – על המתנה.

<ג'וליה וידר: כל זה בסופו של דבר יוצא שהם משלמים על חמישה מכשירים, כי יש להם עוד ניידים ישנים ו-3 טאבלטים.

<ג'וליה וידר: בקיצור, לא אלאה יותר מדי בפרטים, אבל זה מה שיצא בסופו של דבר.

<ג'וליה וידר: כשהם חזרו הביתה, ביקשו לבטל את העסקה, באמת לפי הסעיף שתוך 14 יום אתה יכול לבטל, הם חזרו לחברה שם אמרו להם אי אפשר, מכיוון במכשירים נעשה בהם שימוש.

<ג'וליה וידר: זו הונאה, מכיוון שבחברה, ברגע שאתה רוכש מכשיר, מעבירים לך זיכרונות, כבר נעשה שימוש ואין אפשרות לבטל.

<ג'וליה וידר: אז הם נתקלו בסירוב.

<ג'וליה וידר: ומפה והלאה, אמרתי, זה היה טלפונים ופנינו למועצה לצרכנות ופנינו אליכם ואל פניות הציבור של פלאפון העברנו לפחות 4 מכתבים, שלא קיבלנו תשובות עליהם.

<ג'וליה וידר: אז בעצם הרגשנו שאנחנו נלחמים בטחנות רוח.

<ג'וליה וידר: כמו שהוא מציג נכון, האדון לצידי, לא מציגים את כל העובדות.

<ג'וליה וידר: כשראינו שאנחנו לא מצליחים להילחם, ניסינו אפילו לגשת – ראיתי באתר שיש אפשרות לשלם לא 36 תשלומים על המכשיר אלא 12 תשלומים, דבר שמוזיל את העסקה ב-1,500 שקלים.

<ג'וליה וידר: אבל הפקידים חשבו ש-1,500 שקלים זה ממש לא כסף גדול ולמה לוותר, ולא אנחנו עושים ותפנו לטלפון ששם אפשר לטפל בעניינים כספיים ועד עכשיו לא קיבלנו תשובה האם אפשר לשנות את זה ל-12 תשלומים.

<ג'וליה וידר: לא משנה, אני מספרת את זה כי בסופו של דבר רק שבוע שעבר - - -

<שלומית אבינח: בזכות הוועדה.

<ג'וליה וידר: קיבלנו תשובה של אישור ביטול, בזכות הוועדה הזו.

<ג'וליה וידר: חבל שצריך להגיע למצב כזה.

<ג'וליה וידר: המון לקוחות היו פורשים באמצע הדרך.

<ג'וליה וידר: אנחנו באמת בלי הפסקה, גם אני, גם אחותי, מכתבים, טלפונים, הרבה עצבים.

<ג'וליה וידר: חבל שצריך להגיע למצב כזה.

<ג'וליה וידר: אז אני באמת רוצה להודות לוועדה קודם כל, ואני מקווה שהבעיה שלי נפתרה, כי לא קיבלתי אישור ביטול.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: סליחה שאני מפסיק אותך באמצע.

ישראל אייכלר: אחד הדברים שדיברנו, שלומית המנהלת, שאנחנו צריכים להביא למצב שהחברה תודיע על סיום החשבון.

ישראל אייכלר: את זוכרת?

<שלומית אבינח: זה הנושא השני.

ישראל אייכלר: זה הנושא השני, אבל אני חושב שזה הפתרון גם לזה.

ישראל אייכלר: הם באו אתמול וסגרו, אז היו צריכים לקבל אישור – נסגר חשבון.

<ג'וליה וידר: והבטיחו לנו החזר על התשלומים האלה.

<ג'וליה וידר: הם לא הסכימו לתת את זה.

<ג'וליה וידר: הם אמרו לנו לא, תפנו לפניות הציבור.

<דולי דדון-אייזנברג: יש חובה של חשבון סופי ברישיון.

<ג'וליה וידר: אז הם לא הסכימו לתת.

<ג'וליה וידר: הם נתנו לנו טופס שנקרא טופס החזרת פריט עם מספר קטלוגי.

<ג'וליה וידר: איך אני יודעת אם יזכו אותי על התשלומים?

<דולי דדון-אייזנברג: זה לא מגיע מיידית.

<דולי דדון-אייזנברג: זה נשלח עד חודשיים אחרי.

ישראל אייכלר: אבל חייב להישלח אישור.

<דולי דדון-אייזנברג: חייב להיות חשבון סופי עם השם – חשבון סופי, וזה נשלח עד חודשיים.

ישראל אייכלר: כי לי יש איזה מכתב שאני מקבל פעם בכמה חודשים מאיזו חברה, שאני לא חייב לשלם, אלא מזכירים לי שהחזרתי משהו, חלק אחרון.

ישראל אייכלר: אני רואה את המכתב כבר נהיה לי רע, מה יש לי?

ישראל אייכלר: אה, רק החזרתי, לאשר שהחזרתי, תודה רבה.

ישראל אייכלר: זה היה כמה וכמה פעמים.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מה המחשב שם עושה.

<דולי דדון-אייזנברג: אי אפשר אחרי החשבון הסופי לגבי שירות, לשלוח חשבונות נוספים, למעט דרך אגב ציוד כזה.

ישראל אייכלר: אה, על זה אני מדבר.

<דולי דדון-אייזנברג: על ציוד קצה כן אפשר.

<דולי דדון-אייזנברג: אם התשלומים ממשיכים לרדת, כן אפשר לשלוח - - -

ישראל אייכלר: לא, אבל הם כותבים לי שאין צורך בתשלום כי החזרתי את זה.

ישראל אייכלר: אולי זה משהו אחר.

ישראל אייכלר: בכל אופן, את נציגת משרד התקשורת?

<דולי דדון-אייזנברג: משרד התקשורת.

ישראל אייכלר: אז אני מבין מנציגת משרד התקשורת שאת אמורה לקבל בעוד שבוע-שבועיים.

<דולי דדון-אייזנברג: עד חודשיים מקסימום.

<דולי דדון-אייזנברג: צריכים לקבל חשבון שכתוב חשבון סופי ושם הפירוט של הכל.

<ג'וליה וידר: והחזר רטרואקטיבי על התשלומים ששולמו.

ישראל אייכלר: נעבור לאבנר עורקבי, בבקשה.

<אבנר עורקבי: שלום.

<אבנר עורקבי: אני אבנר עורקבי.

<אבנר עורקבי: אני רוצה קודם כל לעשות הקדמה מסוימת.

<אבנר עורקבי: ברגע שאתה נכנס לאיזו חברה מסוימת, חברת סלקום, פלאפון, אורנג', אתה סומך על החברה הזאת.

<אבנר עורקבי: אתה אומר בעיניים סגורות חתמת על חוזה, אתה הולך, כל מה שאומר לך הפקיד – אוקיי, נכון, הכל טוב ויפה, תודה רבה.

<אבנר עורקבי: אתה מדבר עם הפקיד, אתה משוכנע שלא משקרים אותך.

<אבנר עורקבי: אתה בטוח שלא עובדים עליך, כי זו חברה בעלת שם, יש מאחוריה גב כלכלי רציני.

<אבנר עורקבי: אתה לא חושב שיעבדו עליך פה.

<אבנר עורקבי: אני מנוי בחברת סלקום, אבל לא שייך לסלקום, סלקום תעזבו אותי בשקט, הכל בסדר איתכם.

<אבנר עורקבי: אני נכנסתי מנוי בחברת פלאפון.

<אבנר עורקבי: עם חברת פלאפון נתקלתי לא פעם איתם באי נעימות, לא משנה במה, אבל לאחרונה הגעתי לתקן את המכשיר שלי, ביקשתי שיתקנו אותו.

<אבנר עורקבי: פתאום אני רואה מביאים לי שלושה מכשירי טאבלטים.

<אבנר עורקבי: יש לי שלושה קווים.

<אבנר עורקבי: מה זה?

<אבנר עורקבי: אומרים לי או - - -

ישראל אייכלר: אני מקדם בברכה את חבר הוועדה, זוהיר בהלול, ממפלגת העבודה.

ישראל אייכלר: שמור לך הכסא.

זוהיר בהלול: כל כניסה לוועדה שבראשותו של הרב אייכלר, ברכה בשביל זה שמגיע.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

<אבנר עורקבי: אז מה שקורה, בא אלי מישהו ואומר לי יש לך שלושה מכשירים מתנה.

<אבנר עורקבי: מה שלושה מכשירים מתנה?

<אבנר עורקבי: מה זה מתנה?

<אבנר עורקבי: הוא אומר לי זה טאבלטים, כדאי לך, תיקח.

<אבנר עורקבי: אני אומר למה אני צריך טאבלטים?

<אבנר עורקבי: יש לי מחשב נייד, אני לא צריך טאבלטים.

<אבנר עורקבי: הילדים שלי לא צריכים טבלאט, למה אני צריך טאבלט?

<אבנר עורקבי: לא, תיקח, זה מתנה וזה יוזיל לך את החשבון ואל תדאג, אבל אני לא רוצה.

<אבנר עורקבי: לא, תיקח, נותנים לך, תיקח.

<אבנר עורקבי: אתה לקוח ותיק וכל מיני סיפורים.

<אבנר עורקבי: בסדר.

<אבנר עורקבי: בטוח שזו מתנה?

<אבנר עורקבי: כן.

<אבנר עורקבי: לא תחייבו אותי?

<אבנר עורקבי: בוודאי שלא יחייבו אותך, זו מתנה, אין בעיה.

<אבנר עורקבי: אמרתי יופי, לקחתי את זה.

<אבנר עורקבי: אף פעם לא הסתכלתי על החשבונות, אני מסתכל רק על הטוטאל הסופי.

<אבנר עורקבי: לקוח מסתכל על הטוטאל הסופי, זה מה שמעניין אותי.

<אבנר עורקבי: רק מה, יש להם מן דבר כזה בחברה, שאתה צריך לחתום עליו.

<אבנר עורקבי: לחתום.

<אבנר עורקבי: על מה לחתום?

<אבנר עורקבי: קיבלתי, לא רוצה לחתום.

<אבנר עורקבי: על מה לחתום?

<אבנר עורקבי: אומרים לא, תחתום שקיבלת מתנה.

