הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 15, 2015-07-22 09:30

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולן.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפתוח את הישיבה, ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום יש לי הרגשה שאנחנו חלק ממסע היסטורי, לא ארוך, אבל באמת אני חושבת שזה שהקדשנו את הדיון היום להצגת מדד המגדר 2015 של מרכז שוות, המרכז לקידום נשים בזירה הציבורית במכון ואן ליר, זה חלק מהתפתחות בתנועה הפמיניסטית.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהמושג הזה, הרבה זמן לא השתמשו בו בהרבה מקומות, כולל לפעמים בוועדה, אבל אני חושבת שהפיתוח הזה שליוויתי, הרעיון שלו כשזה עדיין היה חלום, לא האמנתי שזה יכול להתגשם, והיו הרבה דיונים והרבה הכנות שאני מודה ומתוודה לא הייתי שותפה בהם, אבל ככה בשיחות עם פרופ' נעמי חזן, חברת הכנסת לשעבר, סגנית יושב ראש הכנסת, אבל העיקר העיקר אחת מהמובילות בתנועה הפמיניסטיות, שאני מאוד מאוד שמחה שהיא נמצאת איתנו היום.

עאידה תומא סלימאן: כמובן אני שמחה תמיד שכל הנשים נמצאות, אבל אין מה להגיד, לפעמים יש רגעים גם מרגשים, אחרי כמה חודשים שאני נמצאת במקום הזה.

עאידה תומא סלימאן: המדד הזה, כשהתחיל הרעיון היה ניסיון ליצור, ככה הבנתי אותו אז, דרך לכמת את הבדיקה של מה מצבנו כנשים בתוך החברה ולמצוא כלים ואינדיקטורים שדרכם אפשר לקבל את התמונה הכללית.

עאידה תומא סלימאן: שמחתי על הרעיון כי אנחנו כל הזמן מדברות ותמיד יש ויכוח איתנו ויש ויכוח עם החוקרות, יש ויכוח עם הפעילות בשטח שאולי אנחנו מגזימות, אולי אנחנו לא רואות את התמונה הכללית, אנחנו רק מעבירות ביקורת, אנחנו רק מסמנות את הנושאים שעדיין טעוני טיפוח ושינוי, אבל אנחנו לא מדברות גם על ההישגים וגם אפילו כשמדברים על הישגים אנחנו לא ממש יודעים להגיד אם אנחנו מתקדמות הלאה, יש נסיגה או שאנחנו עומדות באותו מקום, ואני שמחה שסוף סוף יש לנו מדד, שיכול להיות, גם כשהוצג בפעם הראשונה והתבקשתי לעשות עליו ולנסות לתת כמה מהמחשבות אחרי ההצגה הייתה לי אז ביקורת שאני חייבת להגיד שנתקבלה ברוח טובה.

עאידה תומא סלימאן: אתמול כשהסתכלתי וקראתי והכנתי שיעורים ראיתי שהביקורת שהייתה על זה שאין פילוח של מצב הנשים הערביות באופן מיוחד כבר הושלמה הפעם ושופר המצב וכן נלקחה ההערה שלי בזמנו בחשבון.

עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל מאוד מעריכה את העשייה של הנשים שעומדות מאחורי הדוח הזה, את מרכז שוות, שעושה עבודה נהדרת במדד הזה ואת עצם העובדה שכל פעם אתן משכללות את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני לא ארחיב בדיבורים, אני רוצה קודם כל לתת את האפשרות לנשים שעסקו במלאכה להציג את המדד, כדי שנלמד איפה אנחנו עומדות היום ואחר כך נמשיך את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני גם צריכה לברך על זה שחברת הכנסת זהבה גלאון, שלמרות שהיא לא חברה בוועדה, נמצאת איתנו היום.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: פרופ' חנה הרצוג, מנהלת שותפה של שוות, המרכז לקידום נשים בזירה הציבורית, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שאת תציגי את המדד.

<חנה הרצוג: אני אפתח.

<חנה הרצוג: לכבוד רב לי הוא לפתוח, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, יושבת ראש הוועדה למעמד האישה, חברת הכנסת זהבה גלאון וכל הפעילות בכל רחבי הקשת הפוליטית והקשת של החברה האזרחית.

<חנה הרצוג: אני שמחה להיות כאן ולפתוח ולהשיק את מדד המגדר 2015.

<חנה הרצוג: מדד המגדר בוחן אי שוויון מגדרי לאורך זמן במצבן של נשים בהשוואה למצבם של הגברים.

<חנה הרצוג: אנחנו נמצאות עכשיו ברגע שכמעט עשור שנים מסוכמים ונבדקים במדד הנוכחי.

<חנה הרצוג: שני עקרונות בסיסיים מנחים את מדד המגדר, האחד הוא הרחבה מתמדת של הממדים ושל האינדיקטורים המרכיבים את כל אחד מהממדים.

<חנה הרצוג: זה אחד הייחודים של מדד אי השוויון המגדרי ואני אומרת את זה ביחס למדדים בכלל ומדדים של אי שוויון מגדרי בעולם.

<חנה הרצוג: כלומר אנחנו כל הזמן רוצות מתוך ניסיון החיים של הנשים, מתוך החוויות שלהן, מתוך הקשיים, להעלות על פני השטח מדדים ותחומים בהם יש קשיים כדי שהמדד הזה ישקף נכונה את מצב הנשים.

<חנה הרצוג: במובן הזה המדד כל הזמן מתרחב ומעמיק, הוא מעמיק כי אנחנו מוסיפים כל פעם אינדיקטורים לכל מדד.

<חנה הרצוג: זו התרומה הייחודית של המדד וחשיבותו לטעמנו.

<חנה הרצוג: העיקרון השני, שהוא לא פחות חשוב, זה שאי השוויון המגדרי איננו נמדד רק על בסיס ההבחנה הבינארית, נשים אל מול גברים, אלא לוקח בחשבון את מה שאנחנו קוראות בשפה המקצועית הצטלבותיות intersectionality, כלומר את המפגש בין מיקומים שונים של נשים במערכת החברתית.

<חנה הרצוג: בינתיים אנחנו בעיקר התמקדנו בהבדלים בין מרכז ופריפריה ובין החברה היהודית והחברה הערבית, כלומר גם תהליכים שמתרחשים בתוך החברה הערבית, אבל גם בהשוואה לחברה היהודית והדברים האלה הם ראשית הדרך, כי כמו שאמרתי, אנחנו רוצות להתרחב ולהעמיק לאורך הדרך.

<חנה הרצוג: כל הרעיון של מדד המגדר הוא לקדם חשיבה אסטרטגית להטמעת חשיבה מגדרית.

<חנה הרצוג: העמדה הבסיסית שלנו, שאמנם אנחנו יוצאות ממבט של נשים, ממבט הניסיון של הנשים, אבל המבט שלנו הוא מבט אל כלל החברה.

<חנה הרצוג: לא רק משום שאנחנו עוסקות בגברים ונשים, אלא מכיוון שאנחנו מאמינות שהמבט של הנשים אל תהליכים חברתיים הוא מבט שמסביר לנו הרבה דברים שקורים בתוך החברה.

<חנה הרצוג: לכן המדד, כמו שתראו בהמשך בהצגה, הוא כדי להראות את התמונה הכללית של החברה בכללה, שהנשים הן חלק בלתי נפרד ממנה והמבט המגדרי הוא חלק בלתי נפרד מהם.

<חנה הרצוג: הדבר הנוסף הוא שמעמדה זאת הטענה הבסיסית שלנו שפתרון הבעיות והתמודדות עם הקשיים הם לא רק תפקיד של נשים.

<חנה הרצוג: נשים צריכות לעשות, בוודאי, אבל החברה צריכה להתמודד עם האתגרים האלה.

<חנה הרצוג: במובן הזה אני חושבת שהממצא החזק ביותר, על מרב הממצאים תדבר הגר צמרת, אבל כרגע אני רוצה להדגיש רק את הדברים שמחזקים למה אני אומרת שהמדד שלנו הוא מבט על החברה בכללה, נשים רכשו הון אנושי, נשים היום בהשכלה שלהן זהות לגברים ואולי אף עולות עליהם, לעומת זאת מה שמלמד אותנו המדד שבכל שאר התחומים יש לנו תופעה של פער נמשך וכמעט יציב, דהיינו גם כאשר נשים מתקדמות עדיין הגברים מתקדמים באותו היקף.

<חנה הרצוג: מה שאנחנו אומרות זה שהרצפה עולה, התקרה נוסקת, ולכן בעצם מה שזה אומר שהבעיה והמחסומים צריכים להיות מיוחסים אל החברה והחברה צריכה לבדוק את עצמה.

<חנה הרצוג: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד כי אני יודעת שזמני קצר ואני כן רוצה לבוא ולומר, שמה שמלמד מדד המגדר של השנה הוא שבאותם המקומות שמצאנו הפרשים קטנים, או קטנים יחסית, או שינוי קל, זה לא מכיוון שנוצר שינוי במצב הנשים.

<חנה הרצוג: זה נכון לגבי החברה הערבית, שבה יש פער מגדרי יחסית קטן, אבל זה מה שאומר שלגברים ולנשים יש פחות סיכויים, וזה נכון לגבי הפריפריה שבה יש הפרשים קטנים יותר מאשר במרכז בין גברים לנשים וזה רק אומר שוב אותו דבר, שבפריפריה יש פחות סיכויים.

