ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 28, 2015-07-13 09:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום ה-13 ליולי 2015, כ"ו בתמוז התשע"ה, השעה 9:04, ואנחנו מתחילים בדיון מאוד-מאוד מיוחד וקשה, מפני שהוא נוגע ל-6,000 עובדים, לספקים רבים, קטנים וגדולים.

אלי אלאלוף: וזה יום מיוחד מפני שבמקביל לישיבה שלנו יש משא ומתן עם הבנקים על ההסדר הרצוי לטובת המפעל האדיר הזה, החברה האדירה הזאת, שהיא פרוסה ב-160 סניפים בכל רחבי הארץ.

אלי אלאלוף: גילוי נאות אישי: אני גם משתמש בה, מידי פעם, כשיש לי זמן.

אלי אלאלוף: ופגיעה כזאת זה פגיעה ב-30 אלף בני משפחות של העובדים, ורובם דווקא עם שכר מינימום, לא מהאנשים שיש להם רזרבות אישיות או חשבונות אישיים, וכל יום עבודה שלא מתקיים פוגע בתפקודם האישי.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש פה ניסיון מכל הצדדים לנסות ולמצוא פתרון, למרות שיש פה טעות של פיקוח, של אכיפה, מאוד גדולה.

אלי אלאלוף: זה לא הידרדרות של יום אחד, זה הידרדרות של מספר שנים שהוסתרה, במיוחד מהרשות לניירות ערך, ושיש פה נציגים שלהם.

אלי אלאלוף: אני אבקש מהם איך זה הגיע.

אלי אלאלוף: בכלל, יש לנו בעיה באכיפת החוק במדינה שלנו.

אלי אלאלוף: כל נושא שאנחנו מעלים, אני חייב להגיד לחבריי, חברי הכנסת:

אלי אלאלוף: כל פעם שאנחנו מגיעים לאיזה נושא שיש בו אכיפה ממשלתית – היא מאוד-מאוד לא מוצלחת.

אלי אלאלוף: והדבר שלא נותן לי מנוחה ולא קשור לדיון היום, אבל זה הנושא של, למשל: בטיחות בענף הבנייה, שהוא, לדעתי, הכאוס הגדול ביותר בתחום של אכיפה על ידי המדינה.

אלי אלאלוף: נחזור לנושא הזה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לחבריי, חברי הכנסת, שנמצאים פה: זהבה גלאון, שלי יחימוביץ, טלי פלוסקוב, אילן גילאון ודניאל עטר.

אלי אלאלוף: ולשלושת היוזמים של הדיון הזה: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, חברת הכנסת טלי פלוסקוב וחבר הכנסת אילן גילאון.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני חושב שצריך להצטרף אלינו יושב ראש ההסתדרות, מר אבי ניסנקורן, שאמור להיות בדרך.

אלי אלאלוף: ככה הוא הודיע לי לפני מספר דקות.

אלי אלאלוף: אז בבקשה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אם את מוכנה לפתוח.

שלי יחימוביץ': יש פה נציגים של הבנקים?

שלי יחימוביץ': של בנק הפועלים?

אלי אלאלוף: לא.

<ראובן פרי: הם עכשיו נמצאים באסיפה, בשעה זו.

אלי אלאלוף: אני ניסיתי, אני באופן אישי דיברתי עם היושב-ראש וביקשנו שיישלחו נציגים, והם דווקא העדיפו לא לבוא.

אלי אלאלוף: הזמנו את הרשות לניירות ערך וכן הגיעו.

אלי אלאלוף: הזמנו גם את הבעלים, מר שרגא בירן, שהתנצל שהוא לא יכול לבוא למרות שהיה רוצה לבוא, ויהיה איתנו בדיון הבא, אם יהיה דיון.

אלי אלאלוף: המסר, האס.

אלי אלאלוף: אמ.

אלי אלאלוף: אס ששלח לגברת וילמה מאור לפני מספר שניות אפילו: מתנצל בצורה מאוד-מאוד מנומסת, אבל יש מנכ"ל מגה.

אלי אלאלוף: נכון, אדוני?

אלי אלאלוף: נמצא פה?

<רביב ברוקמאייר: אכן.

אלי אלאלוף: ונציגי העובדים נמצאים פה.

<ליאור לוי: ונציגי הספקים.

אלי אלאלוף: לפי רשות הדיבור נגלה את כל מי שנמצא.

<דני שרף: בעלי המאה לא נמצאים פה, רק בעלי הדעה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני מודה לך מאוד.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים היום, בשורה התחתונה, על גורלם של 6,000 עובדים.

שלי יחימוביץ': לפני שאני אמשיך אני רוצה להודות לחבריי, לחברי הכנסת טלי פלוסקוב מכולנו ואילן גילאון ממרצ – שותפים לבקשה לקיים כאן דיון מהיר.

שלי יחימוביץ': בואו עבור לשורה התחתונה: פיטורים של 6,000 איש זה פיגוע המוני.