<אבנר עורקבי: בשביל מה אני צריך?

<אבנר עורקבי: אבל אתם לא מחייבים אותי.

<אבנר עורקבי: לא, לא, אתה חותם בשבילנו שנדע במלאי כמה טאבלטים ירדו.

<אבנר עורקבי: בסדר.

<אבנר עורקבי: אוקיי, מאה אחוז.

<אבנר עורקבי: אז לקחתי את הטאבלטים שלי.

<אבנר עורקבי: הבנות שלי מאד התלהבו, אבא הביא לנו טאבלט חדש.

<אבנר עורקבי: וזהו, אוקיי.

<אבנר עורקבי: לקחתי.

<אבנר עורקבי: אני לא משתמש בהם.

<אבנר עורקבי: אני אגיד לך את האמת, אני לא משתמש גם בטאבלט, הוא נמצא אצלי פה.

<אבנר עורקבי: אני כמעט לא משתמש בו.

<אבנר עורקבי: אחרי כמה חודשים אני מסתכל, החשבון שלי עולה-עולה.

<אבנר עורקבי: אני לא מקבל פירוט חשבון.

<אבנר עורקבי: ביקשתי פירוט חשבון, אני מסתכל, רואה מחייבים אותי בשלושה טאבלטים.

<אבנר עורקבי: מה זה?

<אבנר עורקבי: מתקשר לשירות, אומר הלו, מה קרה?

<אבנר עורקבי: מה עשיתי?

<אבנר עורקבי: עשיתי עסקת חינם.

<אבנר עורקבי: לא, אתה חתום על זה.

<אבנר עורקבי: מה חתום על זה?

<אבנר עורקבי: אני לא חתמתי על זה, חתמתי על מתנה.

ישראל אייכלר: בכמה חייבו אותך על זה?

<אבנר עורקבי: היום מחייבים אותי על שלושה טאבלטים, 4,500 שקלים ומשהו, אפילו יותר.

<אבנר עורקבי: אני מחויב כל חודש.

ישראל אייכלר: על מכשיר?

<אבנר עורקבי: על שלושה מכשירים.

ישראל אייכלר: אבל כמה זה יוצא לך כל חודש?

<אבנר עורקבי: 1,400 שקלים.

<אבנר עורקבי: זה 36 תשלומים.

<אבנר עורקבי: אני לא ידעתי.

<אבנר עורקבי: תראה, אני לא ידעתי בכלל על מה אני חותם.

<אבנר עורקבי: חתמתי על מתנה, זה מה שאני יודע.

<אבנר עורקבי: שולחים אלי הביתה במייל בעצם שחתמתי ומתברר לי עכשיו למעשה שאני חתמתי על רכישה.

<אבנר עורקבי: ולא רכשתי.

<אבנר עורקבי: במי אתה צריך לתת אמון?

<אבנר עורקבי: במי?

<אבנר עורקבי: במי אם לא בחברת פלאפון?

ישראל אייכלר: ראשית כל משרד התקשורת.

<אבנר עורקבי: אם הם מרמים אותי בצורה כזאת, כי זאת רמאות, זאת הונאה למעשה ואני שוקל באמת בראש כבד לגשת למשטרת ישראל, להתלונן על הונאה כנגד חברת פלאפון.

<אבנר עורקבי: יש לי בבית מוכנה כבר תביעה משפטית בנושא הזה.

<אבנר עורקבי: לא יתכן שאני בתור לקוח שלכם, שנותן בכם אמון מלא, איפה אני נמצא?

<אבנר עורקבי: אני לא נמצא במקום אחר, בזנזיבר.

<אבנר עורקבי: אני נמצא במתקן של פלאפון, שירות פלאפון.

<אבנר עורקבי: הפקיד עובד עלי בעיניים?

<אבנר עורקבי: לא יכול להיות דבר כזה.

<אבנר עורקבי: זה המינוי שלכם?

<אבנר עורקבי: זה הפנים של פלאפון?

<אבנר עורקבי: פניתי לאמון הציבור וביקשתי שיטפלו בזה.

<אבנר עורקבי: התלוננתי אצלם.

ישראל אייכלר: זה ארגון וולונטרי.

<אבנר עורקבי: ארגון וולונטרי שמטפל בתלונות של הציבור.

<אבנר עורקבי: ביקשתי מהם שיטפלו בזה, קיבלתי תשובות.

<אבנר עורקבי: קיבלת אדוני, חתמת.

<אבנר עורקבי: מה חתמתי?

<אבנר עורקבי: חתמתי, נכון, אבל חתמתי על דבר שהיה ברור לי שזה מתנה.

<אבנר עורקבי: הטעו אותי.

<אבנר עורקבי: הטעו אותי מפורשות.

<אבנר עורקבי: לא הראו לי.

<אבנר עורקבי: לא ראיתי שכתוב לי, לא ראיתי את החיוב.

<אבנר עורקבי: אם הייתי שמחייבים אותי – לא הייתי חותם.

<אבנר עורקבי: הייתי מחזיר להם במקום.

<אבנר עורקבי: לא, תחתום, זה בסדר, תחתום.

<אבנר עורקבי: בסדר.

<אבנר עורקבי: עד היום אני עם הטבאלטים.

<אבנר עורקבי: אני הייתי מוכן להחזיר להם את זה, אבל אין איך.

ישראל אייכלר: אנחנו תיכף נשמע תשובות על השאלות הקשות שהצגת לנו.

ישראל אייכלר: משה בר, יו"ר עמותת תנו יד לחירש, בבקשה.

<משה בר: אני רוצה להעלות מספר דברים.

<משה בר: קודם כל מגיע סוכן שלהם.

<משה בר: מחתים אותך.

<משה בר: ואני כבר זהיר, אני אומר לו תן לי מכתב גם ממך.

<משה בר: ואפילו שהוא נותן לך מכתב ממנו, שהוא מתחייב, אתה נתקע בבעיה, אין עם מי לדבר.

<משה בר: אבל אני אומר זה נציג שלכם, יש לי את זה בכתב.

<משה בר: אומרים לא מעניין אותנו, הוא לא נציג שלנו.

<משה בר: אז איך הוא מגיע כנציג שלכם?

<משה בר: איך אני מקבל מכם את המוצרים?

<משה בר: אני אומר לך, פה זה ממש רמאות לציבור וזה בצורה בריונית שהם עושים.

<משה בר: הם מנצלים אנשים נכים, אנשים מבוגרים, כל מיני אנשים חלשים ולא איכפת להם.

<משה בר: אני מכיר נכה שיש לה טלפון חדש כמעט.

<משה בר: היא נתנה אותו לתיקון, אבד הטלפון, לא מוכנים לתת לה טלפון אחר, אפילו שהיא עדיין משלמת עליו.

<משה בר: אני אומר לך, החברות האלה עברו כל דבר שנראה לעין.

<משה בר: צריכים לעשות סדר עם החברות.

<משה בר: אני חושב שחברות שמתנהגות ככה לציבור צריכות לשלם מחיר די יקר.

<משה בר: זה לא יכול להיות שתהיה הפקרות.

<משה בר: יש לנו אמון בחברות האלה, אנחנו לא יודעים מה הם עושים.

<משה בר: הם לא מעדכנים אותך בשום דבר ואני יודע שהרבה אנשים שפנו אלי גם בנושא הטבלאטים האלה, הם אמרו תשמע, הגעתי, מה זה עבדו עלי.

<משה בר: ירדו עלי, הסבירו לי, עשו לי שטיפת ראש.

<משה בר: חתמתי, לא ידעתי שזה זה.

<משה בר: אנשים שהם בקושי חיים.

<משה בר: אנשים שחיים מ-2,600 שקלים בחודש.

<משה בר: אמרו יופי, סוף סוף יהיה לנו טאבלט במתנה.

<משה בר: אנחנו יכולים לתת לנכד, לילד.

ישראל אייכלר: משה, אנחנו שמענו.

<אבנר עורקבי: אני רק רוצה להוסיף.

<אבנר עורקבי: בשבוע האחרון ניידתי את הקווים שלי מפלאפון לאורנג', לצערכם הרב.

<אבנר עורקבי: אחרי יום אחד אני מקבל טלפון מפלאפון, אני שילמתי 105 שקלים כל חודש על כל מכשיר.

<אבנר עורקבי: המחיר שלהם ירד ל-39 שקלים.

<אבנר עורקבי: עכשיו רגע, שנייה, וכל מיני הטבות, רק כדי שאני אחזור אליהם.

<אבנר עורקבי: חזרתי אליהם.

<אבנר עורקבי: אז שולחים לך במייל את התנאים.

<אבנר עורקבי: זה לא תנאים.

<אבנר עורקבי: אני מבטל את העסקה, חוזר חזרה לאורנג'.

<אבנר עורקבי: עוד הפעם, שולחים לי תנאים.

<אבנר עורקבי: עד שלא עמדתי על שלי, לא קיבלתי את התכנית שלהם אלא הייתי עוד חוזר בחזרה לאורנג'.

<אבנר עורקבי: למרות שמגיע לאורנג' שאני אחזור אליהם.

ישראל אייכלר: אני רוצה לפנות לעורכת הדין יעל כהן-שוחט, המועצה הישראלית לצרכנות, בבקשה.

ישראל אייכלר: את בטח שמעת את כל הדברים האלה אצלכם, כמו שאנחנו מקבלים.

<יעל כהן-שוחט: בהחלט.

<יעל כהן-שוחט: המצב מאד מאד עגום.

<יעל כהן-שוחט: אלה תלונות שאנחנו מכירים כבר חודשים רבים.

<יעל כהן-שוחט: הן פורסמו גם בתקשורת.

<יעל כהן-שוחט: לצערנו הפרסום והעובדה שזהו, השיטה מוכרת, החברות כנראה לא מנסות לתקן.

<יעל כהן-שוחט: תלונות כאלה אנחנו קיבלנו במועצה לצרכנות, אני יכולה להעריך, מאות.

<יעל כהן-שוחט: אני רוצה לומר שני דברים מאד חשובים.

<יעל כהן-שוחט: הדבר האחד, הרגולטור ניסה בעצם למנוע כל אי הבנה בין ספק הסלולר ללקוח שלו.