<חנה הרצוג: ולבסוף בהרבה מאוד תחומים אנחנו מצאנו למשל שבנושא של שכר והשלמות שכר, זה לא שהנשים התקדמו יותר, אלא שהגברים ירדו בהישגים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: זה בעצם השפעת מה שקורה בשוק העבודה.

<חנה הרצוג: בדיוק.

<חנה הרצוג: ושוק העבודה, למשל עובדי קבלן, היום שיעור הגברים זהה לשיעור הנשים, אז אתם יכולים להגיד, הפער הצטמצם.

<חנה הרצוג: לא, זה אומר ששוק עבודה מעורער, עכשיו הוא רחב והוא משפיע על נשים וגברים כאחד.

<חנה הרצוג: במילים אחרות, מדד המגדר מציע לנו דרך להסתכל על הנשים למול גברים, אבל נשים במיקומים שונים.

<חנה הרצוג: לכן הדבר המרכזי שאנחנו טוענות זה שהטמעת חשיבה מגדרית נדרשת לא רק בהבחנה בין נשים לגברים, אלא בעיקר בניתוח של הבדלים בין גברים ונשים במיקומים החברתיים השונים, תוך דגש על קבוצות מוחלשות ופריפריאליות, שגם בהן נשים הן המופלות ביותר.

<חנה הרצוג: שאר הנתונים במסמך הזה ובמה שהגר תראה בהמשך.

עאידה תומא סלימאן: תודה, פרופ' חנה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדי שנבין יותר את ההערות הכלליות כדאי מאוד לטעום מה בדיוק התוצאות היו.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר הגר צמרת קרצ'ר, חוקרת ראשית של מדד המגדר.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה שתשימו לב, אנחנו היום חייבות לסיים את הדיון ב-11:00 בדיוק, כי יש לנו מליאה, אז כמה שאפשר להתמקד ולהציג בצורה שתאפשר גם דיון אחר כך.

<הגר צמרת קרצ׳ר: בעצם חנה עשתה לי ספוילרים, אבל לא נורא, אני אחזק את זה.

<הגר צמרת קרצ׳ר: ניכנס מיד למה המבנה של המדד.

<הגר צמרת קרצ׳ר: היתרון של המדד שלנו הוא באמת שהוא כולל כרגע, במצב הנוכחי, 56 אינדיקטורים, לכן המון פעמים, ואני ראיתי את זה בכלל בשיח ציבורי, גם בטוקבקים, שכולם מדברים על הנתון המפורסם כשמדברים על פער מגדרי וזה הפער בשכר החודשי הממוצע, אצלנו זה רק 1 מתוך 56.

<הגר צמרת קרצ׳ר: התחומים, כפי שהם מוצגים כאן, הם כרגע עומדים על 11, אנחנו הוספנו השנה 2 תחומים, כאשר התחומים מתחילים באמת מהשכלה, שוק עבודה, מגדור מקצועי, סגרגציה, עוני, עוצמה, מצב משפחתי, זמן, כמות, בריאות, החברה הערבית ופריפריה.

<הגר צמרת קרצ׳ר: המספר שכתוב בתוך כל אחד מהעיגולים האלה מראה את עומק אי השוויון בכל אחד מהתחומים, לכן בהשכלה למשל יש אי שוויון נמוך, אי שוויון נמוך שנובע לא באמת משיעור הנשים המשכילות שהוא יותר גבוה בחלק מהתארים, אלא כתוצאה מהמגדור, מהסגרגציה, זה שנשים בוחרות תחומים שונים בלימודים.

זהבה גלאון: בוחרות או מוסללות.

<הגר צמרת קרצ׳ר: נכון, המילה בוחרות היא מילה לא נכונה.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אבל לא זו בלבד, אנחנו הכנסנו את זה גם כתגובה לכך שאמרו לנו, אנחנו מכירים את זה, אני בטוחה שכולכן מכירות, שאומרים 'בסדר, מה אתן רוצות?

<הגר צמרת קרצ׳ר: יש לכן פער בשכר חודשי, למה אתן לא הולכות להיי טק?

<הגר צמרת קרצ׳ר: ' וכו', אז מה שהצלחנו להכניס השנה זה גם לבדוק, בפעם הראשונה בארץ, את העניין של סגרגציה, מגדור בתחומי ההשכלה ומה שהראינו זה שהמגדור בתחום ההשכלה והבחירה, במרכאות, של נשים לאיזה תחומים ללמוד, הוא בעצם הרבה יותר נמוך מאשר מה ששוק העבודה יוצר אחרי זה.

<הגר צמרת קרצ׳ר: כלומר הסגרגציה בשוק העבודה היא הרבה יותר חזקה ושוק העבודה מפלה יותר מאשר, שוב, הבחירה של נשים בתחומי הלימוד.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אז התחום של שוק העבודה הוא תחום שמדובר ומוזכר בהרבה מדדים.

<הגר צמרת קרצ׳ר: יש לנו תחום נוסף, התחום שבו יש לנו את עומק אי השוויון הגבוה ביותר הוא התחום שאנחנו קוראות לו עוצמה.

עאידה תומא סלימאן: זה הכי גבוה.

<הגר צמרת קרצ׳ר: כן.

<הגר צמרת קרצ׳ר: עוצמה זה תחום שכולל לא רק את העניין של פוליטיקה, אלא גם את התחום העסקי ומי המנכ"ליות, מה שיעור המנכ"ליות ומנהלות בכירות.

<הגר צמרת קרצ׳ר: עוד ממצא שבעיניי הוא מאוד חזק וחשוב, זה הממצא שאומר שהתחום העסקי שבו יש פחות דמוקרטיה מן הסתם, והוא אפילו לא מתיימר לזה בניהול, יש הרבה יותר אי שוויון.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אם אנחנו מסתכלים על שיעור המנכ"ליות סך הכול בארץ, מדובר על 15%.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אם נניח נשווה את זה לחברות כנסת אז אנחנו יודעים שהיום אנחנו כבר עומדים על 29 חברות כנסת.

זהבה גלאון: מנכ"ליות גם בסקטור הפרטי וגם הציבורי, או רק בסקטור הציבורי?

<הגר צמרת קרצ׳ר: זה סך הכול מנכ"ליות בכלל, אבל יש לנו בפנים, בתוך הממד הזה יש גם את הפילוח.

<הגר צמרת קרצ׳ר: זה גם נכנס.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אני אעבור עכשיו טיפה על הנתונים קצת יותר.

<הגר צמרת קרצ׳ר: קודם כל לתוצאה הסופית, אני רוצה להסביר מה זה אומר.

<הגר צמרת קרצ׳ר: מה שיפה במדד, אחד הדברים פורצי הדרך בעיניי, חנה הזכירה את זה, שאנחנו לוקחים באמת את הדברים, את התחושות, את הנורמות ופשוט מתרגמות אותם לשפת המומחים שהיא בעצם שפה שאנחנו יודעות שהיא שפה מדירה, שפה של עובדות מספריות.

<הגר צמרת קרצ׳ר: ולא זו בלבד שאנחנו מתרגמות כל אחד מהתחומים והתחושות למספר, אנחנו גם יוצרות באופן מצרפי מספר אחד ובשיטה, כמו במחשבה, של מדד המחירים לצרכן קיבלנו על 2004 את המצב של סך הכול אי השוויון המגדרי בישראל, 1 בשנת 2004.

<הגר צמרת קרצ׳ר: כאן אנחנו רואים את קצב ההתפתחות, האם אי השוויון גדל או קטן על פני השנים, וכמו שאנחנו רואים, אם 2004 זה 1, אחרי עשור הגענו למצב של 0.93, כלומר יש לנו שיפור אפסי ומזערי במצב אי השוויון.

עאידה תומא סלימאן: כלומר לקח לנו 10 שנים לזוז 0.07.

<הגר צמרת קרצ׳ר: בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: יש תקווה אחרי 100 שנים.

<הגר צמרת קרצ׳ר: וחנה הסבירה את הגורם העיקרי.

<הגר צמרת קרצ׳ר: הגורם העיקרי לשיפור, במרכאות, זה באמת הרעה במצב של הגברים כתוצאה מריבוי של עבודות חלקיות של גברים.

<הגר צמרת קרצ׳ר: בגלל כל המשבר שהנתונים עיוורים לו בשוק העבודה אנחנו רואים הידרדרות במצב הגברים, שזה "משפר" את המצב.

<הגר צמרת קרצ׳ר: דיברתי קודם על העניין של סך כל אי השוויון, עכשיו אני רוצה לדבר על עומק אי השוויון.

<הגר צמרת קרצ׳ר: עומק אי השוויון זה כמה אי שוויון יש לנו בכל תחום.

<הגר צמרת קרצ׳ר: מה שהגרף הזה מתאר, הוא מתאר את התחומים, כל תחום שהיה צבוע בעיגולים בשקופית השנייה הפך לקו ואם אתם רואים, אמרתי קודם שבו יש את עומק אי השוויון הגבוה ביותר זה התחום של עוצמה.

<הגר צמרת קרצ׳ר: זה הקו הכחול למעלה.

<הגר צמרת קרצ׳ר: התחום שבו יש הכי פחות אי שוויון הוא למטה, קו ההשכלה, באמת בהשכלה יש אי שוויון נמוך ביותר, הוא הכי נמוך.

<הגר צמרת קרצ׳ר: הניתוח הזה מאפשר לנו ליצור תעדוף של איזה תחום הכי חשוב לטפל בו ברמה של מדיניות.