שלי יחימוביץ': כל משפחה כזאת שהמפרנס שלה מוצא עצמו מחוסר עבודה זה התרסקות מוחלטת.

שלי יחימוביץ': מדובר כאן על סדר גודל שאנחנו לא מכירים כמותו כבר הרבה מאוד זמן.

שלי יחימוביץ': סדרי גודל של פיטורים המוניים, שהם מכה אנושה, ואת הדבר הזה חייבים למנוע בכל הכוח.

שלי יחימוביץ': זאת השורה התחתונה.

שלי יחימוביץ': מגה הייתה קורבן של ניהול מזעזע; של משיכת דיבידנד פראי; של התנהגות לא אחראית גם של בעלי השליטה, גם של מנהלים.

שלי יחימוביץ': אבל כל זה מאחורינו.

שלי יחימוביץ': היום אנחנו עומדים בפני סיטואציה שהיא סיטואציה חדשה, ויש לנו אפשרות להציל את מגה.

שלי יחימוביץ': שיש מתווה של הסדר.

שלי יחימוביץ': ואנחנו אחרי אישור של הספקים את הנכונות להסדר ולפריסה ולהמשך אספקה לרשת, ואנחנו אחרי אישור של המשכירים.

שלי יחימוביץ': בעצם, כרגע, מי שמחזיק בידו את המפתח – אני אפילו לא אגיד הבנקים אלא בנק אחד: בנק הפועלים, שהוא הנושה המרכזי.

שלי יחימוביץ': ובעוד שעה מתחילה אסיפת נושים שבה בעצם בנק הפועלים הוא שיכריע, לשבט או לחסד, את גורלם של אותם 6,000 עובדים.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים לא רק על 6,000 עובדים: גם על בני משפחותיהם, גם על מעגלי משנה, גם על ספקים קטנים ובינוניים, שבניגוד לספקים הגדולים לא מבוטחים.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים ממש על שדרה מרכזית במשק הישראלי.

שלי יחימוביץ': גובש כאן מתווה יוצא דופן.

שלי יחימוביץ': העובדים, שמרוויחים ממילא מעט מאוד, הסכימו לוותר.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על מתווה הסדר שהוא יוצא דופן, שבמסגרתו העובדים שממילא, אנשים שמרוויחים מעט מאוד ועובדים קשה מאוד, הסכימו לוותר על 7% משכרם הדל, קיבלו לידיהם שליש מהשליטה – הסדר יוצא דופן.

שלי יחימוביץ': התאפשר בזכות יושב ראש ההסתדרות, מר אבי ניסנקורן, ובזכות ההסתדרות שבה הם מאוגדים, ותודה לאל שהם מאוגדים.

שלי יחימוביץ': כי אלמלא הם היו מאוגדים הם כבר היו ברחוב עכשיו.

שלי יחימוביץ': אני קוראת את ההתכתשויות בעיתונים: הקרב בין מר דודי ויסמן למר אביגדור קפלן, ובין בנק הפועלים למר שרגא בירן, והטורים שעולים שם הם מאוד גבוהים, וכל אחד מגן על חלקת האלוהים ועל הנתח הקטן שלו – לא מעניין אותי בכלל.

שלי יחימוביץ': לא מעניין אותי ההתכתשויות האלה.

שלי יחימוביץ': כרגע אנחנו עומדים בפני מציאות שבה בנק הפועלים קובע.

שלי יחימוביץ': נקודה.

שלי יחימוביץ': בנק שהרוויח בשנה שעברה 2.7 מיליארד שקלים, אדוני היושב-ראש.

שלי יחימוביץ': החוב של מגה הוא 300 מיליון שקלים.

שלי יחימוביץ': הם לא מבקשים מחיקת חוב, הם לא מבקשים להפוך את הכסף הזה לחובות מסופקים.

שלי יחימוביץ': הם מבקשים פריסה.

שלי יחימוביץ': זה הכול.

שלי יחימוביץ': זה הכול.

שלי יחימוביץ': והבעלים, שיש לי הרבה דברים קשים מאוד להגיד עליהם ובראשם מר שרגא בירן, גם הם העלו את ההצעה שלהם.

שלי יחימוביץ': שאם אני לא טועה, במ-100 מיליון שקל, והם העלו ל-240 מיליון שקל.

שלי יחימוביץ': אז אחרי שגמרנו לטווח על כולם ואחרי שקיבלנו כבר את הסכמת הספקים וקיבלנו את הסכמת המשכירים ואנחנו לפני בית המשפט, אני פונה לבעלי השליטה ולמנכ"ל בנק הפועלים, מר ציון קינן, וקוראת להם: אפשרו את ההסדר הזה.

שלי יחימוביץ': הסכימו לו.

שלי יחימוביץ': גורלם של 6,000 עובדים תלוי בכם.

שלי יחימוביץ': עיני כל המדינה נשואות אליכם.

שלי יחימוביץ': בואו נגיד את הדברים בשמם: בנק הפועלים לא יכול להרשות לעצמו להיות היום זה שיזרוק 6,000 איש לרחוב.