<יעל כהן-שוחט: כדי למנוע אי הבנה, ואני לא מדברת על הטעיה חמורה כפי שאנחנו שמענו עכשיו, כדי למנוע אפילו ספק של אי הבנה, משרד התקשורת קבע את הדבר הבא: כשהלקוח בא לחתום על חוזה, אז הוא צריך לחתום על עיקרי פרטי התכנית.

<יעל כהן-שוחט: עיקרי פרטי התכנית זה דף שאמור לסכם ארבעה חמישה נושאים מאד מצומצמים – הפרטים של הלקוח, איזה תכנית הוא קנה, מה המחיר שהוא אמור לשלם, באיזה אופן הוא ישלם, על איזה ציוד הוא משלם, כמה ואיזה הטבות הוא מקבל.

<יעל כהן-שוחט: זה אמור להיות מאד פשוט.

<יעל כהן-שוחט: תראו היום על מה מחתמים אנשים.

<יעל כהן-שוחט: שלושה עמודים רבי מלל, ש-90% מהחומר הזה לא קשור ללקוח הזה, לא קשור לתכנית ולא קשור לעסקה.

<יעל כהן-שוחט: וברור שאי אפשר להבין מזה מה קניתי ומה קיבלתי מתנה.

<יעל כהן-שוחט: הדבר השני שכבר קיים ברישיון וגם אמור לפתור לנו את הבעיה זה הנושא של החתימה האלקטרונית.

<יעל כהן-שוחט: החתימה האלקטרונית זה דבר שאמור היום, מ-2011, מאז הרפורמה הזאת, זה אמור להיות בטוחה לצרכן שחתם על הצרכן הזה ולא נעשתה העתקה של החתימה שלו ממסמך למסמך.

<יעל כהן-שוחט: זה אמור להיות אימות חתימה, בהתאם להוראות החוק.

<יעל כהן-שוחט: ומה שאנחנו רואים היום, זה מה שהיה מאז ומעולם, חתימה מקושקשת, ללא שום אימות וללא שום דבר.

<יעל כהן-שוחט: אז אני אומרת שני דברים.

<יעל כהן-שוחט: אחד, היום אנחנו לא אמורים לראות - - -

זוהיר בהלול: הם צריכים למנוע מהצרכן להתלוות לסוללה של עורכי דין, להצטייד בכל מיני מסמכים.

זוהיר בהלול: זה יפה מה שאת אומרת, אבל - - -

ישראל אייכלר: בזכוכית מגדלת.

ישראל אייכלר: האותיות הקטנות.

זוהיר בהלול: כן, נכון, אדוני הרב.

זוהיר בהלול: יש דברים שהם באמת מעל ליכולתו של הצרכן התמים, שבא לעשות עסקה ופתאום מעמיסים עליו – תחתום פה ותביא מסמכים כאלה ואחרים ושים לב לאותיות הקטנות.

זוהיר בהלול: זו מעמסה כבדת משקל.

<יעל כהן-שוחט: לא, לא, אדוני.

<יעל כהן-שוחט: הנושא מוסדר ברישיון.

<יעל כהן-שוחט: אנחנו מבקשים, החברות מתבקשות לתת את העיקר של העיקר בעמוד פרטי התכנית, לא את המלל.

<יעל כהן-שוחט: והדבר הזה, לצערי הרב, זה לא מה שנעשה.

<יעל כהן-שוחט: אם הייתי רואה פה שהמכשיר שנתנו לי חינם הוא בעצם בתשלום ועוד בעשרות אחוזים של ריבית, בוודאי שלא הייתי חותמת על זה, דיגיטלית או לא דיגיטלית, דרך אגב.

<יעל כהן-שוחט: לא הייתי חותמת.

<יעל כהן-שוחט: כך שהנושא הזה צריך להיבדק לעומק.

ישראל אייכלר: את נגד החתימה הדיגיטלית או בעד?

<יעל כהן-שוחט: אני נגד.

<יעל כהן-שוחט: העמדה של המועצה היא שקודם כל צריך מסמך נייר, אבל מה?

<יעל כהן-שוחט: יש חריג ברישיון, שאפשר לא להחתים על מסמך נייר, אם החתימה הדיגיטלית מאובטחת ואפשר להיות בטוח שזה נעשה.

<יעל כהן-שוחט: אפילו צריך רישום של השעה והשנייה.

<דולי דדון-אייזנברג: רגע, אני רוצה לתקן פה.

<דולי דדון-אייזנברג: בעסקה פרונטאלית, הרישיון מדבר על כך שמעבר לחתימה דיגיטלית חייבים לתת למנוי הסכם חתום על ידי הנציג ביד.

<דולי דדון-אייזנברג: אז כל מה שאת אומרת פה הוא לא רלבנטי.

<דולי דדון-אייזנברג: לא מדובר פה על עסקאות מכר.

<יעל כהן-שוחט: הם לא נותנים את זה.

<יעל כהן-שוחט: אני לא מדברת על - - -

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להסיט את הנושא מהנושא שאנחנו מדברים עליו לנושא החתימה הדיגיטלית.

ישראל אייכלר: רק רציתי להבהיר מה העמדה שלכם והבנתי שחתימה דיגיטלית לפי מה שאת אומרת זה רק דרך הטלפון.

<דולי דדון-אייזנברג: טלפונית, באינטרנט.

<דולי דדון-אייזנברג: זה לא חייב להיות פרונטאלית.

ישראל אייכלר: בפרונטאלי צריך להיות מסמך ברור וחד משמעי.

<דולי דדון-אייזנברג: חתום.

<יעל כהן-שוחט: הנושא אמור להיות מוסדר בעמוד עיקר פרטי התכנית.

<יעל כהן-שוחט: רשימת מכולת מה אני קונה, כמה אני משלמת, איך.

<יעל כהן-שוחט: זה לא מה שקורה היום.

ישראל אייכלר: אני חושב שזה המקום לתת לחברות הטלפון להשיב לשאלה הראשונה – האם יכול להיות מצב שמישהו אומר ללקוח קבל מתנה ללא תשלום ובסוף הוא ימצא איזה שהוא תשלום בחשבון.

ישראל אייכלר: זו השאלה הכי מכרעת ואחרי זה על העניין הזה של לא ראיתי ולא הבנתי.

ישראל אייכלר: אז אנחנו נאפשר לעורך הדין עידו רוזנברג לענות על השאלות ובעיקר על השאלה הזאת.

ישראל אייכלר: בוא נאמר ככה, השאלה הראשונה זו השאלה הזאת ואחר כך תשובות לשאלות נוספות.

<עידו רוזנברג: אני אתייחס לכל מה שצריך.

<עידו רוזנברג: אני אתחיל ואומר שבניגוד לרמיזות עד הטענות שנשמעו פה, אין שום הנחיה של חברת פלאפון כחברה, לנציגים או לכל מי שעומד מטעמה, לא להונות לקוחות אלא להיפך.

<עידו רוזנברג: הנציגים מונחים, מודרכים בשלל דרכים, כמו שציינו בפני הוועדה בשאלות שנשאלו, כיצד לבצע את המכירה באופן ההוגן והגלוי ביותר, לרבות אזכור מחירי המכשירים, ואני תיכף אתייחס לזה גם לגבי התלונות שנשמעו כאן באופן ספציפי.

<עידו רוזנברג: עכשיו, מעבר לדברי הנציג כפי שנמסרים ללקוח, כמו שצוין כאן, הלקוח גם חותם על הסכם.

<עידו רוזנברג: ניתן כמובן לזלזל בהסכם, אבל בסופו של דבר ככה המדינה עובדת, ככה עובדים דברים, כך עובדים עסקים.

<עידו רוזנברג: כשנמסר ללקוח הסכם בין עמוד וחצי, לא שלושה עמודים ולא יותר - - -

<יעל כהן-שוחט: זה הסכם של פלאפון, אני יכולה להראות.

<עידו רוזנברג: אני לא הפרעתי לך, אני מבקש שתתני לי לסיים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לחזור עוד פעם על שאלתי.

ישראל אייכלר: האם יתכן שהגברת ג'וליה וידר ואמא שלה רינה אטיאס באו ואמרו לה את מקבלת מתנה חינם.

<עידו רוזנברג: אז אם כך, אז אני אתייחס ספציפית למקרה הזה.

<שלומית אבינח: שלושה מקרים.

<עידו רוזנברג: כן.

זוהיר בהלול: אדוני הרב, סביר להניח שהחברה לא מחלקת מתנות שכאלה, אבל - - -

ישראל אייכלר: ברור, אבל השאלה היא אם יתכן שזה קרה.

זוהיר בהלול: מכיוון שהסוכנים מחויבים לעשות כמה שיותר עסקאות ואין עליהם רגולציה, ביקורת ופיקוח, אז הם נמצאים בשוק לבדם, ללא שום פיקוח ואז הם מרמים את הלקוחות התמימים, כמו שקרה עם הבחור שיושב כאן לידי.

<עידו רוזנברג: אני לחלוטין לא מקבל את מה שאדוני אומר.

<עידו רוזנברג: הם לא מרמים, הם לא משקרים ותיכף אני גם אתן את הדוגמאות שנשמעו פה.

<ג'וליה וידר: הם לא מרמים אבל - - -

<עידו רוזנברג: גברת, אני אתייחס גם למה שאת אמרת.

<ג'וליה וידר: לא, תשובה של נציג.

<ג'וליה וידר: מנהל בסניף ירושלים אמר לי מטרת החברה להרוויח כמה שיותר.

<עידו רוזנברג: גברתי, מטרת החברה היא להרוויח, וזה כתוב בדיני החברות שמטרת חברה להרוויח.

<עידו רוזנברג: זה עדיין לא רלבנטי ואני אתייחס למקרה שאת תיארת, אפילו לפרטי פרטים, מכיוון שאת לא נכחת במעמד העסקה - - -

<ג'וליה וידר: אתה צודק.

<ג'וליה וידר: אני ביקשתי לשמוע הקלטה של העסקה, שאמרו לי שאני יכולה לשמוע.

<ג'וליה וידר: במשך שבועיים ביקשתי לשמוע את ההקלטה של העסקה עם ההורים שלי, ולא הסכימו לתת לי לשמוע.