עאידה תומא סלימאן: מעניין מאוד, כי הגרפים האחרים, תסתכלי על כל אחת מהקטגוריות - - -

חנין זועבי: החברה הערבית, זה המדד הכי - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, מבחינת העומק, אני רוצה להגיד, כשאני מסתכלת על כל הגרפים יש מין קו כזה שאין בו עליות וירידות חדות.

עאידה תומא סלימאן: הגרף היחידי, של החברה הערבית, נראה כזה, קפיצות למעלה וקפיצות למטה, איך מסבירים את זה?

עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק קורה?

עאידה תומא סלימאן: למה יש פתאום עלייה חדה כזו ואחריה ירידה חדה?

עאידה תומא סלימאן: זה בשנת 2006, למשל.

<הגר צמרת קרצ׳ר: בעיקר מה שמאפיין את החברה הערבית, אין ספק שזו קריאה נכונה, זה שהיא התחילה מאי שוויון גבוה יחסית ושם באמת אפשר לראות שיפור.

<הגר צמרת קרצ׳ר: יש לזה כמה סיבות, אחת הסיבות קשורה לכך שבשוק העבודה שיעור העבודה של הגברים הערבים הוא מאוד גבוה, לעומת זאת נשים ערביות משתתפות בשיעורים הרבה יותר נמוכים, אבל מי שמשתתפת היא משכילה יותר.

<הגר צמרת קרצ׳ר: כתוצאה מכך זה יוצר מצב שבו למשל השכר לשעה של נשים ערביות הוא יותר גבוה בממוצע מהשכר לשעה של גברים ערבים.

עאידה תומא סלימאן: זה מסביר את ההבדל, זה לא מסביר את העליות והירידות משנה לשנה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שפה יש את הפקטור הסביבתי, כלומר כמה השקעות היו באותה שנה, מה גרם שדווקא ב-2006 פתאום יש עלייה ומיד אחריה ירידה חדה, ירידה שממשיכה עד 2012.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אני לא הייתי מסתכלת על נקודה ספציפית, זה כן מטעה, כי באופן כללי כשאנחנו בוחנים מגמה בכלל בנתונים לא צריך להסתכל על נקודה ספציפית.

<הגר צמרת קרצ׳ר: לעומת זאת זה שיש את הירידה משנת 2008, זה בוודאי שזה כן נמצא ויש לזה את ההסברים.

<הגר צמרת קרצ׳ר: השקעה זה לא משהו שאנחנו רואים בתוצאה באופן ישיר, זאת אומרת אם נשקיע עכשיו בחינוך או בתשתיות זה לא משהו שאתה רואה בתוצאות.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אנחנו בוחנות תוצאות של התנהגות, את המספרים.

<קריאה: אם מותר לי להציע הסבר למחשבה, זה דורש בדיקה, אני חושבת שזה מעיד על היעדר מדיניות.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אני אמשיך עם ממד העוצמה.

<הגר צמרת קרצ׳ר: הזכרתי קצת קודם, העניין של מספר חברות הכנסת והשרות, אז אנחנו רואים שיש גידול במספר חברות הכנסת, אבל לא משנה מה גודל הממשלה אנחנו רואים שמספר השרות הוא די קבוע.

<הגר צמרת קרצ׳ר: עקבנו אחרי מספר השרים לעומת מספר השרות ואנחנו רואים שיש שינויים משמעותיים וגדולים של הממשלה אבל השרות בסך הכול לא נמצאות במגמה של שיפור.

<הגר צמרת קרצ׳ר: פה זה גם מה שתיארתי קודם לגבי המנכ"ליות, מנכ"ליות לעומת מנכ"לים, מה שאנחנו רואים פה זה שיש איזה שהוא גידול במספר המנכ"לים, גם במספר המנכ"ליות, אבל הפער גדול מאוד, אי אפשר לדבר בכלל על שיפור.

<הגר צמרת קרצ׳ר: בעצם מדובר באי שוויון שהוא מאוד קיצוני ויש לכך השלכות מרחיקות לכת על החלטות בשוק העבודה.

<הגר צמרת קרצ׳ר: זה העניין של פערים בשכר חודשי, זה הנתון הקבוע.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אנחנו יודעים שהפער בשכר החודשי של גברים ושל נשים עומד על 38% והוא נובע גם מזה שנשים עובדות הרבה פעמים במשרה חלקית, שזה הנתון הבא.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אנחנו רואים כאן את שיעור הנשים שעובדות במשרה חלקית ולכן הוותק שלהם נפגע, התנאים שלהם נפגעים, הפנסיה שלהם נפגעת, זה הקו הירוק למעלה, אלה שיעורים הרבה יותר גבוהים של נשים שעובדות במשרה חלקית.

<הגר צמרת קרצ׳ר: דבר אחרון שאני רוצה להתרכז בו זה בממד האלימות.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אחרי שפרסמנו את המדד שלנו עם מתודולוגיה שאנחנו פיתחנו לבד גילינו שהאיחוד האירופי, אחרי שאנחנו פרסמנו, לא שאני טוענת שהוא הושפע, אבל זה היה מאוד יפה מבחינתנו לראות את זה שהוא פרסם בתקציב של בערך פי 100 או 200 מדד עם מתודולוגיה מאוד מאוד דומה והתחומים שהם הכניסו, למשל הם הכניסו גם את תחום האלימות, אבל הם השאירו שם דף ריק, כי אין להם נתונים.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אז אנחנו הרגשנו מאוד גאווה שהצלחנו ליצור ממד שכן עוקב אחרי האלימות שנשים חוות, אבל הסיבה שרציתי להתעכב על תחושת הביטחון והליכה ברחוב, כי היא בעיניי דוגמה ממש חזקה לעניין הנורמטיבי, זה דבר שגברים באמת לא מצליחים להבין ולא חושבים ולא מביאים בשיקולים שלהם.

<הגר צמרת קרצ׳ר: כשאנחנו אומרים להם את זה, הרבה פעמים, אני לפחות נתקלתי בזה, הם ממש מבטלים את זה, שזה עניין חרדתי, העניין של לכנות אותנו חרדיות זה בעיניי ההיסטריה של המאה ה-19.

<הגר צמרת קרצ׳ר: כאן אנחנו מצליחות, הנה מצב שבו - - - אוקיי, אתה אומר לי שאני מרגישה חרדתית, בבקשה, הנה יש פה את הנתון, נתון חזק שאומר שמדובר, שימו לב לפערים, נשים משנת 2004 עד 2013 תמיד תחושת הביטחון שלהן בהליכה ברחוב בישראל נמצאת בשיעורים נמוכים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אתן לא חושבות, סתם אני מעלה רעיון, שזה לא גם כן מלכוד שאנחנו נכנסנו אליו?

עאידה תומא סלימאן: כי בעצם ביטחון של נשים, במיוחד בנושאי אלימות, אמור להיות מעורער יותר במקומות שאנחנו מכירות, זה לא רק ללכת ברחוב.

עאידה תומא סלימאן: כלומר רוב מקרי האונס, רוב מקרי האלימות, רוב מקרי התקיפה המינית קורים ב - - -

<קריאה: בתוך המשפחה.

עאידה תומא סלימאן: ולא ברחוב.

מיכל רוזין: אבל בסרטים בהוליווד זה קורה ברחוב.

עאידה תומא סלימאן: כן, אז השאלה אם אנחנו בודקים את זה כממד ולוקחים את זה כאינדיקטור, האם אנחנו לא נופלות לתוך המלכודת שגידלו אותנו שהמקום הכי מסוכן בשבילנו זה הרחוב, כאשר זה לא ממש ככה.

מיכל רוזין: ודאי שכן, אבל זה לא מוריד את החשש שלנו.

מיכל רוזין: אני אומרת את זה, בתור אחת שמכירה את כל המיתוסים ומנפצת אותם אני מפחדת ללכת בחושך ברחוב.

<קריאה: אבל יש גם אופניים על המדרכה ואופנועים, זה גם מסוכן.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אנחנו עוקבות גם אחרי מרכזי הסיוע ומספר הנשים שם.

<הגר צמרת קרצ׳ר: בנוסף לכך גם עמדנו בקשר עם המשרד לביטחון פנים שמפתח מדד למעקב אחרי אלימות שהוא עוסק עכשיו בעניין של לבצע סקר כמה אנשים נפגעים ומשווה את הסקר של כמה אנשים נפגעים לעומת כמה מדווח.

<הגר צמרת קרצ׳ר: כתוצאה מהסקר הזה מה שהם גילו זה ש-60% מהפשעים לא מדווחים ואף אחד לא יודע מהם.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אז אנחנו כן נמצאים במעקב, זו הערה מאוד טובה.

זהבה גלאון: אני רוצה להעיר הערה קטנה בהקשר הזה של תחושת ביטחון.

זהבה גלאון: לפני שנה הוצג דוח של מדד הביטחון ותחושת הביטחון היא לא רק אפרופו הליכה ברחוב.

זהבה גלאון: הוויכוח הוא ויכוח נכון, האם זה במרחב הביתי או המרחב הציבורי, אבל תחושת הביטחון מול מוסדות המדינה ועל תחושת הביטחון הזאת לדעתי שווה אולי להרחיב בפעם הבאה, מעבר לעניין של הליכה ברחוב, בעיקר מול מוסדות המדינה, איפה נשים חשות והפער המגדרי שאיפה נשים חשות מאוימות מול הממסדים השונים.