שלי יחימוביץ': לכן, הפנייה הזאת, הוועדה הזאת נפלה בתזמון מעניין: אסיפת הנושים של הבנקים הייתה אמורה להיות אתמול, אבל הנה, יש לך, אדוני היושב-ראש, הזדמנות להשפיע על המציאות בעודה מתרחשת, - -

<קריאה: בטלפון.

אלי אלאלוף: ניסינו, ניסינו כבר בטלפון.

שלי יחימוביץ': - - ולהשמיע מכאן את הקריאה לבנק הפועלים.

שלי יחימוביץ': אנחנו מסתכלים עליהם, אנחנו בוחנים אותם ואנחנו תובעים מהם לאפשר את ההסדר הזה שישמור על מטה לחמם של 6,000 עובדים.

שלי יחימוביץ': תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מר אבי ניסנקורן, בבקשה.

<אבי ניסנקורן: כן.

<אבי ניסנקורן: אני בעצם מצטרף לקריאה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

<אבי ניסנקורן: בעצם בנושא הזה של מגה יש חובה, אני חושב, על כולם להירתם ולהציל את מגה.

<אבי ניסנקורן: מדובר ב-6,000 עובדים, ב-6,000 עובדים קשי יום, על פני כל הארץ, כולל בפריפריה: יש סניפים של מגה, גם בטבריה, שלא אמור להיסגר, וגם בדימונה, שלא אמור להיסגר, ובעוד מקומות בפריפריה, ואנחנו, חובתנו לעבוד ולהציל את מגה.

<אבי ניסנקורן: אני חייב להגיד: ההסתדרות נרתמה ראשונה.

<אבי ניסנקורן: אנחנו אמרנו למען, בעצם במטרה שכולם יירתמו.

<אבי ניסנקורן: כי ידענו שכולם יצטרכו להירתם.

<אבי ניסנקורן: אמרנו: אנחנו נירתם ראשונים.

<אבי ניסנקורן: אנחנו נראה תכנית שהיא ברת קיימא, שהיא יכולה להציל את מגה.

<אבי ניסנקורן: ואנחנו עשינו הסכם שהוא הסכם מאוד תקדימי, זה נכון, אבל גם הסכם קשה: מאות עובדים הלכו הביתה; ניסינו לצמצם, עד כמה שאפשר, את העובדים המבוגרים והוותיקים יותר שילכו, המיעוט שבהם, אבל בסופו של דבר זה הסדר כואב.

<אבי ניסנקורן: וגם לקחנו אחריות להמשך מגה מתוך ראייה של שותפות, ולכן קיבלנו שליש מהמניות, אבל זאת ראייה גם של שותפות – שותפות לעתיד מגה.

<אבי ניסנקורן: עכשיו כולם צריכים להירתם: הבעלים, הריבוע הכחול, נרתמו בהכנסת 240 מיליון שקל – גם בשביל להקל על ההון העצמי וגם בשביל להקל על התזרים, וקיבלו על עצמם התחייבויות שונות; הספקים אתמול אישרו את הסדר החוב – הספקים הגדולים והקטנים.

<אבי ניסנקורן: צריך לקחת בחשבון: יש מאות ספקים קטנים שתלויים במגה.

<אבי ניסנקורן: שאם מגה תקרוס גם הם יקרסו.

<אבי ניסנקורן: וחלקם, כמובן, לקוחות של בנק הפועלים ויתר מערכת הבנקאות; ומשכירי הנדל"ן אישרו את רוב הסדר החוב.

<אבי ניסנקורן: עדיין, לדעתי, עשו טעות ולא אישרו הנחה שהתבקשה בדמי השכירות של 5%.

<אבי ניסנקורן: רוב המשכירים, דרך אגב, הסכימו, אבל לא הגיעו לרוב שצריך - - -75%.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שגם המשכירים צריכים לתת את חלקם ולהסכים ל-5%.

<אבי ניסנקורן: זה נותן עוד 20 מיליון שקל לשנה לתזרים של מגה; ואישרו עכשיו הבנקים, שבאמת מקיימים אסיפת נושים ב-10:00, ואני חושב שבאמת העיתוי של הוועדה הזאת הוא קריטי.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שלפני 10:00 צריכה לצאת קריאה מהוועדה, שגם הבנקים יסכימו לפריסת החובות.

<אבי ניסנקורן: זה הדבר העיקרי שמתבקש מהם במטרה להציל את מגה.

<אבי ניסנקורן: צריך לקחת בחשבון שכולם, בסוף, מעבר לחובה המוסרית והחברתית, אנחנו בסוף חיים באותה מדינה; מעבר לנושא הזה, שהוא בעצמו, לדעתי, קריטי; גם במישור הכלכלי, כולם, בסופו של דבר, ירוויחו מקיום מגה, כולל הבנקים, כולל הספקים, כמובן העובדים שימשיכו לעבוד, וגם המשכירים.