<ג'וליה וידר: כנראה שהיה משהו לא הוגן.

<עידו רוזנברג: אם תתנו לי, אני אתייחס.

<עידו רוזנברג: אני אתייחס לגופה של טענה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להבהיר פה משהו.

ישראל אייכלר: הדיון הזה הוא לא רק על שלושת האנשים.

ישראל אייכלר: הם דוגמא לתופעה ולכן אני מבקש תשובות על התופעה.

ישראל אייכלר: אם אתה יכול להתייחס גם לעובדות שעלו כאן, בבקשה, אבל אני רוצה תשובה שתניח את דעתנו שזה לא קורה ובוודאי שזה לא יקרה.

<עידו רוזנברג: כמו שציינתי, ההנחיות לנציגים מאד מאד ברורות.

<עידו רוזנברג: כפי שהבהרתי, הן כוללות הצגה מלאה של כל פרטי התכנית.

<עידו רוזנברג: אני לחלוטין דוחה על הסף כל ניסיון לטעון שהנציגים מרמים או שיש להם אינטרס לרמות - - -

<יוסף סגל: בשביל לשבת עם הנציגים - - -

<עידו רוזנברג: אם לא תתנו לי לסיים משפט, יהיה לי קשה להתקדם.

<עידו רוזנברג: לא רק זה שהנציגים לא מרמים, אלא גם לא נכון לומר שאין עליהם פיקוח.

<עידו רוזנברג: יש עליהם פיקוח ופיקוח הדוק.

<עידו רוזנברג: אגב, את שיטות הפיקוח אף ציינו בפני הוועדה.

<עידו רוזנברג: חלקן מהן, לצורך הדוגמא, זה עריכת שיחת טלפון עם הלקוח מיד בתום העסקה או תוך כדי, על ידי גורם חיצוני, לא אותו איש מכירות, שמוודא מול הלקוח כי אכן נמסרו לו כל הפרטים ורק לאחר שהלקוח מאשר שנמסרו לו כל הפרטים ומאשר את העסקה, רק אז נחתמת העסקה.

<עידו רוזנברג: זו דוגמא אחת לפיקוח.

<עידו רוזנברג: קיימות צורות פיקוח שונות.

<עידו רוזנברג: עכשיו אני אתייחס ברשותכם, אם אפשר, למקרים הספציפיים.

ישראל אייכלר: כן, אני מאד אשמח, כי מה שאמרת נראה מאד יפה, אבל האם הגברת קיבלה טלפון, האם היא אישרה?

<עידו רוזנברג: לגבי הגברת, זה למעשה לא היא, אלא זה הוריה.

ישראל אייכלר: הוריה קיבלו טלפון?

<עידו רוזנברג: להוריה, במסגרת העסקה, לא רק שלא הונו אותם או רימו אותם, אלא מסרו להם את כל הפרטים לפרטי פרטים.

<עידו רוזנברג: מסרו להם מה המחיר של כל טאבלט – 89 שקלים, מסרו להם שזה נגבה במשך 36 תשלומים.

<עידו רוזנברג: החתימו אותם על הסכם - - -

ישראל אייכלר: תסתכל עלי, אתה מדבר אלי.

ישראל אייכלר: כל השאר הם אורחים.

<עידו רוזנברג: בסדר גמור.

<עידו רוזנברג: אז כמו שאמרתי, לא רק זה, אלא - - -

זוהיר בהלול: אמנם אנחנו לא בשיא נעורינו, אבל אתה יכול רק להסתכל עליהם.

ישראל אייכלר: לא, כדי שלא תיווצר דיסקוסיה.

<עידו רוזנברג: טוב, בסדר גמור.

<עידו רוזנברג: לא רק שציינו את המחיר, אלא כשהנציגה נשאלה, אז היא אמרה בצורה מאד מאד ברורה – אין מתנות ואין חינם – זה ציטוט.

<עידו רוזנברג: עכשיו, מאד קל לבוא כעת ולמסור דברים אחרים מצד מי שלא היה שם, אבל הדברים נאמרו.

<אבנר עורקבי: אבל אני הייתי שם.

<יוסף סגל: אבל גם אתה לא היית שם.

<עידו רוזנברג: כמדומני גם אתה לא היית בעסקה של גברת אטיאס.

<אבנר עורקבי: אבל אני הייתי שם בעסקה שלי.

<עידו רוזנברג: אני לא מדבר עכשיו על העסקה שלך.

ישראל אייכלר: סליחה, יש פה פטיש שבדרך כלל עומד בצד, אז אל תתנו לי להשתמש בזה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול אותך, מה שאמרת עכשיו, בטח בררת לפני שבאת להגיד את זה לוועדה.

<עידו רוזנברג: כן.

ישראל אייכלר: מניין לך שאכן נאמרו לה הדברים?

<עידו רוזנברג: השיחה הוקלטה.

<עידו רוזנברג: חלק מהשיחות מוקלטת וקיימת הקלטה של השיחה.

ישראל אייכלר: היא כן קיימת?

<עידו רוזנברג: כן.

<רינה אטיאס: אז כמה פעמים אני אומרת שאני לא רוצה את זה ובעלי לא צריך את זה ואמרתם לי – לא, עסקת חבילה.

ישראל אייכלר: עכשיו לגבי מר סגל, שגם עם חברת פלאפון.

ישראל אייכלר: יש לך תשובה גם לגביו?

<עידו רוזנברג: לגבי מר סגל, סגל פנה מספר חודשים אחרי שהוא רכש את המכשיר וטען שפנה לנציג שביצע מולו את המכירה ושאל אותו לגבי המחיר של המכשיר.

<עידו רוזנברג: שאל האם הוא חתם על הסכם, אכן חתם - - -

<יוסף סגל: זה לא מה ששאלתי.

<עידו רוזנברג: אכן חתם על הסכם, חתמת על הסכם וכולנו יודעים את זה.

<יוסף סגל: תראה, הטענה שלי הייתה שהוא לא אמר לי אף מילה.

<יוסף סגל: לא מספיק לחתום, הוא צריך להגיד לי על מה אני חותם.

<יוסף סגל: הוא לא אמר לי כלום.

<עידו רוזנברג: אבל אם תיתן לי לסיים את המשפט - - -

<יוסף סגל: אתה יודע מה הוא אמר לך, אתה לא יודע מה הוא אמר לי.

<עידו רוזנברג: אם תיתן לי לסיים את המשפט, תוכל להתייחס בצורה מושכלת לכל מה שאני אומר ולא לעצור אותי באמצע.

ישראל אייכלר: כן, אני מבקש לתת לו את זכות הדיבור ובאמת לא להפריע.

ישראל אייכלר: בוועדות אחרות שאני נמצא יושבים עשרות אנשים והיושב ראש אומר – מי שלא מדבר ברשות דיבור יוצא, ויש איזה סדרן שמוציא.

ישראל אייכלר: פה אין סדרן והכל בסדר, אבל אני מבקש לתת לכל אחד לדבר.

ישראל אייכלר: אני בלי נדר אתן לכל אחד לדבר, אבל לא להפריע אחד לשני.

ישראל אייכלר: אני מבין את הרגשות.

ישראל אייכלר: אני עושה אתנחתא הומוריסטית, קומית.

ישראל אייכלר: כשיצא הפלאפון נוקיה, או לפני זה אפילו, רציתי לקנות פלאפון אז אמרו לי איזה טיפש הולך לקנות לאחד?

ישראל אייכלר: אם אתה קונה 8, תעשה קבוצה, אז ייצא לך ממש בזיל הזול, חיני חינם.

ישראל אייכלר: אז עוד היה יקר מאד מכשיר פלאפון.

ישראל אייכלר: אז הלכתי לכמה חברים ויצרתי קבוצה, מה זה קבוצה?

ישראל אייכלר: שנים לא התפטרתי מהקבוצה הזאת.

ישראל אייכלר: השאירו אותי עם החתימות עם הקבוצה.

ישראל אייכלר: זה סתם בשביל ההומור.

ישראל אייכלר: לכן עשינו את המהפכה הסלולארית והחוק של כחלון.

ישראל אייכלר: 10 מנדטים הוא קיבל בזכות זה, ובאמת, כולנו חבים לו טובה בעניין הזה, הוא הוריד את המחירים.

<קריאה: זה לא כחלון, זה אטיאס.

ישראל אייכלר: אטיאס וכחלון ועוד כל מי שעשה בזה.

ישראל אייכלר: בוא תשלים את דבריך בשאלה אחת נוספת.

ישראל אייכלר: מה אתם עושים אם במקרה אתם שומעים שסניף מסוים או עובד מסוים כן עבד על מישהו?

ישראל אייכלר: יש לכם איזו שהיא דרך להתמודד מול זה?

<עידו רוזנברג: אתה רוצה להשיב או שאני אשיב?

<חפצי פוגל: כן.

<חפצי פוגל: אני מנהלת את מחלקת פניות הציבור, חפצי, כמו שאמרתי.

<חפצי פוגל: אני אחראית גם על תחום איכות השירות אצלנו בחברה.

<חפצי פוגל: כל מה שקשור לאיכות המכר מבוקר אצלנו, אם זה ברמה של המכירה עצמה, זאת אומרת לפני שהגיעה בכלל תלונה לפניות הציבור.

<חפצי פוגל: ברמת בקרות - כמו שעידו אמר מקודם – וברמת שיקופי עסקאות, זה נקרא אצלנו שאנחנו בעצם באופן יזום מתקשרים ללקוחות בסמוך לביצוע העסקה ובודקים את טיב העסקה.

<שלומית אבינח: רוב התלונות הם לאותו סניף.

<שלומית אבינח: אתם יודעים באיזה סניף מדובר.

<חפצי פוגל: אם אנחנו יודעים שמדובר על נציג מסוים או סניף מסוים, מעבר לזה שיש טיפול משמעתי של הנציג, שזה יכול להגיע להרבה מאד מקומות, עד פיטורים, מרמה של באמת מכתב אזהרה.

<חפצי פוגל: ואני לא מדברת כרגע על הפן של הלקוח, שכמובן אנחנו גם נותנים ללקוח החזר עם ריבית והצמדה.