זהבה גלאון: אני חושבת שהבסיס של המחקר שנעשה, שזה היה מחקר סופר רציני, יכול להיות דוגמה ל - - - זה עוד נדבך מאוד משמעותי בבחינת עומק הפער.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמה שאמרת, חברת הכנסת גלאון, זה נכון, את מדד הביטחון אני גם מכירה כי הייתי אז חלק מהקואליציה שפיתחה את המדד, אבל כשמדברים על ממד האלימות, השאלה אם אנחנו בודקות את התחושה או את האלימות עצמה.

<הגר צמרת קרצ׳ר: גם וגם.

<הגר צמרת קרצ׳ר: זה רק אחד האינדיקטורים.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אני רק רוצה לסיים עם הדבר האחרון, אנחנו עשינו - - -

מיכל רוזין: אוה, יש לנו תקווה.

<הגר צמרת קרצ׳ר: בהנחה שלא נעשה שום דבר והמצב יישאר בדיוק באותו קו מגמה, אותו קו מגמה של מה שראינו עד עכשיו, אנחנו צפויים להגיע לשנת - - -

זהבה גלאון: יש מקום לאופטימיות.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שזו גם כן, לצערי הרב, נבואה לא מדויקת, כי בסופו של דבר זה לא רק הולך כל הזמן - - -

חנין זועבי: זה לא ליניארי.

עאידה תומא סלימאן: ראינו את זה כבר, אפילו פה.

חנין זועבי: היא אמרה, אנחנו מתקדמות וגם כולם מתקדמים אז אנחנו שומרים על הפער.

חנין זועבי: אנחנו יכולים להתקדם ולא להתקדם.

<הגר צמרת קרצ׳ר: זה מעיד על הקצב.

<הגר צמרת קרצ׳ר: אף אחד לא באמת חושב, אני באמת לא חושבת בתור מי שעשה את המחקר שזה ייסגר בשנה הזאת, פשוט זה מעיד על הקצב המאוד איטי שכרגע אנחנו רואות.

חנין זועבי: אז השנה הזאת אני מקווה שהרבה דברים ישתנו.

זהבה גלאון: השאלה אם יש אסטרטגיות לפעולה, תכנית עבודה שמאפשרת ל - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהנתונים מעוררים הרבה שאלות ואולי דיון ורצון להתייחס, אבל אני הייתי רוצה לתת גם לגב' יפית אלפנדרי מהלמ"ס, הממונה על סטטיסטיקה מגדרית, ואני עכשיו מבקשת 3 דקות, אם אפשר.

<יפית אלפנדרי: אני אנסה לדבר בקצרה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שכולן ישתתפו, מי שתרצה, אז אי אפשר - - - יש לי רשימה ארוכה.

<יפית אלפנדרי: אין בעיה, אני אדבר ממש בקצרה.

<יפית אלפנדרי: תעבירי לשקף של סטטיסטיקה כלכלית וחברתית.

<יפית אלפנדרי: ראשית אני רוצה לברך את העוסקות במלאכה על בניית מדד מושכל, מקצועי, שבא לשינוי תפיסה וסדר יום מגדרי.

<יפית אלפנדרי: בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אנחנו מברכים על מדד כזה והשימוש המושכל בנתונים.

<יפית אלפנדרי: אני רוצה לפתוח ולהגיד שבשנים האחרונות התחלנו לשים דגש על כל הנושא של הסטטיסטיקה המגדרית ואחרי שהגר דיברה אני רוצה להגיד מה חסר בסטטיסטיקה בכלל ובסטטיסטיקה המגדרית בפרט.

<יפית אלפנדרי: בשנים האחרונות חלה מגמה בעולם שלא מספיקה סטטיסטיקה כלכלית אלא צריך לקחת בחשבון גם את הסטטיסטיקה החברתית כדי להראות מה כושר הייצור של המשק, להצביע על יציבות כלכלית.

<יפית אלפנדרי: באמת ראינו את זה בשנים האחרונות ובדוגמה האחרונה ביוון, מה שקרה שם עם הכלכלה, ומה שקרה בישראל זה שהדגש היה על סטטיסטיקה כלכלית ואנחנו רואים את זה במדד.

<יפית אלפנדרי: הסטטיסטיקה שלנו בנושא של עבודה, שכר, דמוגרפיה, בריאות ופריון היא סטטיסטיקה מפותחת, לצערי הרב אין לנו סטטיסטיקה טובה בנושא של יזמות עסקית, אבל מה שחשוב, זו סטטיסטיקה במבט הוליסטי, כלומר להראות את היציבות הכלכלית ואת כושר הייצור של המדינה, שקשור לעמדות, אורח חיים ואלימות במשפחה.

<יפית אלפנדרי: לגבי אלימות במשפחה, חשוב לי להדגיש שעשו מחקרים ורק 12% בממוצע ממקרי האלימות במשפחה מדווחים למשטרה, ב-95% ממקרי האלימות הקורבנות הם נשים ולכן לא מספיק, כמו שעמדתן על זה, להציג מדד של תחושת ביטחון, מאוד חשוב לחקור את הנושא ואין מספיק מידע בנושא.

<יפית אלפנדרי: בעזרת סטטיסטיקה, ובאמת זה מה שהוכח בעולם, נבנו תכניות לטיפול בנושא.

<יפית אלפנדרי: הנושא של האלימות הוא אלימות מהבית.

<יפית אלפנדרי: נושא נוסף זה נושא של תקצוב זמן, כלומר חלוקת הזמן בין הבית לבין המשפחה, שזה לא קיים.

<יפית אלפנדרי: יש נושא חדש בחשבונות הלאומיים בכלכלה, זה חשבונות הלוויין, לדעת כמה האישה עובדת בבית.

<יפית אלפנדרי: כמה אישה עובדת בבית מאוד חשוב לכושר הייצור של המשק, כלומר אם אני גם מנקה וגם מבשלת אני יכולה לקחת עוזרת שתעזור לי לעשות את הדברים האלה ולהיות יותר בעבודה וככה לקבל תמונה יותר כוללת על הכלכלה ועל מה שקורה במשק, וזה גם לא קיים במדינת ישראל.

<יפית אלפנדרי: אלה שני נושאים חשובים שחשוב לפתח בסטטיסטיקה בכלל ובסטטיסטיקה המגדרית בפרט.

<יפית אלפנדרי: זה יעלה את הערך של כל מדד שמפתחים בנושא.

עאידה תומא סלימאן: זהו?

עאידה תומא סלימאן: הפתעת אותי, ממש הפתעת אותי.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: גב' ורד סוויד.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<ורד סוויד: קודם כל אנחנו מברכות על המדד של שוות, הוא מדד מקצועי ובכנסים שאני משתתפת בעולם הוא מדד שמדברים עליו.

<ורד סוויד: פרופ' נעמי חזן העבירה אותו ואני יודעת שהוא מוערך גם על ידי ה-UN women וגם על ידי ה-OECD ולא לחינם אתם ראיתם אחר כך את זה מוטמע במקומות אחרים.

<ורד סוויד: אנחנו רואים כאן מגמת שיפור, נכון שהיא איטית, נכונה ל-2013, וצריך לשמור שהמגמה הזאת תמשיך.

<ורד סוויד: מבחינת ההערות שלנו, גם במגזר הערבי הדברים לא קרו באופן אקראי.

<ורד סוויד: מ-2007-8 הועברו החלטות ממשלה מאוד ספציפיות שכוללות מלגות ועידוד למידה של מקצועות ספציפיים, הוקמה רשות לפיתוח כלכלי ערבי וניתנו מענים גדולים יותר לחסמים אובייקטיביים כמו תחבורה ציבורית.

<ורד סוויד: ברור שחלק גדול מאי השוויון, אם אין לאישה לא תחבורה ציבורית ולא מעון, עדיין חסר במקומות מסוימים, ברור שנראה את הפערים.

<ורד סוויד: לכן כשנעשית עשייה אקטיבית רואים את השיפור.

עאידה תומא סלימאן: בעצם לא ראינו שיפור.

<ורד סוויד: במגזר הערבי יש שיפור מ-2006 ל-2013, המגמה היא של שיפור ויציאת נשים - - -

חנין זועבי: גם פה יש הערה חשובה, שהקטנת הפער זה בגלל שמצבם של הגברים הורע.

חנין זועבי: יש הרעה כללית.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי כל הזמן, אסור לבקש שוויון עם גברים, כי הפתרון יהיה להוריד את הגברים.

חנין זועבי: למה לא הזכרת את זה?

חנין זועבי: זה נתון חשוב.

<ורד סוויד: הנקודה המרכזית שהם נגעו בה היא בעיית העוצמה.

<ורד סוויד: היום קיים כמעט קרוב לייצוג הולם, 44%, בדירקטוריונים בחברות ממשלתיות, בצוותים ובוועדות, אבל כשאנחנו בוחנים את מספר היושבות ראש והמנכ"ליות הנתונים הם שונים לגמרי ולכן ההתמקדות היום צריכה להשתנות ולדרוש את אותו הדבר לגבי המקומות - - - עברה חקיקה בכנסת לגבי הרשויות המקומיות, רשימה שתהיה בה שליש נשים תקבל תגמול, צפוי לראות את התוצאות בבחירות הקרובות, עדיין לא עברה החקיקה הזאת לגבי הכנסת, ויש לה משמעות.

<ורד סוויד: כשמקימים ממשלה ויש קואליציה וקיימות מפלגות שלא קיימות בהן נשים לא נוכל לראות אותן שרות.

<ורד סוויד: לכן אנחנו צריכים גם לעגן בחקיקה, אם אנחנו מדברים על העוצמה הפוליטית, וגם לדרוש ייצוג הולם שעד היום נדרש בעיקר בוועדות ובצוותים.