<אבי ניסנקורן: בסופו של דבר, מגה חיה ומגלגלת מחזור של כ-5 מיליארד שקל, וקריסה של מגה תפגע בתשתית של המזון הקמעונאי במדינת ישראל.

<אבי ניסנקורן: זו בעצם הרשת השנייה בגודלה.

<אבי ניסנקורן: ולכן אני חושב שהקריאה צריכה להיות לבנקים: לבנק הפועלים וליתר הבנקים, להסכים להסדר החוב - - - בשביל להציל את מגה.

<אבי ניסנקורן: זה גם, כלכלית, בסופו של דבר, אינטרס שלהם, אבל זה גם אינטרס חברתי, וגם אינטרס של כל הספקים האחרים שתלויים בעצם במגה, וחלקם הגדול לקוחות אותם הבנקים.

<אבי ניסנקורן: אז זה בעצם, אני חושב, הדבר הקריטי כרגע.

<אבי ניסנקורן: כי אני לא מעלה על הדעת, סיטואציה שלא יהיה הסדר חוב.

<אבי ניסנקורן: לא מעלה על הדעת סיטואציה כזאת.

<אבי ניסנקורן: וכמו שהעובדים ידעו להירתם, ככה כולם צריכים להירתם.

<אבי ניסנקורן: זאת בעצם הבקשה שלנו – של העובדים, של ההסתדרות.

אלי אלאלוף: אני בטוח שיש הרבה שיצטרפו לאותה קריאה.

אלי אלאלוף: ודאי מטעם חברי הכנסת.

<אבי ניסנקורן: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

זהבה גלאון: אני רוצה לברך את היוזמים על קיום הישיבה ואת יושב ראש ההסתדרות שנרתם לעניין.

זהבה גלאון: אני רוצה להצטרף לקריאה לראשי בנק הפועלים לאשר ב-10:00 את ההסדר, את ההסדר שהתגבש, גם בעקבות הישיבה אתמול עם הספקים הגדולים ועם משכירי הנדל"ן.

זהבה גלאון: ואני רוצה להגיד גם משהו לגבי בנק הפועלים: מה שעומד כאן על הפרק – אמרה את זה קודם חברתי, חברת הכנסת שלי יחימוביץ – זה להציל את 6,000 העובדים ואת המשפחות שלהם.

זהבה גלאון: את 6,000 עובדי הרשת.

זהבה גלאון: ואני לא אכנס לסיבות שבגללן הרשת קרסה: על הניהול הכושל ועל חלוקת הדיבידנדים.

זהבה גלאון: אבל אני רוצה להזכיר: בנק הפועלים, כשהוא רצה, הוא ידע לעשות פריסת חובות מאוד-מאוד גדולה לטייקונים שמינפו את החברות שלהם ועשו פריסות, פשוט פריסות חוב מטורפות, ומחקו חובות ועשו תספורות.

זהבה גלאון: אמנם עכשיו זה כבר לא כל כך אפשרי.

זהבה גלאון: וכשעומדת סיטואציה כזו על הפרק, אני חושבת שראשי בנק הפועלים: מר ציון קינן ומר יאיר סרוסי צריכים להנחות את הנציגים שלהם בישיבה.

זהבה גלאון: אני חושבת שצריך לעשות כאן מאמץ.

זהבה גלאון: אני מסכימה עם יושב ראש ההסתדרות.

זהבה גלאון: אני לא רואה סיטואציה שיכולים לא לאשר את ההסכם הזה.

זהבה גלאון: זה לא יעלה על הדעת.

זהבה גלאון: אני לא רוצה לחשוב אפילו מה יכול לקרות לבנק הפועלים – אני אומרת את זה בצורה ברורה.

זהבה גלאון: יש לו הרבה מאוד לקוחות – אם הוא לא מאשר את ההסכם הזה.

זהבה גלאון: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אנחנו נבקש ממנכ"ל מגה, בבקשה, לתת לנו את התמונה.

אלי אלאלוף: מר רביב ברוקמאייר.

<רביב ברוקמאייר: טוב, תודה.

אלי אלאלוף: תציג בבקשה, לפרוטוקול.

אלי אלאלוף: מר אבי ניסנקורן – עשינו לו פטור, נתנו לו פטור.

אלי אלאלוף: אתה לא.

<רביב ברוקמאייר: והוא כבר הפך להיות אייקון גדול.

<רביב ברוקמאייר: אבל באמת זו הזדמנות גם להגיד לו תודה על שיתוף הפעולה, ובאמת גם לעובדים, באמת עשו פה מאמץ מיוחד ובאמת הגענו פה לאיזה הסכם שהוא, אני חושב, מאוד חדשני.

<רביב ברוקמאייר: הבנתי שלמעט ארקיע או אחרי ארקיע זה ההסכם השני שבו יש סוג של בעלות כזו.

<רביב ברוקמאייר: חשוב להבהיר רגע: אנחנו עוד לא יודעים את התוצאות הסופיות של החלטת הספקים מאתמול.

<רביב ברוקמאייר: הוא כנראה אושר במגבלות מסוימות שצריך ללמוד אותן עדיין.