<חפצי פוגל: אנחנו גם במענה שלנו למשרד התקשורת וגם לכל יתר הגופים, יכולים להעיד שכשאנחנו טועים, ומה לעשות, בחברה שיש לה מעל 2 מיליון לקוחות – טעויות יכולות לקרות.

<חפצי פוגל: אנחנו לוקחים אחריות, מזכים את הלקוח, מזכים אותו עם ריבית והצמדה, וכן, יש טעויות, לצערי.

זוהיר בהלול: ובכל זאת, למרות שאת מזכירה לי לא יודע מה, האם זו ברברה סטרייסנד או ג'וליה אנדרוס, אבל אני כן יכול להגיד לך דבר אחד, עם כל זה שאת עושה את מה שאת עושה מבחינת החזרים, פיצויים וכל מה שנדרש, עדיין צריך להכפיף יותר פיקוח על הסוכנים בעסקאות עם הלקוחות, כדי שתזימו כל חשד בעתיד וכדי שהלקוחות יידעו שיש להם עסק עם חברה מאד מכובדת, שמפקחת על הסוכנים.

זוהיר בהלול: אני חושב, אם מותר לי אדוני יושב הראש, לומר רק משפט אחד, שאולי במקרים האלה, גם אם מדובר לפנים משורת הדין, למצוא דרך להתפייס עם האנשים האלה, עם שלושת המקרים האלה, אבל יותר מכך, כמו שאמר הרב אייכלר, שאנחנו מדברים על תופעה.

זוהיר בהלול: אולי פה נפתור את הבעיה, אולי באמצעות מחווה, באמצעות הבנות וכו', אבל אתם צריכים יותר.

זוהיר בהלול: תשמעי, אתמול נסעתי באוטו מעכו לכיוון חיפה.

זוהיר בהלול: אני עכואי.

זוהיר בהלול: ופתאום ראיתי, אתה לא מבין, אדוני הרב, פתאום ראיתי מפלצת של שוטר שנוהג באופנוע ואומר לי – מר בהלול, זיהה אותי, מר בהלול, כשאתה מדבר בדיבורית, אל תסתכל – כנראה באופן אינסטינקטיבי הסתכלתי על הטלפון.

זוהיר בהלול: כנראה צלצל הטלפון, את יודעת, באופן אינסטינקטיבי, בלי להרגיש, אתה מסתכל.

זוהיר בהלול: אז אני חייכתי ופטר אותי.

זוהיר בהלול: הוא אמר לי, יש לי מצלמה והנה המצלמה מצלמת אותך כאשר אתה הסתכלת למטה.

זוהיר בהלול: כלומר, יש היום אמצעים.

זוהיר בהלול: אז אם בלתי אפשרי לצלם את העסקה בוידיאו, אז אפשר באודיו, כדי שהדברים יהיו לטובתו של הצרכן וגם לטובת

זוהיר בהלול: כם בסופו של דבר.

זוהיר בהלול: אז אולי תכפיפו את זה למודרניזציה ותביאו את הדברים האלה, כדי ששמא, בעתיד, לא תופיעו מול הרב אייכלר, שיצטרך לפסוק בעניינכם.

ישראל אייכלר: הדיון בשידור, וכל מה שאמרת עכשיו, כל הדברים האלה הם הוכחה למה שנאמר.

ישראל אייכלר: עין רואה ואוזן שומעת וכל מעשיך בספר נכתבים.

ישראל אייכלר: פעם היו צריכים אמונה בשביל זה, היום כבר אפשר לראות את זה.

ישראל אייכלר: מה שמציע זוהיר, שבכל עמדה תהיה איזו מצלמה קטנה שתקלוט את הדוח שיח.

ישראל אייכלר: זה גם יעזור לכם, בדוח שיח בין הלקוח לבין - - -

<אבנר עורקבי: יש, יש, הם שומרים את זה לעצמם.

<עידו רוזנברג: זה לא מדויק.

<עידו רוזנברג: בחלק מהמקרים.

<עידו רוזנברג: קודם כל כשאנחנו נדרשים לפי הרישיון שלנו, לפי חוק, אנחנו מבצעים הקלטות, כמו שציינו פה, בפרט כשמדובר בעסקאות מרחוק.

<עידו רוזנברג: באופן פרונטאלי מבוצעות הקלטות אקראיות, דווקא למטרות אחרות.

<עידו רוזנברג: אבל מעבר לזה, כמו שציינתי, אנחנו מבצעים הרבה מאד דברים אחרים, אף שאינם נדרשים, לא מצד משרד התקשורת ולא מצד - - -

זוהיר בהלול: למה לא ענית על השאלה שלי לגבי הסדר של מחווה לגבי ה - - -

<חפצי פוגל: אנחנו נטפל בזה.

<עידו רוזנברג: אתה יודע מה, אני אתייחס לזה.

<עידו רוזנברג: רציתי להתייחס לזה דווקא בהיבט רחב יותר, מה שחפצי לא התייחסה.

<עידו רוזנברג: אנחנו לא מזכים רק במקומות שטעינו ויש מקומות שאנחנו טועים, כולם טועים.

ישראל אייכלר: תרשה לי לצטט בעדכם מה שהמנהלת סימנה לי פה, שבתקופה של חצי שנה החברה מכרה 200,000 מכשירים וציוד קשה והגיעו 360 תלונות שהובטח להם ציוד קצה ללא תשלום.

ישראל אייכלר: מתוך אלה ב- 94 מקרים נמצא בסיס כלשהו לבטל את העסקה ולזכות את הלקוח.

ישראל אייכלר: זאת אומרת אתם זיכיתם.

<עידו רוזנברג: כן.

<עידו רוזנברג: זאת אומרת, מה שיש שם בהמשך למשפט הזה, קודם כל ב-94 מקרים זה לא ש-94 מקרים נמצאו מוצדקים.

<עידו רוזנברג: ב-94 מקרים זה או כאלה שנמצאו מוצדקים או כאלה שהיה לנו ספק לגבי העמדה שלנו.

<עידו רוזנברג: כשיש לנו ספק לגבי העמדה שלנו, אנחנו לוקחים לחומרה ומזכים את הלקוח.

<עידו רוזנברג: אבל ה-94 מקרים, וזה מצוין שם בהמשך, כוללים גם את אותם מקרים שרציתי להתייחס וגם מה שאדוני התייחס, לאותם מקרים סוציאליים או מסיבות שירותיות אחרות, שלמרות שאנחנו לא מוצאים כל סיבה לבצע את הזיכוי, כמו במקרה שלך, אגב, כי מבחינתי ברמה המשפטית, העסקה הזאת הייתה כשרה לחלוטין.

<עידו רוזנברג: הסיבה שקיבלת זיכוי היא לא בגלל שהוועדה פנתה, אוקיי?

<עידו רוזנברג: אלא הסיבה שקיבלת זיכוי בסופו של דבר הייתה זיכוי שירותי גרידא.

<עידו רוזנברג: אנחנו מבצעים הרבה מאד זיכויים, על אף שעמדת הלקוח איננה תואמת את מה שמצוי בפנינו ועדיין אנחנו מזכים.

<עידו רוזנברג: אם זה מקרים סוציאליים, דיברו פה על נכים, קיימים מקרים של משפחות במצוקה ועוד הרבה מאד מקרים אחרים שפלאפון מזכה את הלקוחות, על אף שהצד איתנו.

ישראל אייכלר: בדקתם גם את הנושא של מר עורקבי ומר סגל?

<עידו רוזנברג: כן.

ישראל אייכלר: אז מה שאמר זוהיר יחול גם עליהם?

<עידו רוזנברג: כן.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לכם שאתמול, ועכשיו זו סתם התפארות, אבל בזכות שלומית המנהלת, יש פה חברת כנסת בשם סופה לנדבר.

ישראל אייכלר: היא הגיעה לנשיאות הכנסת להעלות נושא לדיון לגבי עולים רופאים בנהרייה שפוטרו עם 1,00 שקלים פנסיה אחרי שנים עבודה.

ישראל אייכלר: וכל החוקים והמשפטים, הם היו מכוסים מכל הצדדים והיא זעקה ונשיאות הכנסת לא קיבלו את התביעה שלה לדון על זה בכנסת.

ישראל אייכלר: היא באה לוועדת הכנסת לדרוש שכן יעלו את הנושא.

ישראל אייכלר: אמרתי ליושב הראש, אמנם אנחנו כבר סגורים עד סוף השנה, אבל אני שומע את הזעקה של סופה לנדבר, אני אשאל את המנהלת אם אפשר להעלות את הדיון.

ישראל אייכלר: אתמול שלומית הכניסה את הנושא לסדר היום והגברת סופה לנדבר הגיעה לכאן עם הרופאים ועם הנהלת בית החולים והפיטורים בוטלו.

ישראל אייכלר: אז מגלגלים זכות על ידי זכאי.

ישראל אייכלר: אני מקווה שלפחות האנשים שעברו כל כך הרבה וטרחו והגיעו עד לוועדה, אמנם אנחנו צריכים לפתור בעיות באופן כללי, הבעיה זה לא בשביל לסדר שלושה אנשים, אבל לאנשים שטרחו, אני מבקש ואני מבין ממך ואני רוצה שתגיד את זה בפרוטוקול בצורה ברורה.

<עידו רוזנברג: כן, ציינתי קודם, כן.

<עידו רוזנברג: אנחנו נזכה כמובן בכפוף לקבלת המכשירים חזרה.

<עידו רוזנברג: ככל שאני זוכר, מר עורקבי ציין שהוא לא עשה שימוש במכשירים, אז לא צריכה להיות שום בעיה.

<אבנר עורקבי: עשיתי.

ישראל אייכלר: הוא אמר שהוא כמעט לא משתמש בהם.

<אבנר עורקבי: הוא נמצא פה, אתה רוצה אותו?

ישראל אייכלר: לא פה.

<אבנר עורקבי: המכשירים חדשים לגמרי.

<עידו רוזנברג: כל עוד המכשירים חדשים אנחנו נקבל אותם חזרה ונבצע זיכוי, בסדר?

ישראל אייכלר: אגב, אנחנו רוצים לעשות איזה כנס עם כל הממונים על פניות הציבור בתחילת המושב.