<ורד סוויד: אנחנו מנסים עכשיו למצוא מודל שיעבוד על זה, שממנים לתפקיד בכיר בממשלה, לדוגמה, שיכריזו מתי בפעם האחרונה, אם הייתה, הייתה אישה בתפקיד, במינוי של מנכ"ל או במינוי אמון או במינוי של יושב ראש חברה ציבורית.

<ורד סוויד: זו ההמלצה המרכזית שלנו, כי אנחנו באמת רואים בהשכלה ובנושאים אחרים - - - וכמובן להמשיך ולעודד את הנושא של מקום עבודה תומך משפחה.

<ורד סוויד: בשירות המדינה הוכרה כבר לפני כ-3 שנים משרת אב כמשרת אם וצריך להכיר את זה בשכר המשק.

<ורד סוויד: מדינת ישראל גדולה במספר הילדים, מספר הילדים הממוצע הוא 3 ילדים, במדינות ה-OECD הוא 1.7, ועדיין מרבית הנטל ההורי ברוב המשפחות בכל מגוון קבוצות האוכלוסייה לא נופל בצורה שוויונית.

<ורד סוויד: אני יודעת שלמ"ס, את לא דיברת על זה, אמור לעשות סקר חלוקת תפקידי ההורות בבית.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, סמאח.

<סמאח סלאימה אגבאריה: בוקר טוב לכולם.

<סמאח סלאימה אגבאריה: אני פה גם בכובע של נעם, נשים ערביות במרכז, ארגון שמשרת נשים ונערות בערי המרכז כבר 6 שנים וגם לאחרונה התחלתי להוביל תפקיד בסיכוי והדברים ככה מצטלבים, כי אנחנו מדברים על סיכוייהם של נשים בחברה הישראלית.

<סמאח סלאימה אגבאריה: יש לי הערות כלליות על המדד בכלל והתמקדתי קצת במדד שהתייחס לחברה הערבית והגיע הזמן גם, כמו שמקפידים פה בוועדה הזאת, לדבר על החברה הערבית ולא המגזר הערבי, כי כשגוזרים משהו מאוד קשה לחבר אותו בחזרה, אז אנחנו החברה הערבית.

<סמאח סלאימה אגבאריה: כמה דברים.

<סמאח סלאימה אגבאריה: אל"ף, אני חושבת שבמדד חסר כל הנושא של דיווח עצמי של נשים, מה הנשים בישראל מרגישות ואומרות על המצב שלהן.

<סמאח סלאימה אגבאריה: עם כל הכבוד לטבלאות ולמספרים הם לא מייצגים, לתחושתי, את המצב בפועל.

<סמאח סלאימה אגבאריה: אנחנו יודעים מה המוגבלות של מספרים.

<סמאח סלאימה אגבאריה: בגדול אני גם חושבת שחסר כל הנושא של אקטיביזם פמיניסטי בחברה הישראלית ומה נעשה, אני חושבת שגם צמצום מגמת השיפור או הרעה קשורה איכשהו לתנועה הפמיניסטית לא מבוטלת במשך הרבה עשורים, שידעה גם עליות וגם ירידות, אבל כל הגרפים שראינו, אני לא חושבת שהיינו רואים אותם בלי נשים מדהימות שמובילות דברים בחברה שלהן, כל אחת במעגל הקטן שלה.

<סמאח סלאימה אגבאריה: הממד הזה של שיח פמיניסטי בחברה הישראלית לא בא לידי ביטוי במדד.

<סמאח סלאימה אגבאריה: לגבי החברה הערבית, זה לא סוד שהחברה הערבית בכלל, נשים וגברים כאחד, מופלים לרעה.

<סמאח סלאימה אגבאריה: המשפט הזועק בפרק שמדבר על החברה הערבית, בכל תחומי החיים, אין אפילו סעיף אחד יוצא מן הכלל, שהחברה הערבית מופלית לרעה.

<סמאח סלאימה אגבאריה: לא צריך להיות גאון גדול בסוציולוגיה כדי להבין שנשים בחברה, נשים ערביות בחברה שהיא מלכתחילה מופלית לרעה, מה הציפייה שלהן ומה המצב שלהן האמיתי.

<סמאח סלאימה אגבאריה: מה שבולט לעין, שנשים ערביות בתוך הבית שלהן, בתוך החברה, עושות הרבה למען עצמן.

<סמאח סלאימה אגבאריה: נשים ערביות לומדות יותר, יוצאות לשוק העבודה יותר, מבקשות יותר, מתלוננות יותר, מדווחות יותר על פגיעה ואלימות, ומצד שני המדינה מקרטעת בכל מה שקשור לפיתוח שירותים מותאמים לנשים ערביות.

<סמאח סלאימה אגבאריה: למשל, ניקח דוגמה לשוק העבודה, המקרה היחיד שנשים ערביות קפצו בגרף מעל הגברים זה היה בנושא של ההשכלה וזה מפריך את התיאוריה שהחסם להשתלבות בשוק העבודה הישראלי הוא השכלה, כי נשים משכילות, נשים ערביות משכילות, אבל הן לא משתלבות בשוק העבודה.

<סמאח סלאימה אגבאריה: זה אומר ששוק העבודה הישראלי עוד לא מוכן לכוח מוכשר אקדמי שמאוד מאוד רוצה להשתלב.

<סמאח סלאימה אגבאריה: החסמים התרבותיים, מה שנקרא פעם, שאישה לא הולכת ללמוד, זה פשוט מופרך, כי למיטב ידיעתי, פעם אחרונה שבדקתי את החברה שלי, אין אוניברסיטה בחברה הערבית, זה אומר שנשים ערביות יוצאות להשיג ולהשכיל ולקבל תארים אקדמיים בחברה היהודית הישראלית, זה אומר שהמחסום הזה של היציאה מהכפר וגם לחו"ל, כל התיאוריה הזאת שהמדינה התחבאה מאחוריה 60 שנה, שהנשים הערביות רוצות להיות בבית ואנחנו עושים את זה מתוך התחשבות בהן, היא פשוט בטלה ומבוטלת.

<סמאח סלאימה אגבאריה: צריך להתפכח וללמוד את הלקח ולהתאים את החברה, כי יש בה נגיעה של גזענות, גם כלפי ערבים וגם כלפי נשים.

<סמאח סלאימה אגבאריה: עוד שתי נקודות.

<סמאח סלאימה אגבאריה: הנושא של חלקיות משרה.

<סמאח סלאימה אגבאריה: נשים ערביות עובדות בחלקיות משרה, המדד הצטמצם כי גם גברים ערבים התחילו לעבוד בחלקיות משרה וזה אומר שכולנו באותה הסירה והמצב של כולם הוא לא טוב.

<סמאח סלאימה אגבאריה: שלא נבין את המדד בצורה לא נכונה.

<סמאח סלאימה אגבאריה: הדבר האחרון, וזה מאוד מאוד קרוב אליי ולכל ארגון נשים שעובד עם נשים ערביות, הנושא של אלימות במשפחה או אלימות בחברה, זה רצח נשים, לא בא לידי ביטוי במדד הזה, שנשים ערביות בעשור האחרון, ואלה נתונים של המגזר השלישי, מדווחות יותר על פגיעה בתוך המשפחה.

<סמאח סלאימה אגבאריה: לא לרשויות.

<סמאח סלאימה אגבאריה: מה שיש כאן זה מדיווח לרשויות, למשטרה, למערכת הבריאות, אבל לא לארגוני הנשים, וכל אישה שעובדת בארגון נשים יודעת שהדיווחים שם והפערים בין הדיווחים הם שונים.

<סמאח סלאימה אגבאריה: מחקר אחרון שנעשה מראה שנשים ערביות בעשור האחרון פשוט מדווחות הרבה יותר.

<סמאח סלאימה אגבאריה: זה לא מגיע למדד, לצערי, אבל לתשומת הלב של כולנו.

<סמאח סלאימה אגבאריה: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, סמאח.

עאידה תומא סלימאן: גב' יהודית.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מצליחה לבטא את זה.

<יהודית סטלמך: אין מה לעשות, השמות הגרמניים זו בעיה.

<יהודית סטלמך: אז בוקר טוב לכולם, לכולן כמעט אפשר לומר, ליושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, חברות וחברי כנסת נכבדים שהגיעו, פרופ' חזן, פרופ' הרצוג, ד"ר צמרת קרצ'ר.

<יהודית סטלמך: אני בפעם השנייה משתתפת בהצגתו של מדד המגדר של מכון שוות כאן בוועדה זו ובסך הכול בפעם השלישית, כי זו הפעם השלישית שהמדד מתפרסם.

<יהודית סטלמך: בשם קרן פרידריך אברט, שאני מייצגת אותה כאן, אני באמת גאה על האפשרות שניתנה לנו להיות שותפים לפרויקט הזה, בעצם למין ההתחלה שלו - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שלא נחוקק איזה שהוא חוק שימנע מכם בהמשך.

<יהודית סטלמך: ובאמת לראות אותו מתפתח משנה לשנה וקורם עור וגידים ופורש כנפיים.

<יהודית סטלמך: אני חושבת שצריך להזכיר כאן משהו שקרה השנה ושלטעמי הוא מאוד מאוד משמעותי וזה האתר האינטרנטי שהושק לפני כחודשיים שמאפשר את הגישה לנתונים בצורה עוד הרבה יותר רחבה ממה שזה היה קודם לכן.

<יהודית סטלמך: אני כולי תקווה שאנשים ישתמשו באפשרות הזאת, ולא רק אנשים פרטיים אלא בעיקר כאלה שיש להם נגישות לקבלת החלטות וליישומן.