<רביב ברוקמאייר: אבל עושה רושם שבסך הכול הייתה אווירה חיובית באסיפה אתמול.

<רביב ברוקמאייר: לגבי הנדל"ן: התאכזבנו שלא הצלחנו לשפר את מצבנו.

<רביב ברוקמאייר: כי בסך הכול, בסוף, כדי שנצליח להתמודד עם הרווחיות התפעולית שלנו, אז היה חשוב לנו מאוד שהנקודה הזאת של עלות שכר הדירה, גם נצליח להתגבר עליה, ואנחנו עוד מקווים שהדברים יסתדרו.

<רביב ברוקמאייר: לגבי היום: אנחנו רוצים לראות ואנחנו חושבים שגם אחרי שכנראה הגענו להסכם עם הספקים, וכמובן ההסכם שעשינו עם העובדים, אנחנו חשבנו שנגיע היום לדבר מול הבנקים, יהיה לנו יותר כוח ויהיה לנו יותר פריים כללי של התמונה, שהדברים יעזרו, שגם הם ירתמו לטובת העניין הזה.

<רביב ברוקמאייר: צריך להבין שיש לנו אתגרים גדולים, כי השוק ועולם הקמעונאות בארץ עובד באמת על רווחיות מאוד נמוכה.

<רביב ברוקמאייר: התחרות בו, למרות מה שאומרים, היא מאוד גדולה.

<רביב ברוקמאייר: מגה הפסידה בשנים האחרונות הרבה כסף, ועומד בפנינו אתגר גדול מאוד להביא אותה לאיזון תפעולי.

<רביב ברוקמאייר: אנחנו מאוד רוצים ומאוד שמחים שכנראה תהיה לנו את האפשרות להתמודד עם האתגר הזה ובאמת לשנות את המציאות ואת ההתמודדות עם הרווח וההפסד של מגה, ואנחנו עומדים פה בפני מבחן גדול ואחריות גדולה מאוד.

<רביב ברוקמאייר: עדיין צריך להבין שאנחנו בהתחלה של מהלך.

<רביב ברוקמאייר: זאת אומרת, גם אם ההסדר יעבור, וברור שאנחנו אופטימיים בבוקר הזה יותר מאשר לפני שבוע, אנחנו חושבים שצריך להבין שרצופה עוד דרך ארוכה עד שנגיע לאיזון תפעולי.

אלי אלאלוף: מה נותן לכם לחשוב שתגיעו לזה?

<רביב ברוקמאייר: אנחנו נקטנו, במסגרת תכנית ההבראה המהירה שעשינו, במספר פעולות משמעותיות, שאמורות לשפר ולטפל ברווח התפעולי שלנו.

<רביב ברוקמאייר: עכשיו, מה עשינו: סגרנו, אנחנו מתעתדים לסגור בימים הקרובים כ-32 סניפים מפסידים.

<רביב ברוקמאייר: אנחנו, כמו שאמר פה מר אבי ניסנקורן, הגענו להסדר עם הוועד שבו העובדים באמת מוותרים על חלק משכרם.

<רביב ברוקמאייר: שזה גם הזדמנות להגיד תודה, אבל גם אתגר גדול.

<רביב ברוקמאייר: כי בסופו של דבר - - -

אלי אלאלוף: הוויתור הזה הוא זמני?

אלי אלאלוף: במידה ו-?

<רביב ברוקמאייר: לא.

<רביב ברוקמאייר: האמת שההסדר הזה הוא לחמש שנים לפחות ואפילו יותר.

<רביב ברוקמאייר: זה אמור לתת לנו יותר יכולת להתחרות אל מול התחרות.

<רביב ברוקמאייר: כי חלק מהמתחרים שלנו עובדים לפי צו הרחבה, ואצלנו, מן הסתם, בגלל הוותק שכר העובדים טיפס קצת יותר גבוה.

<רביב ברוקמאייר: זה לא קל לבוא היום לקצב או למנהל מחלקת בשר בסניף ולהתמודד ולגייס אותו כשהוא נפגע בשכרו.

<רביב ברוקמאייר: יש פה אתגרים לא קטנים בסך הכול להירתם אליהם.

<רביב ברוקמאייר: אנחנו גם צמצמנו מאוד את המטה של החברה, ואני מאמין שהדברים המהירים האלה שעשינו אמורים לשפר לנו בצורה משמעותית את דו"ח הרווח והפסד שלנו.

<רביב ברוקמאייר: זה עוד לא יעביר אותנו לרווח, אבל זה יקרב אותנו לאיזון.

<רביב ברוקמאייר: ואם ההסדר הזה אכן יתפוס עור וגידים במהרה, כי בסך הכול בימים האלה של האי בהירות צריך להבין שהמכירות שלנו יורדות, וככל שנוכל לסיים את הסאגה הזאת מהר, אני מקווה מחר, אחרי שנעבור את בית המשפט, בהסכמה של כל הצדדים, נצליח לחדש ימינו כקדם ולצאת לדרך חדשה ולהחזיר את נתח השוק שהיה לנו.