ישראל אייכלר: אני רוצה שתזמיני גם את פניות הציבור של החברות הסלולאריות, כדי שיהיה קשר ישיר בין הוועדה לפניות הציבור.

ישראל אייכלר: יש מקרים שהיינו יכולים לחסוך את כל הדיונים האלה בהידברות.

ישראל אייכלר: אני מבקש מחברת HOT מובייל, הגברת כהן או רובבנקו, בבקשה.

<ליאת כהן: כעיקרון אנחנו גם כמו שאר החברות, אין במדיניות שלנו איזה הנחיות להונות לקוחות או לתת מידע שגוי.

<ליאת כהן: כל המידע נמצא בעיקרי תכנית, פרטי המכשיר והמחיר נמצא בעיקרי התכנית.

זוהיר בהלול: בעברית טובה פְרַטְי המכשיר, אין סמיכות בדגש חזק.

זוהיר בהלול: פרטי המכשיר.

<ליאת כהן: פרטי המכשיר, אני מתנצל.

ישראל אייכלר: המורה זוהיר.

זוהיר בהלול: בדרך כלל אומרים פִרטי הפרטים וזה לא נכון בעברית.

זוהיר בהלול: פְרַטְי הפרטים, כי זה דגש חזק.

<ליאת כהן: פרטי.

<ליאת כהן: יש שם טבלה עם המשכיר, המחיר שלו.

ישראל אייכלר: שלא נכלל באותיות בכל"ם.

<ליאת כהן: יש שם את כל המידע לרבות העלות החודשית, הסך הכל ומחיר במידה והלקוח בוחר לרכוש במזומן.

<ליאת כהן: כמו שציינו פה בפלאפון, החברה שלנו גם מונה מעל מיליון מינויים.

<ליאת כהן: טעויות יכולות לקרות, נתקלנו במקרים בודדים.

<ליאת כהן: גם פה בודקים עם הגורם המוכר, עם הלקוח, מסתכלים בהסכמים.

<ליאת כהן: יש מקרים שמגיעים להסדרים עם הלקוחות, יש גם מקרים שאנחנו מזכים החזר מלא, בתנאי כמובן שמחזירים את הציוד.

ישראל אייכלר: יש משהו ששייך לכל החברות, בדרך כלל נהוג לחשוב שכשבא אדם קשיש או איזה ילד או נערה ומציעים לה ארבעה מסלולים, הם מתבלבלים.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לכם שלפני שהייתי זקן, כשהייתי בא לחברה, גם חברת מירס שאני גאה להיות מנוי אליהם הרבה שנים, אני תמיד התבלבלתי.

ישראל אייכלר: לא ידעתי מה להחליט.

ישראל אייכלר: אמרו לי ככה – אם אתה לוקח את החבילה הזאת, אז מפה אתה מרוויח לצלצל לחוץ לארץ בנייד ולא בנייח.

ישראל אייכלר: בארץ רק אתה כך וכך, מינימום כך וכך שעות.

ישראל אייכלר: אבחל בחבילה השנייה זה בדיוק אחרת, כי המרכיב אחר.

ישראל אייכלר: אשתי מבינה היטב בתפריטים כל הזמן, אז היא יודעת איך אופים ואיך מבשלים.

ישראל אייכלר: אני, כאדם מן השורה, לא הבנתי אף פעם אם אני עושה טוב או לא.

ישראל אייכלר: הייתי שואל מישהו אחר שכבר נכשל פעם קודמת האם הוא יודע, כי אין חכם כבעל ניסיון.

ישראל אייכלר: האם אין אפשרות – ואולי משרד התקשורת יענו על זה בהמשך – לקבוע כללים קצרים, ברורים, בשביל לא לבלבל את הקונה כי הקונה הוא לא אויב.

ישראל אייכלר: רק את האויב צריך לבלבל.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<ליאת כהן: אני אתייחס למה שקורה היום.

<ליאת כהן: אני חושבת שאחרי העידן של ללא הגבלה, אז לפחות אצלנו מגוון התכניות הוא מאד מצומצם.

<ליאת כהן: זאת אומרת אתה פונה או לדבר כמו בופה – אכול כפי יכולתך, כשאתה לוקח את התכנית וכלול בה כבר הכל – גם השיחות, גם ההודעות.

<ליאת כהן: אתה יכול לשלוט בכמות הגלישה, שזה משהו שהוא מאד חזק היום ויש תכניות נוספות שהן בעיקר לעולמות של אם אתה רוצה לקחת תכנית, לא לשלם עליה דמי שימוש, אבל אם תעשה שיחה, הודעה או תגלוש – תשלם.

<ליאת כהן: אז העולם היום הוא מאד מאד פשוט ולפחות - - -

ישראל אייכלר: יותר ברור מאשר היה אז.

ישראל אייכלר: יכול להיות, אני כבר מזמן לא קניתי פלאפון, כי פה יש לנו מהכנסת.

זוהיר בהלול: כבוד הרב מקבל טלפון בחינם מהכנסת.

ישראל אייכלר: קודם כל עדיין יש לי שני טלפונים.

ישראל אייכלר: אחד של מירס ואחד מהכנסת, אבל יש עוד אנשים שנשארו מחוץ לכנסת, זוהיר.

ישראל אייכלר: אני חשבתי כבר שצריך לעשות באמת חוק, נדמה לי שהצענו את זה, שהחברות יהיו חייבות להודיע, למשל אם אני נמצא בחוץ לארץ ויש לי חבילה ואני לא מודע שאני כבר גמרתי את המנה – להודיע לי – תדע לך שהשיחה הזאת או הגלישה הזאת תעלה לך.

ישראל אייכלר: נדמה לי שיש על זה משהו.

<דולי דדון-אייזנברג: לגבי גלישה יש.

<דולי דדון-אייזנברג: לגבי שיחות – זה בדרך.

ישראל אייכלר: אז צריך לעשות את זה גם לגבי שיחות.

ישראל אייכלר: אני אאפשר עכשיו לחברת סלקום, אחר כך לחברת פרטנר ובהמשך משרד התקשורת.

<שלומית אבינח: ורמי לוי.

<ניר יוגב: אני מסלקום.

<ניר יוגב: בקצרה אדוני, כי אין לי הרבה מה להוסיף.

<ניר יוגב: אני אגיד שאנחנו לא מציגים את רכישת הטאבלטים במתנה.

<ניר יוגב: הנציגים מונחים לתת את כל הפרטים ללקוחות, גם בכתב וגם בטופס מרכז.

<ניר יוגב: יש לנו מעט מאד תלונות בעניין הזה, למרות שאנחנו החברה הגדולה בישראל.

<ניר יוגב: בנוסף לצעדים שציינו קודם בתחום השירות שאנחנו עושים, אני מניח שגם האחרים.

<ניר יוגב: יש לנו לקוחות שנקראים בשפה שלנו לקוחות סמויים, זה כשמנהלי השירות אצלנו מתקשרים בעצם לאגף שירות המכירה ומקיימים שיחה כאילו שהם לקוחות רגילים, כדי לבדוק האם המידע שהנציגים מוסרים ללקוחות, הוא מידע מלא ומפורט כפי שהם נדרשים.

<ניר יוגב: במקרים שבהם אנחנו רואים שיש בעיה, אנחנו מטפלים בסדרה של צעדים, החל ממשוב – שים לב, שכחת א', ב', ג', ועד כמו שציינו קודם – פיטורים.

<ניר יוגב: אין כל שאלה בכלל ש - - -

ישראל אייכלר: היו מקרים של פיטורים של אנשים שסרחו?

<ניר יוגב: היו מקרים, כן.

<ניר יוגב: בסוף אין בכלל שאלה, שאם הלקוח לא מקבל פרטים מלאים הודות העסקה שביצע והייתה איזו שהיא טעות – הוא צריך לקבל את כל הכסף שהוא שילם וכך אנחנו נוהגים.

<ניר יוגב: במקרים כאלה, וכפי שגם עידו ציין, גם כאשר לעתים אנחנו סבורים שנהגנו כשורה, לעתים גם במקרים כאלה אנחנו מזכים.

<ניר יוגב: אגב, הזיכוי אצלנו לפחות נעשה אם הלקוח נמצא במרכז השירות הוא מקבל מיד טופס, אסמכתא לסיום העסקה, כפי שנדרש.

זוהיר בהלול: תוך כמה זמן הלקוח יכול לבטל עסקה?

<ניר יוגב: לפי החוק 14 יום, אבל אם אנחנו נתקלים במקרה שבו לקוח טוען שהוא קיבל פרטים לא נכונים ומתברר שהוא צדק, זה לא רלבנטי בכלל.

<ניר יוגב: אנחנו נזכה אותו גם אם זה אחרי חודשיים.

<ניר יוגב: אני מתנצל, אני העברתי פרטים מלאים לוועדה.

<ניר יוגב: אני אצטרך לצאת.

ישראל אייכלר: כן, כן, אתה משוחרר, יש לנו את זה.

ישראל אייכלר: קיבלנו את התשובה המפורטת שלכם.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות באמת גם למשרד התקשורת, קיבלתי פה 9 עמודים.

ישראל אייכלר: הם לא יודעים שאנחנו רצים מוועדה לוועדה.

ישראל אייכלר: אני יושב בוועדת הכנסת ואני קורא את דברי משרד התקשורת, אבל אין מה לעשות, זו העבודה שלנו.

ישראל אייכלר: תודה, הפירוטים האלה מאד חשובים לנו, מאחר שזה אחר כך מחייב לכלל הציבור.

ישראל אייכלר: פרטנר תקשורת, בבקשה.

<יהב דרורי: אין לנו הרבה מה להוסיף.

<יהב דרורי: גם החברה שלנו מקיימת בקרות ואין אצלנו מתנות ככלל, זה לא קיים.

ישראל אייכלר: תודיע לציבור באמת, את הדבר הזה שאין מתנות חינם.

<יהב דרורי: אין מתנות.

<יהב דרורי: אנחנו מדגישים את זה.