<יהודית סטלמך: מה שפחות מעודד זה מה שנאמר כאן כבר מספר פעמים, שאנחנו לא רואים איזה שהוא שיפור שיכול לעורר אינספירציה ושגם אותו שיפור שאנחנו רואים הוא לא תוצאה של שיפור מהותי במעמדן של נשים במדינת ישראל, אלא בזה שהחברה שלנו באופן כללי הולכת לכיוון של מצב הרבה פחות טוב מבחינה כלכלית ומבחינה חברתית וההרעה של מצבם של הגברים באיזה שהיא צורה בא לידי ביטוי חיובי אצל נשים.

<יהודית סטלמך: זה ממש לא הכיוון שלדעתי צריך לנקוט בו על מנת לצמצם פערים.

<יהודית סטלמך: רק לפני יומיים התקיים בפני ועדה זו במקום הזה דיון על מעמדן של היועצות למעמד האישה ברשויות המקומיות.

<יהודית סטלמך: מהדיון הזה עולה שאמנם קיים חוק במדינת ישראל ואנחנו יודעים שהחוק הזה לא מספק ושצריך לשפר אותו וכו' וכו', אבל אפילו את החוק הקיים לא בדיוק מיישמים ולא בדיוק אוכפים.

<יהודית סטלמך: אנחנו למשל יודעים שמתוך 74 רשויות ערביות יש רק 11 יועצות שנבחרו במכרז על פי חוק, אנחנו יודעים שלרוב היועצות יש תקציבים דלים מאוד, אנחנו יודעים שרובן עובדות בתפקיד אחר וככה בתור איזה שהוא סוג של תחביב גם ממלאות את התפקיד של היועצות.

<יהודית סטלמך: זאת מבחינתי דוגמה שהיא פשוט אקטואלית למצב שאומר שגם כשיש חקיקה עדיין אנחנו לא רואים בשטח את השינויים הרצויים.

<יהודית סטלמך: אני חושבת שזה בדיוק התפקיד של המדד, להצביע על אותם מקומות שבהם יש צורך בפעולה וזה התפקיד של הבית הזה, לעשות את השינוי.

<יהודית סטלמך: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: פרופ' נעמי חזן, מנהלת שותפה של שוות, בבקשה.

נעמי חזן: תודה רבה, גברתי יושבת הראש.

נעמי חזן: אני מוכרחה להודות שאני כל כך שמחה להיות פה היום.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם שמחות שאת פה.

נעמי חזן: כי יושבת הראש, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אני שמתי עליה עין לפני 30 שנה, חשבתי שאני אוכל להביא אותה למפלגתי - - -

זהבה גלאון: היא הייתה בת 12 פחות או יותר.

נעמי חזן: בגיל 12, ברור, כי היא מאוד מאוד מתקדמת, אבל היום אני יכולה להגיד - - -

חנין זועבי: טוב שלא הצלחת.

נעמי חזן: תודה רבה, גברתי חברת הכנסת.

נעמי חזן: אני יכולה להגיד בשקט ובהנאה ובשמחה ובאושר שהיא נמצאת במקום הנכון ובאמת ברכותיי.

נעמי חזן: אני אקצר מאוד, אני אדבר על המלצות, אבל אני אתחיל בשתי מילים של פתיח.

נעמי חזן: אני מאוד מאוד מתחברת למה שסמאח אמרה, אני לא אשת מספרים, אני אשת עשייה וחשיבה, כי אני חושבת ששני הדברים קשורים אחד לשני, אבל למדתי דווקא בבניין הזה, במוסד הזה, במשכן הזה, שיש אפשרות של המון פעילות ואפס התקדמות.

חנין זועבי: זה גם אנחנו יודעות.

עאידה תומא סלימאן: למדנו בדרך הקשה.

זהבה גלאון: אנחנו גם עיגנו את זה בחקיקה.

נעמי חזן: ומשום שברור לחלוטין שאתן שותפות להרגשה הזאת מספרים עוזרים לנו להבין את המצב לאשורו.

נעמי חזן: אפילו שזה לא נעים ולא נוח.

נעמי חזן: זה לא העניין של מוטיבציות וכוונות טובות, זה עניין של המצב בשטח והסוגיה שעומדת בפנינו זה איך משפרים את המצב.

נעמי חזן: לכן יש לנו פה חמש המלצות והן המלצות קונקרטיות, כי לא ייתכן שמצב של אי שוויון מתמשך יונצח עד שנת 2097, אני בטוח לא אהיה.

נעמי חזן: ההמלצה הראשונה היא הצבת יעדים מדידים בכל תחום לצמצום הפערים המגדריים באופן שיטתי, כאשר הוועדה הזאת צריכה לפקח על קצב היישום ואם לא, לעשות משהו.

נעמי חזן: המלצה שנייה, אני חוזרת ואומרת מה שנאמר כבר פעמים רבות, הבעיה היא לא קידום נשים, הבעיה היא צמצום פערים וצמצום פערים של נשים זה צמצום של פערים בתוך החברה הישראלית, של ערבים ויהודים, של מזרחים ואשכנזים, של יוצאי אתיופיה ויוצאי ברית המועצות לשעבר.

נעמי חזן: צריך לצמצם פערים, צריך לעשות הטמעת חשיבה מגדרית תוך ייצוג, תוך שילוב היבטים מגדריים של תפוצות ספציפיות בחברה וגם תוך בחינה מגדרית של ההשלכות של כל המדיניות.

נעמי חזן: יש החלטת ממשלה בנושא, מה נעשה?

נעמי חזן: בלי הטמעת חשיבה מגדרית שום דבר לא ישתנה, אלא לרעה, בהחלט במצב הקיים.

נעמי חזן: המלצה שלישית, חשיבה מחדש על היחסים שבין המשפחה והעבודה.

נעמי חזן: שוק העבודה במדינת ישראל מעוות לחלוטין מבחינה מגדרית וצריך לחשוב גם על דפוסי העבודה של הגברים אם רוצים להגיע לשוויון מגדרי.

נעמי חזן: יפית הזכירה את ההמלצה הרביעית.

נעמי חזן: חברות הכנסת, אתן יושבות בבית הזה, אם אין פילוח מגדרי של נתונים אפשר לטייח הכול, ולכן אם אין ברירה, שהוועדה תיזום חקיקה שתעגן את הצורך באיסוף נתונים מגדרי, אז לא יהיו לנו גם ויכוחים על אלימות במשפחה והנתונים הללו.

נעמי חזן: והדבר האחרון, אנחנו צריכים לחשב מחדש את החשבונאות הלאומית, כי ההנחה הבסיסית היא שחצי ממה שנשים עושות לא נספר, וברוך ה' אנחנו יודעות שכולנו עובדות קשה מאוד ב-20 דברים שלא נספרים, בבית, אמהות, כמתנדבות, ודאי.

נעמי חזן: לכן, אגב, בשנה הבאה נביא ממצאים ראשונים על מה שאנחנו קוראים עבודה שקופה במדינת ישראל.

נעמי חזן: ותודה רבה ושיהיה בהצלחה גדולה מאוד.

עאידה תומא סלימאן: תודה, פרופ' נעמי חזן.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שלפני כחודש קיימנו דיון על תקצוב מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: לפי החלטת הממשלה כל משרד צריך השנה, על התקציב של 2015, לתת דיווח 10% ניתוח מגדרי, איך התקציב שלו.

עאידה תומא סלימאן: הייתי בטוחה שכולם ירוצו לכיוון של הניתוח של 10% של כוח העבודה של המשרד עצמו, כי בעצם זה הכלי הכי פשוט שהם יכולים להשתמש בו מיידית, ואז חשבתי שאנחנו צריכים לפתח איזה שהם מדדים לכוון את המשרדים איך יבדקו ואיך ינתחו את התקציבים שלהם באופן מגדרי, אבל עכשיו כשאני יושבת וחושבת על המדדים והאינדיקטורים שאתם פיתחתם בכל אחד מהתחומים שבדקתן, אפשר להשתמש באינדיקטורים האלה גם כדי לבנות תכניות עתידיות איך לסגור את הפערים ולהציע תכניות.

עאידה תומא סלימאן: כלומר לבדוק איפה האינדיקטורים שיש בהם את הפער הכי גדול ולהגיד, אוקיי, אנחנו מכוונים לשם ואנחנו רוצים לסגור את הפער בצד הזה.

עאידה תומא סלימאן: למרות שאני עדיין לא מסכמת, אני חושבת שאנחנו בוועדה נאמץ תהליך שצריך לחשוב איך בונים אותו כדי באמת לקדם את הרעיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: תודה רבה, גברתי היושבת ראש.

זהבה גלאון: יש ישיבות מרגשות שכיף להיות בהן, תיכף אני בדרך לישיבה אחת פחות מרגשת, פנים, על הזנה בכפייה, הצבעות.

זהבה גלאון: אני רוצה לברך את שוות, את חברותיי נעמי חזן, חנה הרצוג, וכל מי שנמצא כאן, אני לא אנקוב בשמות של כולן.

זהבה גלאון: האמת, אני רוצה להגיד שאחרי ששמעתי את הדיווח על הדוח ומרפרוף שטחי ביותר אז המסקנה שלי היא שהמצב הוא לא משהו.

זהבה גלאון: אני אומרת את זה, המצב הוא לא משהו כי יש משהו אפילו קצת מתסכל בעובדה שעם כל ההתקדמות והחקיקה המתקדמת והשיח התקשורתי והמודעות הציבורית עדיין אנחנו רואים את הפער, את עומק הפער.