<רביב ברוקמאייר: כי בסוף, אם אנחנו לא נצליח לשמור על המכירות ועל הרווח הגולמי שלנו, אז כל מה שעשינו בהתייעלות התפעולית לא יעזור.

<רביב ברוקמאייר: אז אני באמת רוצה בהזדמנות הזאת גם להודות למי שיזם את הדיון היום, בבוקר, כי מאוד חשוב לנו.

<רביב ברוקמאייר: אנחנו חשים אחריות גדולה למערכת הגדולה הזאת.

<רביב ברוקמאייר: זה לא פשוט להתמודד עם האתגרים, אבל אנחנו בטוחים שאם כולם יתגייסו יש לנו את היכולת לשפר את התוצאות של הרשת ולהביא אותה לחוף מבטחים.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: בוקר טוב לכולם.

טלי פלוסקוב: קודם כל.

טלי פלוסקוב: תודה אדוני היושב ראש על עצם קיום הדיון.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהדיון הוא מספיק חשוב לא רק לקבוצת האנשים שנמצאת כאן אלא להרבה אנשים שיושבים בבית וממתינים בדריכות לתוצאות של הפגישה שתהיה בשעה 10:00, כפי שעכשיו הבנו.

טלי פלוסקוב: לצערי הרב, אנחנו נפגשים כאן לא פעם על מקרים של סגירת מפעלים, פיטורים של אנשים, ופה מדובר על באמת פיטורים של 6,000 איש, או בכל אופן נגיעה ב-6,000 איש, שבעיניי אני חושבת שההגדרה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ – פיגוע היא ההגדרה הנכונה במקרה הזה.

טלי פלוסקוב: לא יכול להיות אחרת, כי כאשר אנחנו מדברים שהגיל הממוצע של העובדים, אני הבנתי שמדובר על גיל 45.

טלי פלוסקוב: מה האנשים האלה, עם מה הם יוצאים?

טלי פלוסקוב: מה יש להם לעשות?

טלי פלוסקוב: אני בכל מקרה, מי שמכם יודע, חוויתי כראש עיריית ערד סגירת מפעל מגבות ערד, ואני רואה שרוב האנשים שעבדו במפעל, שהם בגיל 50 פלוס, לא מוצאים את עצמם.

טלי פלוסקוב: מה אנחנו כמדינה מרוויחים?

טלי פלוסקוב: שום דבר.

טלי פלוסקוב: אנחנו מפסידים המון.

טלי פלוסקוב: עכשיו המדינה משלמת לאנשים האלה דמי קיום במקום לתמוך באותו מפעל, אבל פה זה כמובן המדינה.

טלי פלוסקוב: כמובן הפנייה לבנק הפועלים.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא פעם ראינו שהבנק כשהוא רוצה הוא עושה מחיקות והוא עושה צעדים, שלפעמים אפילו אנחנו לא מבינים איך אפשר לעשות דבר כזה.

טלי פלוסקוב: וכאן בעצם הרצון הוא להגיע לסוג של הסדר, שאני מקווה מאוד, באמת, שגם בבנק יש אנשים שרוצים לשמור גם על הכוח שלו ועל הלקוחות שבעצם תלויים בלקוח הזה.

טלי פלוסקוב: ושמענו כאן שאם רשת מגה קורסת אז קורסים עוד הרבה דברים נוספים, וזה שרשרת שאי אפשר לדעת.

טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים איך אנחנו מתחילים ואנחנו לא יודעים איך אנחנו מסיימים.

טלי פלוסקוב: אני כמובן מצטרפת לפנייה לבנק הפועלים – כן לעזור, כן לתמוך.

טלי פלוסקוב: בעיניי גם סגירה של 32 סניפים זה כבר פיגוע.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שכבר הגענו לשלב שהוא רע מבחינתי, אבל אני מבינה גם מצד אחר שאין ברירה.

טלי פלוסקוב: ואני צר לי מאוד לשמוע שרק היום הרשת עושה את הצעדים שאולי היא הייתה צריכה לעשות את זה הרבה קודם.

טלי פלוסקוב: ומכאן גם אולי סוג של קריאה: כשאנחנו רואים שאנחנו מסתבכים לא צריך להמתין לרגע שכבר, כמו שאנחנו כאן רואים, מיליארד ו-300 מיליון שקל.

טלי פלוסקוב: זה סכום ענק, גם על המדינה, ואני כבר לא מדברת על הרשת עצמה.

טלי פלוסקוב: לכן, אני מקווה מאוד שמכאן תצא היום קריאה, והיא תעזור – זה מה שחשוב – לעזור לרשת מגה.

טלי פלוסקוב: אני שוב פעם חוזרת ואומרת: לעזור למגה, אנחנו לא עוזרים כרגע למגה, אנחנו עוזרים כרגע לאנשים שעובדים במגה, וזה מה שצריך לקחת בחשבון, וזה מה שאנחנו מוצאים כמטרה שלנו.