זוהיר בהלול: שלא נובן שלא כהלכה, אם יש מתנות למען הצרכן, למען רווחתו של הצרכן, אבל הכל בכפוף לעסקה כשרה למהדרין, יכולים לבקש ממנו לשלם ואם מישהו מתנגד, למרות שרעייתי זיכרונה לברכה תמיד הייתה מזהירה אותי, אתה יודע, אנחנו הרי מוצפים בטלפונים – ניתן לך, זה מבצעים.

זוהיר בהלול: תמיד הייתי מתפתה.

זוהיר בהלול: אני הייתי החוליה החלשה בבית, היא הייתה החוליה היותר חזקה.

זוהיר בהלול: הייתה מונעת ממני, באמצעות לחץ פיזי מתון, לקבל מתנות ואני חושב שהייתה חכמה.

זוהיר בהלול: הקדימה את זה.

זוהיר בהלול: ובכל זאת אני אומר, אם יש מתנות לרווחתו של הצרכן - - -

<קריאה: אתה שונא מתנות?

זוהיר בהלול: תבקרי אם יתנו לך טאבלט בחינם?

זוהיר בהלול: או אתה, מר עורקבי?

<אבנר עורקבי: כן, אבל אני למדתי בילדותי – שונא מתנות יחיה ואני כבר לא חי בגלל המתנה הזאת.

ישראל אייכלר: אני מודה לך יהב דרורי על הדברים.

ישראל אייכלר: עכשיו הגיע זמנו של משרד התקשורת.

<שלומית אבינח: נציג רמי לוי, אתה רוצה להוסיף?

<שלומי גוליאן: אין לנו הרבה מה להוסיף, כי אנחנו עובדים - - -

ישראל אייכלר: אתה באמת נותנים חינם, לא?

<קריאה: בשקל.

<שלומי גוליאן: כדי להימנע מזה, יש ליצור מנגנון שהוא שונה לגמרי.

<שלומי גוליאן: זאת אומרת אם אנחנו היום נותנים מוצרי ציוד קצה, מנגד נותנים שירותים, אנחנו צריכים הפרדה מוחלטת.

<שלומי גוליאן: לצורך העניין, אם אני יוצא מחר עם sim חינם, זה sim חינם.

<שלומי גוליאן: לא מעניין מה תעשה, תיקח רק את ה-sim וכו'.

ישראל אייכלר: לא הבנתי, אתם נותנים sim חינם?

<שלומי גוליאן: אני אומר, אם לצורך העניין מחר בבוקר אני יוצא עם sim חינם או אם אני יוצא עם אביזר חינם, משהו, אין קשר.

<שלומי גוליאן: האביזר הוא חינם, לא קשור מה תעשה, קח את האביזר ותלך הביתה.

<שלומי גוליאן: במילים אחרות, יש הפרדה מוחלטת בין שירות, ביטוח, לבין שירות של sim לבין שירות של ציוד קצה.

<שלומי גוליאן: הפרדה מוחלטת.

<שלומי גוליאן: אין דבר כזה שיוך – אם תקנה את זה, תקבל את זה.

ישראל אייכלר: אה, מוקדי השירות לא מציעים מכירות?

<שלומי גוליאן: אין התניות, במילים אחרות.

ישראל אייכלר: הבנתי.

ישראל אייכלר: טוב, אני מודה לך.

<שלומי גוליאן: זה פותר בעיות.

<שלומי גוליאן: זה ברמה הטקטית פותר את הבעיות.

ישראל אייכלר: הבנתי.

ישראל אייכלר: עכשיו משרד התקשורת, הגברת שמילה מימון.

<מימון שמילה: מימון שמילה, סמנכ"ל הפיתוח של משרד התקשורת.

<מימון שמילה: נמצאת כן גם דולי, שהיא מנהלת תחום פניות הציבור במשרד.

ישראל אייכלר: מבחינה לשונית, אם מותר לי לשאול, זה שמעון או מה?

<מימון שמילה: מימון זה השם הפרטי, כמו אביו של הרמב"ם, כמו סבא שלי זיכרונו לברכה.

ישראל אייכלר: שם יפה.

<מימון שמילה: שמילה זה שם המשפחה ומוני זה שם חיבה.

ישראל אייכלר: חשבתי שמימון זה שם המשפחה ולכן שאלתי.

ישראל אייכלר: חשבתי שמיל.

ישראל אייכלר: הפולנים קוראים לשמואל שמיל.

<מימון שמילה: שמיל, שמילוביץ, אבל אני עוד לא.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<מימון שמילה: נחזור לענייננו.

<מימון שמילה: ראשית נאמר פה, ואני מאד מסכים, שהמטרה של החברות - ומשרד התקשורת בעד זה - זה להרוויח ולעשות כסף ולעשות טוב כדי לשפר את המערכות שלהם, ואין לנו שום בעיה עם הדבר הזה ובלבד שזה יעשה ביושר ועל פי כל דין.

<מימון שמילה: אני שומע את התלונות הללו וגם קורא תלונות רבות, אני גם מקבל אותן מהוועדה וגם מהציבור אנחנו מקבלים לא מעט תלונות.

<מימון שמילה: זה קצת הולך ופחות, אבל עדיין הרבה מאד.

<מימון שמילה: הרבה מאד תלונות בתחום הזה שאנחנו מתעסקים איתו היום, זה הטעיה.

<מימון שמילה: אנשים שמגיעים, מבטיחים להם אלף, אומרים להם זה בחינם, אומרים להם זה הכל כלול ובסוף מתברר שלא.

<מימון שמילה: בשביל לטפל בדבר הזה, אנחנו צריכים לבצע שני מהלכים.

<מימון שמילה: אחד, פעולות הסדרה.

<מימון שמילה: הסדרה זה אומר קביעת חוקים, גם בחוק התקשורת וגם ברישיונות שהחברות צריכות לפעול על פיהם.

<מימון שמילה: בנוסף אלינו, קיימים גם כמה מנגנונים נוספים.

<מימון שמילה: הזכרת קודם את חוק הגנת הצרכן, גם שם מתבצעות פעולות הסדרה בחקיקה, שמורות הוראות לבעצם לא רק לשוק התקשורת אלא לכל השוק כולו.

<מימון שמילה: דרך אגב, בחוק הגנת הצרכן, הגורם האמון על אכיפה שם זה הרשות לסחר הוגן, בראשותה של ד"ר תמר פינקוס.

<מימון שמילה: הבנתי שנצבר ממנה להגיע, אבל גם הם אמורים לפעול.

<מימון שמילה: הם קיבלו לא מזמן סמכויות וכלים ואני מניח שאנחנו נראה מהם תוצאות בימים הקרובים, בעזרת השם.

<מימון שמילה: אני אחזור רגע למשרד התקשורת.

<מימון שמילה: אני באתי כרגע מדיון שאנחנו הסתכלנו רגע מה הולך להיות בשוק התקשורת בשנים הקרובות.

<מימון שמילה: אנחנו צריכים להסתכל קדימה – אנה אנחנו הולכים ועלתה שם שאלה מעניינת על השולחן – האם אנחנו מתעסקים במיקרו רגולציה יותר מדי בהגנת הצרכן.

<מימון שמילה: ואני אמרתי למנכ"ל שלי תשמע, בוא נעזוב פה את הדיונים, ניסע כולנו עכשיו לדיון פה, כדי שהאנשים שפה, שמדברים בתוך המשרד שאולי אנחנו מתעסקים במיקרו רגולציה, יבואו וישמעו פעם אחת, ניתן להם לעבוד שבוע אצל דולי או אפילו יום אחד, שיבינו.

<שלומית אבינח: שיקראו את הפניות.

<מימון שמילה: לא, כל אחד עושה את מה שהוא צריך לעשות.

ישראל אייכלר: נראה לי שיש לנו 70 פניות בעניין הזה.

<שלומית אבינח: משרד התקשורת קיבל.

<מימון שמילה: אנחנו קיבלנו 70 פניות.

ישראל אייכלר: אה, משרד התקשורת קיבל 70 פניות.

<מימון שמילה: קיבלנו 70 פניות בתחום הזה של אנשים שהבטיחו להם מכשירי קצה וכל מיני הבטחות שלא עמדו בהן.

<יעל כהן-שוחט: למה הם מוכרים טאבלטים בכלל?

<מימון שמילה: מותר להם למכור הכל.

<מימון שמילה: מותר להם למכור גם נעליים.

<יעל כהן-שוחט: אפשר למנוע מהם.

ישראל אייכלר: ברית המועצות כבר קרסה.

<מימון שמילה: מיתוג זיקה, נדבר על זה.

<מימון שמילה: אני אומר, פעלנו במשרד ואנחנו כל הזמן עושים.

<מימון שמילה: אומרים לנו שאנחנו ממציאים חוקים נגד החברות.

<מימון שמילה: לא, אנחנו רוצים שהחברות תרווחנה ואין לנו שום בעיה, באמת, אין לנו שום בעיה עם זה, אבל שזה יהיה ביושר ובדין.

<מימון שמילה: הוזכר פה קודם לדוגמא דף עיקרי פרטי הסכם.

<מימון שמילה: הגענו למסקנה שמחתימים אנשים על כמויות של ניירות וגם אני, שאני אמור להיות המבין הגדול, לא מצליח להבין, גם לעצמי, אפילו את הטלפונים של - - - והחלטנו שהדף ייקרא תכנית הסכם ושם יהיו הדברים שמעניינים את האנשים – מה התכנית, כמה דקות, כמה כסף, איזה מתנות ואיזה לא מתנות.

<מימון שמילה: אם הדברים הללו לא נכללו בעמוד הזה, החברה מפרה כלפינו ובכאלה דברים אנחנו מטפלים אני יכול להגיד וגם אין בעיה שזה מצולם וגם פרסמנו את זה, לפני שבועיים-שלושה, חברת פלאפון קיבלה עיצום כספי של כ-370,000 שקלים בגין כך שלא החתימה חיילים.

<מימון שמילה: חיילים שביום חמישי יצאו לבלות באיזה אירוע בקיץ האחרון, לא החתימו אותם על הניירות כנדרש, על ההסכמים כנדרש, הבטיחו להם הבטחות, נתנו להם דברים, והחיילים - ילדים גדולים, הם טסים על מטוסים, הם יורים בנשק, אז מן הסתם הם יודעים מה שהם עושים, אבל המשרד קבע ברגולציה שצריך להחתים על נייר וזה לא בוצע.