זהבה גלאון: נגעה בזה גם עאידה, האינדיקטורים השונים, הפרישה הרחבה של עומק הפער, במפגשים, במיקומים, במרחב הציבורי של נשים מול גברים, בין אם זה פריפריה-מרכז, אשכנזים מזרחים, יהודים ערבים, במיקומים האלה תמיד אישה מרגישה תחושה איומה, אני לא מצליחה, אני לא פורצת, אני לא זה, ובסוף צריך להגיד לה 'תשמעי, זה לא רק בעיה שלך, זו בעיה חברתית', אנחנו נמצאים כאן בבעיה חברתית.

זהבה גלאון: בעצם מה התפקיד שלנו?

זהבה גלאון: איך משתמשים במבט המגדרי כאיזה מהלך לפעולה, כהנעה לפעולה, איך עושים את ההטמעה הזאת?

זהבה גלאון: זה לא מספיק שאנחנו יושבות כאן ומדברות על זה.

זהבה גלאון: לכן אני רוצה להצטרף ליוזמה, אני חושבת שהיוזמה שעאידה הציעה היא יוזמה נכונה, אפשר לעגן בחקיקה, לדעתי 90% מהמלצות המדיניות.

זהבה גלאון: אפשר לעגן את זה בחקיקה.

זהבה גלאון: אין ספק, לדעתי, אנחנו מדברים מדיניות של העדפה מתקנת וכל הדברים האלה, הבעיה הכי הכי גדולה היא בשוק התעסוקה.

זהבה גלאון: איך עושים שינוי משמעותי בשוק התעסוקה, בעיקר בכל מה שקשור להבנה של הפער בין המרחב הציבורי למרחב הפרטי, לתפקיד של נשים גם במרחב הפרטי מעבר לתפקיד שלהן במרחב הציבורי, בקריירה, בכל מה שהן עושות, כל הדברים הידועים שאני לא חוזרת עליהם ואני חושבת שאם הוועדה תגיש הצעה, ולוועדה יש אפשרות להגיש הצעה, שמעגנת את ההמלצות למדיניות כפי שהוצגו כאן, אני חושבת שזה יהיה מהלך מאוד מאוד משמעותי וגדול.

זהבה גלאון: ושוב ברכות ואני הולכת לסבלותיי והם רבים.

עאידה תומא סלימאן: בהצלחה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה, גברתי, תודה, חברותיי.

עליזה לביא: מדד המגדר זה מתנה, מתנה נהדרת שאתן נותנות לנו, לכולנו, כלי נוסף גם לעולם המחקר ובטח לעולם הפרקטיקה והעשייה.

עליזה לביא: התודה הגדולה היא שבאמת אחרי 3 שנים כאן, כמעט, פחות מ-3, וגם כיושבת ראש הוועדה לשעבר, החקיקה במדינת ישראל היא אחת המתקדמות בעולם לטובת נשים, כלומר אנחנו רואים הרבה מאוד מהחוקים שחוקקו כאן לאורך השנים, אם נשים בצד את המעמד האישי אנחנו מובילים, אחת המדינות המערביות המובילות בחקיקה לטובת נשים, אבל זאת לא תמונת המצב, זאת לא ההבנה שלנו והראייה שלנו והסטטיסטיקות והנתונים הקשים שעולים כאן בוועדה או במקומות אחרים.

עליזה לביא: היוזמה הנהדרת הזאת היא יוזמה חברתית שמספקת יכולת להטמיע, להבין, לחשוב.

עליזה לביא: אחד הנושאים שאיתם באמת התמודדנו זו העובדה שקודם כל נשים לא מודעות לזכויות שלהן, לא יודעות, לא מכירות.

עליזה לביא: וגם כשהן מכירות, הדרך שבה אפשר לבוא ולממש, יש בה הרבה מאוד חסמים.

עליזה לביא: הקשבתי קשב רב לדברים שלך, הנושא של נשים ערביות שהוא מטריד במובן שמצד אחד רכישת ההשכלה היא אחת ההצלחות, אחת ההצלחות בחינוך זה באמת המקום של נשים ערביות מבחינת השכלה, אבל מה עם הדברים הנוספים?

עליזה לביא: עולם העבודה ויותר מזה, בואו נדבר על תחבורה, תחבורה בהיבט המגדרי, אם רוצים שנשים תצאנה - - -

עאידה תומא סלימאן: מסגרות לגיל הרך.

עליזה לביא: למשל, מסגרות לגיל הרך, זה גם בעולם היהודי, אבל מה שאני מסתכלת, בהתבוננות כבר למעלה משנה, זה על ההסללה.

עליזה לביא: דיברת קודם על הסללה, הסללה שקיימת בחינוך הערבי לבנות בצורה מובהקת הרבה יותר מהחינוך היהודי וזה משהו שצריך לדבר עליו.

עליזה לביא: אם אנחנו מדברות על מדד מגדר, לאן הבנות הצעירות, הנשים הצעירות, מוכוונות ללמוד.

עליזה לביא: את נמצאת, חברתי היקרה, גם את, שתיכן, אבל באקדמיה כמה נשים היום - - - ועם כל חופש הבחירה ברכישת הידע וההשכלה הגבוהה עד כמה נשים צעירות מתחילות תואר ויודעות שזה ייתן להן כלי להמשך החיים, ההכוונה, ההסללה, הראייה הנכוחה של עולם עבודה.

עליזה לביא: אני חושבת שכשיש את המסקנות ואת המעקב התמידי של דופק החיים במדינת ישראל ודופק הכשלים והחומות שעדיין לא נפרצו, זו תמונת מראה וכלים משלימים גם כאן, גברתי, לעבודת חקיקה.

עליזה לביא: ודיברו קודמותיי על חוקים שאנחנו צריכים להמשיך, אבל חוקים זה לא מספיק.

עליזה לביא: הכלי הנהדר הזה שאתן נותנות לנו במתנה זאת מתנה שלא תסולא בפז.

עליזה לביא: אני רוצה לברך אתכן על העבודה, על ההתמדה, על העקביות, כי הפס ששזור לאורך כל הדרך הזאת זה מידע וידע זה כוח, כבר למדנו מחברותינו הפמיניסטיות ויחד אנחנו נעשה עוד כדי להביא לשוויון מגדרי בחברה הישראלית, על כל מנעד האוכלוסיות, שבא עם כל הרגישויות לאוכלוסיות המגוונות שבה.

עליזה לביא: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: אין לי מה להוסיף.

עאידה תומא סלימאן: זה מצב מוזר.

חנין זועבי: אפשר ליהנות ממנו לפעמים.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: שלום לכולם, בוקר טוב.

מיכל רוזין: אני מתנצלת על הריצות, עשיתי את הכושר שלי לשבועיים הבאים היום בין הוועדות השונות.

מיכל רוזין: אני רוצה בעיקר לברך את מורותיי, שתי מורותיי, נעמי חזן וכמובן חנה הרצוג, אני חושבת שאתן עושות עבודה מופלאה ונאבקות לעשות את העבודה הזאת, אני יודעת שזה לא מובן מאליו.

מיכל רוזין: אני חייבת לספר לכם קוריוז.

מיכל רוזין: רק אתמול שאל אותי חבר כנסת, גבר כמובן, באמת בסוג של נגיד תמימות, האם בכלל עדיין יש אפליה כלפי נשים.

<קריאה: מאיזה מפלגה?

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד לך, זה חוצה מפלגות, זה חוצה דתות, באמת זה חוצה ואני חושבת שמה לעשות, אנחנו עדיין נזקקות לזה.

מיכל רוזין: כמה שלפעמים אני אומרת, טוב די כבר, הוכחנו 20,000 פעם שאנחנו מה זה מאחורה בכל התחומים ובכל המובנים, זה לא ברור מאליו, אני ישר כמובן שולפת אותם, ישר כמובן אני נותנת גם הרצאה, מסכן מי שנופל עליי, אבל המדדים האלה, הנתונים האלה, הם כל כך חשובים ואנחנו באמת נתלות בכל מחקר, בכל סקר.

מיכל רוזין: גם הסקר שהזכירה חברת הכנסת זהבה גלאון, החשוב מאוד, של מדד הביטחון, שגם השווה ביטחון, לא רק ביטחון של אלימות אלא ביטחון של נושאים אחרים, אני לא אכנס לזה פה - - -

עאידה תומא סלימאן: הביטחון האנושי.

מיכל רוזין: האנושי באופן כללי וכמובן גם לפי קבוצות שונות באוכלוסייה, שהביטחון נתפס באופן אחר, כפי שאנחנו טוענות שביטחון נתפס אחרת בין נשים לגברים.

מיכל רוזין: אני רוצה שתי נקודות, אחת לשאול, עברתי על זה, אבל אני לא בטוחה אם ראיתי הכול, לגבי הנושא של תעסוקה, האם יש התייחסויות לדברים כמו העסקה ישירה או עקיפה.

מיכל רוזין: לא ראיתי את זה.

מיכל רוזין: זה נושא מאוד חשוב.

<חנה הרצוג: דיברתי על זה.

מיכל רוזין: לא הייתי, אני מתנצלת, לכן אני מעלה את זה כשאלה.

מיכל רוזין: הלכה מפה חברת הכנסת עליזה לביא, ואני מברכת, כל יום בבוקר אני אומרת תודה למרות שאני גם רבה איתה כל יום - - -

עאידה תומא סלימאן: שאני לא אישה?