טלי פלוסקוב: אז בתקווה כמובן, היושב ראש, שהכול יסתדר.

טלי פלוסקוב: נמשיך כמובן ללוות את כל התהליכים בתקווה שנעביר בשורה לעובדי מגה וכמובן גם להנהלה בכך שתצליחו להוציא את הרשת מהגירעון שאתם נמצאים.

טלי פלוסקוב: כמו שאתה אומר, עם כל הצעדים שאתה הצגת לנו אתם עדיין לא מרוויחים, אתם רק מאוזנים.

טלי פלוסקוב: ואני מאוד מקווה, וזו אמירה אחרונה, שזה לא יהיה על חשבון הקונים, שהמחיר עדיין יישאר שפוי - - -

אלי אלאלוף: לא יקנו.

אלי אלאלוף: פשוט אנשים לא יקנו.

טלי פלוסקוב: בדיוק.

טלי פלוסקוב: והתחרות.

טלי פלוסקוב: אז זה בדיוק מה שאתם צריכים לקחת בחשבון.

טלי פלוסקוב: אתם כבר היום הייתם יותר יקרים, בגלל המצב, אבל זה לא הציל אתכם.

טלי פלוסקוב: אז צריך לעשות פה, להשקיע פה מחשבה הגיונית איך להביא או להחזיר את קהל הקונים בכך שהרשת עדיין מצליחה להתקיים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת אילן גילאון, שהוא גם, יחד עם חברות הכנסת טלי פלוסקוב ושלי יחימוביץ, יזמו את הדיון - - -

אילן גילאון: תודה אדוני ותודה לחברותיי שיחד, מתוך דאגה מרובה ביקשנו דיון דחוף בנושא הזה.

אילן גילאון: אגב, אנחנו דנים פעמים רבות, בדיוק באותו דיון.

אילן גילאון: מצב שהייתי קורא לו: דיוני הימים שמסתירים את האבו-נפחות ואת החזירים, בגדול.

אילן גילאון: זה מה שקורה.

אילן גילאון: כי בגדול תמיד יש את אותו מנגנון כמעט: יש קבוצה מצומצמת שבולעת את הכול, משאירה שום דבר לכל האחרים, מחלקת דיבידנדים של מיליארד ו-400 מיליון שקלים במהלך השנים האלה כאשר ההפסדים הם ברורים, כאשר בכל המאזנים יש הפסדים - - - וזאת השיטה.

אלי אלאלוף: זה הדבר היחיד שהוא דומה להפסדים – הדיבידנדים.

אילן גילאון: אני מתוודה: אני תמיד בדיונים האלה איש מיושן.

אילן גילאון: אני גם חושב שחברותיי כמוני.

אילן גילאון: אנחנו חושבים שעבודה זו אחריות של מערכת, של מדינה.

אילן גילאון: גם עבודה.

אילן גילאון: אנחנו מאמינים שחדוות יצירה זו היכולת להתפרנס בכבוד וביטחון תעסוקתי.

אילן גילאון: אי ביטחון תעסוקתי הוא המצב המסוכן ביותר שקורה, שיכול לקרות לבן אדם, שצריך בבוקר לחשוב לאן הוא הולך.

אילן גילאון: וזה קורה.

אילן גילאון: באמת חברת הכנסת טלי פלוסקוב הזכירה את ערד, וזה קורה בכל מקום ומקום, אלא שכאן ההבדל הוא בכך שמדובר בכמות ענקית, של יותר מ-, לא מעשרה מפעלים, אפשר להגיד מ-30 מפעלים בסדר גודל כזה.

אילן גילאון: ולכן יש את הבעיה הדחופה ויש את הבעיה החשובה.

אילן גילאון: הבעיה החשובה, חברים, אנחנו צריכים לשנות את הכללים במשחק הזה, וכאן צריכה להיבנות רשת ביטחון וגם חדר מיון קדמי למצבים כאלה.

אילן גילאון: פתאום מישהו מסתלק, הוא מצית את האסם, לוקח הכסף, הולך, בורח, ומאות או אלפים של אנשים במקרה הזה עלולים למצוא את עצמם בשום מקום.

אילן גילאון: ואת הבעיה הזאת באופן מערכתי המדינה צריכה לפתור, אדוני היושב ראש, אבל אני אומר כאן את הדברים החשובים והדחופים ביותר – זה המצב הקונקרטי הזה.

אילן גילאון: בתוך המצב הקונקרטי הזה יש את עובדי טבע מרקט שעדיין נמצאים בהלנת שכר, מר אבי ניסנקורן, ואת הבעיה הזאת חייבים לפתור באופן מיידי.

אילן גילאון: יש את 1,000 האנשים שבהסכמה, אז צריך למצוא מה עושים איתם למחרת בבוקר.

אילן גילאון: יש משרדים שונים שצריכים לטפל בעניין הזה, וזה צריך להיות הדבר שהוא ברור לגמרי.

אילן גילאון: ויש את העניין הזה של פריסת החובות.