<מימון שמילה: התברר שזה לא אחד או שניים, זה למעלה מ-90 מקרים היו שם וחברת פלאפון התכבדה לשלם 370,000 שקלים ובכוונתנו לטפל בכל החברות.

<מימון שמילה: יש לנו עוד אירועים כאלה שאני לא רוצה לפתוח אותם, כי הם תחת חקירה או פיקוח כרגע, בימים אלה.

<מימון שמילה: אני יכול לתת דוגמא נוספת.

<מימון שמילה: אי אפשר למנוע הטבה מצרכן, וגם את זה שאלתם בחומר שביקשתם לדעת.

<מימון שמילה: דיבר שלומי, נכון, בעבר היו נותנים לך מכשיר טלפון ואז היו אומרים לך אתה תקבל זיכוי כל חודש על המכשיר ובכל כובלים אותך לחברה, כדי שלא תוכל לעזוב.

<מימון שמילה: המשרד הורה – אסור לכבול לקוח על ידי הדבר הזה, ואנחנו באמת מוודאים שזה נעשה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להבין, אני למשל עברתי פעם מחברה לחברה.

ישראל אייכלר: אני אמנם לא מעודכן להיום, אבל כן שילמתי על מכשיר שאיבדתי במשך שנים.

<מימון שמילה: עוד פעם, אם זה מכשיר, אם אני נניח קיבלתי מחברת מוישל'ה בע"מ מכשיר טלפון שעלותו 3,600 שקלים, אומרים לי אדוני הנכבד, כל חודש אתה צריך לשלם 100 שקלים על המכשיר, אבל מכיוון שאתה לקוח טוב ואנחנו אוהבים אותך, אז את ה-100 שקלים שהיית צריך לשלם בינואר, אתה לא תשלם כי אנחנו ניתן לך אותו חינם.

<מימון שמילה: כל עוד תישאר איתנו - ה-100 שקלים יופחתו.

<מימון שמילה: קבענו בחקיקה ראשית בחוק התקשורת, שהדבר הזה פסה מן העולם.

<מימון שמילה: חברה שנותנת לי הטבה, גם אם עזבתי אותה, הם ימשיכו לתת לי את ההטבה הזאת עד לסיום.

<מימון שמילה: אני לא אשלם להם את ה-100 שקלים.

<מימון שמילה: אם הם עשו הסכם צד ואמרו לי שאני צריך לשלם 100 שקלים ולא קיבלתי הטבה כל עוד שאני לקוח שלהם, הם כמובן רשאים לגבות - - -

ישראל אייכלר: גם אם איבדתי את הטלפון?

<מימון שמילה: אם איבדת, אז אתה צריך לשלם.

ישראל אייכלר: אז זו בעיה שלי.

<מימון שמילה: אז זו בעיה שלך.

<מימון שמילה: בסוף, תראו, האנשים פה, אם חותמים, יש גם גבול עד כמה אנחנו יכולים לאכוף ולשבת ולהכריח את החברות.

<מימון שמילה: הייתה גם הצעת חקיקה לפני שהכנסת פוזרה, ואדוני, קודם אמרת זקן.

<מימון שמילה: זקן זו מילה שאנשים חושבים שזה גנאי.

<מימון שמילה: להיפך, זו מילת כבוד, זקנה זו חכמה.

<מימון שמילה: אנשים מגיל מסוים - שלא לאפשר להם לקנות טלפונים עם חברות הסלולר.

<מימון שמילה: אני חושב שזה מטורף.

<מימון שמילה: אני לא צריך שעוד 10 שנים גם אני אולי ייקרא זקן, שאני אצטרך לקחת את הבת שלי איתי כדי לקנות לי מכשיר סלולארי.

<מימון שמילה: אנשים יכולים לנהוג, אנשים יכולים לטפל, יש דברים שצריך קצת סבירות.

ישראל אייכלר: אני אגיד לך למה אמרתי זקן, כי נהייתי בן 60 לפני חודשיים ואמרתי לאבא שלי שאני מתחיל לשכוח מספרים.

ישראל אייכלר: אז הוא אומר לי – כשתגיע לגילי אתה לא תשכח כלום.

ישראל אייכלר: הוא זוכר הכל.

ישראל אייכלר: הוא פחות מ-90.

<מימון שמילה: אימצתי.

<מימון שמילה: ברשותך, אני אעבור לנושא ההטבות.

<מימון שמילה: זה לא רק חברות הסלולר, כל חברות התקשורת מחויבות בהטבות הללו כי זה בחוק התקשורת.

<מימון שמילה: חברת בזק הגדולה, הייתה נותנת הנחה על ראוטר.

<מימון שמילה: היית משתמש בראוטר שלהם, משלם כל חודש, מחויב - 25 שקלים ומקבל זיכוי של 25 שקלים.

<מימון שמילה: ביום שרצית לעזוב, והיום אפשר לעזוב, יש שוק סיטונאי, רפורמה מאד מוצלחת, אני ממליץ להשתמש בה, וחברת בזק החליטה לחייב את האנשים, את כל מי שעזב אותה.

<מימון שמילה: החברה קיבלה קנס 900,000 שקלים קנס בגין ההפרה הזאת.

<מימון שמילה: אני אמון על האכיפה של המשרד והחברות חלקן מכירות ושומעות.

<מימון שמילה: אני לא מתכוון למצמץ במילימטר.

<מימון שמילה: אני אגן פה על האזרחים.

ישראל אייכלר: רגע, שום חברה אסור לה להתנות העברת ראוטר, אם היא נתנה לך ראוטר ואתה עובר לחברה אחרת?

<מימון שמילה: אם היא נתנה לך ראוטר ומזכה אותך כל חודש על הראוטר הזה ואתה עובר לחברה אחרת, היא צריכה להמשיך לזכות אותך על הראוטר הזה.

ישראל אייכלר: ולא לדרוש תשלום על זה.

<מימון שמילה: ולא לדרוש תשלום.

ישראל אייכלר: ממתי החוק הזה?

<מימון שמילה: הוא קיים כבר כמה שנים.

<דולי דדון-אייזנברג: צריך לעשות הבחנה.

<דולי דדון-אייזנברג: אם רכשת ראוטר בתשלומים ולא קיבלת עליו למשל, השאלה אם רכשת או לא.

<מימון שמילה: שאלת קודם האם לחייב תעריף ותכניות כאלה ואחרות – אנחנו מאמינים בשוק חופשי.

<מימון שמילה: אנחנו רוצים שהחברות ייצרו תכניות שיתאימו.

<מימון שמילה: לקוח מסוים מתאים לו יותר חו"ל, ההוא מתאים לו יותר משהו אחר, אחד להתקשר, שייצרו מסלולים.

<מימון שמילה: שוב, אנחנו לא רוצים להתערב ולהשפיע.

<מימון שמילה: כן אנחנו מתחייבים אם דף עיקרי ההסכם.

<מימון שמילה: אנחנו נקפיד עליו.

<מימון שמילה: פה זה משודר – אנשים שלא יקבלו דף, דף ממש שעליו חותמים – לא חתימה אלקטרונית ולא שום קונץ אחר, מוזמנים לפנות.

<מימון שמילה: החברות כבר ישימו את השיק של העיצום הכספי, אני חושב בהתנדבות.

<מימון שמילה: אני לא רוצה להגיע לזה.

<מימון שמילה: והחברות, דרך אגב, נפגשות עם דולי אחת לשלושה חודשים, לרבות חפצי, שראיתי אותה אצל דולי - ללמוד.

<מימון שמילה: ויש שיפור.

<מימון שמילה: זה לא מה שהיה לפני שנה-שנתיים.

<מימון שמילה: יש שיפור.

<מימון שמילה: החברות נענות יותר לאנשים.

<שלומית אבינח: רגע, מה שאתה אומר שכל לקוח שמגיע לסניף צריך לקבל דף?

<מימון שמילה: במכירה פרונטאלית – הן אם זה בשטח ובהופעה, כמו שהיה מקרה של פלאפון – צריכים לקבל דף.

<מימון שמילה: יש קושי להביא מדפסת לשטח, אין מה לעשות.

<מימון שמילה: אם רוצים להחתים לקוח – תתכבד החברה - - -

ישראל אייכלר: דף ברור וחד משמעי על מה משלם הלקוח.

<מימון שמילה: דף ברור, בדיוק על מה הוא משלם.

<מימון שמילה: ואם יש טענות, אני מזמין את הציבור לפנות דרך האתר שלנו.

<מימון שמילה: אנחנו מקבלים את הפניות הללו, אנחנו מטפלים בהן, יש לנו תקשיר – תוך 45 יום הלקוחות יקבלו מענה עד תום.

<מימון שמילה: בנוסף, זה עדיין לא יצא לפרסום אבל ייצא בקרוב מאד לפרסום, המשרד ערוך לגל נוסף של הסדרה צרכנית.

<מימון שמילה: נקווה שכל סימני השאלה – למה צריך צרכנות במשרד התקשורת, אולי אפשר לעשות הכל במועצה לצרכנות וברשות לסחר הוגן – לא שאני צריך חלילה עבודה.

<מימון שמילה: אין לי בעיה שדולי מחר בבוקר תהיה בכל מקום אחר.

<מימון שמילה: אני חושב שיש פה עיסוק מקצועי בתחום מקצועי.

ישראל אייכלר: אתה מדבר על פניות הציבור?

<מימון שמילה: על פניות הציבור של משרד התקשורת.

<מימון שמילה: ובלי לזלזל באחרים, גם המועצה לצרכנות עושה עבודה יפה ומחזירה.

<מימון שמילה: מיטל בשארי, וכו' - - -

ישראל אייכלר: הלוואי וכולם יחד יצליחו להגן על האזרח.

<מימון שמילה: יש פה הרבה אנשים שעומדים על המשמר ואני עדיין מצפה מהחברות לרגולציה עצמית.

<מימון שמילה: שאלת נכון, ואנחנו דרך אגב נבדוק שזה אכן מתקיים.

<מימון שמילה: יכול להיות שנחיל את זה ברגולציה כחובה.

<מימון שמילה: תודה.

ישראל אייכלר: תודה.

ישראל אייכלר: יש לנו עוד נושא.