מיכל רוזין: לא, הפוך, אני כל יום מברכת בבוקר על כך שעאידה הצטרפה אלינו לכנסת.

מיכל רוזין: אין ספק שאנחנו כבר כוח משמעותי פה בכנסת, אבל עדיין יש גם בכנסת כמו גם בחברה נושאים שנתפסים גבריים וכמעט בשליטה מוחלטת של הגברים, בין אם זה נושא כספים וכלכלה, בין אם זה נושאים של ביטחון, עדיין, לא רק בחברה, גם בפוליטיקה, הם נחשבים כנושאים מאוד מאוד גבריים.

מיכל רוזין: אנחנו משתדלים, גם בוועדות האלה, להיות שם ולהעלות הרבה פעמים היבטים מגדריים שפתאום כאילו הם לא מבינים איך זה קשור בכלל ולמה צריך לשים את אותם משקפיים מגדריים ולראות את הדברים.

מיכל רוזין: אני אומרת שוב כל הכבוד וזה חשוב מאוד ומעכשיו זה איתנו כדי שנלמד את הכול ונוכל לשלוף את כל הנתונים בזמן אמת.

מיכל רוזין: תודה שאתן עוזרות לנו לעשות את תפקידנו נאמנה.

מיכל רוזין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: באופן מפתיע ביותר הסתיימה רשימת הדוברות, לא נרשמו נשים ולא קיבלו זכות.

עאידה תומא סלימאן: אם מישהי - - - בבקשה, אני אתן זכות.

<סילביה פוגל: שלום ותודה על העשייה ותודה על הישיבה, הערה קצרה.

<סילביה פוגל: הנושא של נשים עם מוגבלויות.

<סילביה פוגל: אני חושבת שחלק מהתפקיד שלנו, שלכם, של כולנו, זה להעלות את זה.

<סילביה פוגל: זה מה שרציתי לציין, זה חסר וזה אחד המשתנים והתחומים - - -

<חנה הרצוג: מותר לי להעיר?

<חנה הרצוג: אני חושבת שזו אחת הבעיות הכי קשות וכל אחת מכן שיכולה לעזור, הבעיה שלנו היא נתונים.

<חנה הרצוג: יש לנו רשימה אדירה של נושאים שהיינו רוצים להכניס למדד והבעיה היא מחסור בנתונים.

<חנה הרצוג: לכן מבחינה זאת אחת הסיבות שאנחנו רוצים את החקיקה זה לחייב גופים ציבוריים לאסוף נתונים ממבט מגדרי.

מיכל רוזין: זה מדהים עד כמה זה קריטי.

מיכל רוזין: זה מה שאמרתי בדיוק, כשישבתי כל הקדנציה הקודמת בוועדת הכלכלה, על כל נושא שעלה, וביקשתי חלוקה מגדרית, הסתכלו עליי כאילו איך זה רלוונטי ולמה אני מבקשת ומה פתאום יש להם בכלל את החלוקה הזאת, אז בהחלט.

עאידה תומא סלימאן: גב' חמוטל גורי, בבקשה.

מיכל רוזין: ברכות על התואר.

<חמוטל גורי: תודה.

<חמוטל גורי: שני דברים קצרים.

<חמוטל גורי: אני נורא מתרגשת להיות כאן, מאוד מרגש אותי לראות את הגברת יושבת הראש במקום הזה, אני חושבת שזכינו.

<חמוטל גורי: אני רוצה גם להוקיר את מרכז שוות, את נעמי חזן, את חנה הרצוג, את רונה ברייר שנמצאת כאן.

<חמוטל גורי: בשבילי המדד הזה הוא ה-go to place כשאני צריכה את הנתונים הקשים כדי לדבר על המצב של אי שוויון מגדרי בישראל.

<חמוטל גורי: כל הכבוד לכם ואנחנו, קרן דפנה, מאוד גאה להיות איתכם לאורך כל השנים.

<חנה הרצוג: שוות קמו בזכות קרן דפנה.

<חמוטל גורי: דפנה ז"ל, כשהיו שואלים אותה מה היא עושה היא הייתה אומרת 'אני סופרת', כמובן שהיא הייתה סופרת כמה נשים ולמדנו ממנה לשאול כמה ולמה.

<חמוטל גורי: אני חושבת שלצד המדד הזה, שאני חושבת הוא כלי חיוני לכל פמיניסטית ולכל פמיניסט, אני רוצה להצטרף למה שאמרה חברתי היקרה סמאח, נורא חשוב לספר את העולם דרך העיניים של נשים, זה גם חלק מהטמעת חשיבה מגדרית.

<חמוטל גורי: אני מתחייבת לעשות את חלקי בזה כמספרת סיפורים, אבל אני מאוד אשמח שנחשוב ביחד איך אנחנו עושות את זה, איך אנחנו מספרות את העולם דרך נקודות המבט ודרך עיניהן של נשים.

<חמוטל גורי: והרבה הרבה תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק מסתכלת על כל הנושא של קידום חקיקה שתעגן איסוף נתונים במבט מגדרי באופן שיטתי.

עאידה תומא סלימאן: מולי יש, אני רוצה להקריא, בסעיף 6ג3 נקבע כי ככלל 'גוף ציבורי העורך דרך קבע איסוף ועיבוד של מידע הנוגע ליחידים ומפרסמו לציבור במסגרת פרסום כללי שנודע לשמש גם למטרות סטטיסטיות יכלול בפעולותיו כאמור התייחסות למין'.

עאידה תומא סלימאן: כמובן זה מבחינת חקיקה נראה אולי הכי ברור, אבל כהרגלם אני יודעת שיש הבדלים בין משרדי הממשלה לעניין אופי הפרסומים והיקפם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו נצטרך לקיים איזה שהיא בדיקה, אני ארצה לבדוק מה אפשר לשנות או להוסיף לחוק כך שזה יהיה ברור, שלא יהיו הבדלים בין המשרדים, אלא נקבע גם מה בדיוק הסטטיסטיקה שחשובה לתת באופן - - -

נעמי חזן: אם יורשה לי, הסעיף הזה חייב תיקון וחיזוק וחידוד והעמקה ופירוט.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שחשבתי גם כן.

נעמי חזן: רשימה של משרדים, רשויות, איזה נתונים מגוון האוכלוסיות וכו'.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם כך, קודם כל אני מברכת על המדד החדש שהשקנו היום.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעשיתן עבודה מאוד חשובה ונתתן לנו, כמו שאמרו שאר המשתתפות בדיון, כלי שהוא חשוב.

עאידה תומא סלימאן: אני לא טוענת שהוא שלם מאה אחוז, יכול להיות שנצטרך להוסיף, אתן בעצמכן אמרתן שחלק מהבעייתיות בבדיקת כמה אינדיקטורים זו הסטטיסטיקה שמסופקת וקיימת ותוכל באמת לפתח את הבדיקה שאתן עושות, אבל אין ספק שהמדד הזה, ממנו נוכל ללמוד הרבה.

עאידה תומא סלימאן: הייתי שוב מדגישה, חשבתי כל הזמן איך אפשר לפתח אינדיקטורים למשרדים, עכשיו כשהם מכינים את התקציבים, אינדיקטורים למה זה תקצוב מגדרי, אבל מצד שני אני חושבת שדרך המדד הזה אנחנו נוכל גם כן לנסות לבדוק במה אפשר או איפה הנקודות שאם נשקיע בהן יהיה הכי יעיל בסגירת הפערים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך להתעמק יותר בלמידת המדד, אולי נצטרך גם כן, לא חייב להיות בפורום הגדול הזה, לשבת ולדון ולנסות לפתח רעיונות בנושא הזה, שניקח אותם אנחנו לפעילות הפרלמנטרית שלנו, זה הצבת יעדים מדידים, אני מדברת על פיתוח יעדים מדידים שננסה באמת לקדם מול המשרדים השונים.

עאידה תומא סלימאן: בעניין הפעלת אסטרטגיה של הטמעת חשיבה מגדרית בכל התחומים, אני מבינה ששמתם את זה כהפעלת אסטרטגיה ולא ביקורת על כאילו אסטרטגיה קיימת.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש החלטות ממשלה, החלטות הממשלה לא ממש היוו אסטרטגיה שלמה ומובנת וברורה, מה גם שהן לא מיושמות כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו צריכות להפעיל גם ביקורת וגם צריך לנסות להפעיל את האסטרטגיה.

עאידה תומא סלימאן: כל הנושא של שוק העבודה והיחס שבין המשפחה והעבודה, יכול להיות שהוזנח לתקופה מסוימת, אבל כדאי מאוד להתחיל לעורר את זה ולהתחיל לחשוב איך אפשר לבדוק גם דפוסי עבודה של נשים וגם עבודה שקופה, מה שהגדרת.

מיכל רוזין: את שוק העבודה בכללו, למה את חושבת בקטן?

מיכל רוזין: תחשבי בגדול, עאידה.

עאידה תומא סלימאן: מה לעשות?

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין בהתחלת הדרך.

עאידה תומא סלימאן: חישוב מחדש של החשבונאות הלאומית, זה מה שאת צריכה לדאוג לו, מיכל.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנתתן לנו רעיונות להרבה מאבקים שאנחנו נצטרך לנהל, גם בבית הזה וגם מחוץ לבית הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה על ההשקעה, תודה לכן על הכלי החשוב הזה ותודה על זה שאתן נשים מדהימות וחושבות כל הזמן איך לקדם נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני נועלת את הישיבה, תודה.