אילן גילאון: זאת אומרת, צריך ללכת מהכי קטן עד הכי גדול.

אילן גילאון: ככה צריך להיות.

אילן גילאון: קודם כל, העובדים; אחרי זה הספקים הקטנים; אחרי זה הספקים הגדולים; האחרונים – הבנקים.

אילן גילאון: האחרונים – הבנקים.

אילן גילאון: ואת הדבר הזה צריך ואפשר לתבוע בעניין הזה.

אילן גילאון: ואני חושב שאין מישהו היום שלא יצביע; אני כבר שונא את המילה הזאת "מתווה", כי אני יודע שתמיד כשאומרים מתווה מתכוונים; למי שאין דרך בדרך כלל הוא מדבר על מתווה.

אילן גילאון: אז אני מקווה שאין מי שלא יסכים לתכנית הזאת, וכמידת אי הסכמתו לתכנית הזאת, שהיא תכנית של פשרה, כך מידת החזירות שלו.

אילן גילאון: אבל באופן רציונלי והגיוני אני קורא לבנקים כמובן, אבל לא נראה לי שגם הבנקים, ואפילו בנק הפועלים בתוך הבנקים האלה, הוא לא יקבל את התכנית הזאת.

אילן גילאון: הבעיה: מה קורה עם העניינים היותר דחופים.

אילן גילאון: מה קורה, איך מתקיימים למחרת בבוקר.

אילן גילאון: כי כאן אנחנו הולכים לחשוף את החובות, אבל אתם מבינים שבסופרמרקט, ברגע שחסר מוצר כזה או מוצר אחר זה מייצר תגובת שרשרת אצל הקונים והם מתחילים לא לקנות, כי זה כל הרעיון של הסופרמרקט.

אילן גילאון: כי אחרת היינו ממשיכים לקנות במכולת.

אילן גילאון: וכאן אני רואה בעיה מאוד חריפה והייתי שואל אותך, מנכ"ל מגה: איך אתם רואים את עצמכם חוזרים, איך אומרים?

אילן גילאון: איך אתם עושים restarting לעצמכם, מבחינת היכולת שלכם להתמודד בשוק ובתחרות שצריכים אותה?

אילן גילאון: ואלה הדברים הדחופים.

אילן גילאון: ולכן אנחנו כוועדה כמובן שעומדים מאחורי הפתרון הזה שאתה הצבת.

אילן גילאון: בכל אופן, יצא מתוק מעז בדבר אחד: זה פתרון מקורי.

אילן גילאון: צריך לחשוב על פתרונות שכאלה.

אילן גילאון: כן, יש להעביר לפעמים שליטה לעובדים.

אילן גילאון: ואני אגיד לכם גם יותר מזה: יש מצבים שגם המדינה צריכה להיכנס.

אילן גילאון: בלי פחד.

אילן גילאון: צריך לסיים את העניין הזה של עידן החזירות וההפרטה בכל מצב.

אילן גילאון: אוקיי?

אילן גילאון: הזכות להיות מועסק היא קודמת לזכות להתעשר ולהיות חזיר.

אילן גילאון: וזה צריך להיות ברור.

אילן גילאון: תסלחו לי על - - -

אלי אלאלוף: תודה רבה, חבר הכנסת אילן גילאון.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת דניאל עטר.

דניאל עטר: בוקר טוב, אדוני היושב ראש.

דניאל עטר: אני רוצה בהחלט לברך את חברתי, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, על היוזמה המהירה, מיד אחרי שנודע הדבר.

דניאל עטר: ואני חייב לומר שבעודי מקבל טלפונים מהספקים הקטנים, החקלאים, על זה שהם אובדי עצות, אני קורא את היוזמה המהירה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ועד אותו רגע לא חשבתי ש-, לא ידעתי איך אנחנו מכניסים את זה למסלול, ובהחלט מגיעות לך את מלוא הברכות על כך שהכנסת את זה לאיזשהו מסלול ולאלה שהצטרפו אלייך, כמובן.

דניאל עטר: ברור לגמרי, השורה התחתונה של הדיון הזה היא מאוד ברורה: צריך לעשות את כל מה שניתן בידינו על מנת שההסדר הזה יאושר.

דניאל עטר: אבל זה לא מספיק.

דניאל עטר: זו גם הזדמנות לומר מילה טובה, הרבה יותר ממילה טובה להסתדרות ולמר אבי ניסנקורן.

דניאל עטר: אני לא מעלה על דעתי מה היה קורה אם היינו בוחרים במתווה, בזה שהעבודה לא צריכה להיות מאורגנת.

דניאל עטר: כבר שנים יש מאבקים גדולים מאוד נגד ההסתדרות, נגד העבודה המאורגנת, ובפיגוע ההמוני, כפי שהגדירה אותו חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני לא מעלה על דעתי מה היה קורה אם לא הייתה הסתדרות שהמתייצבת תמיד ומגינה על החוליות הכי חלשות בחברה הישראלית.

דניאל עטר: בלי להכיר את פריסת העובדים, אותם 6,000 עובדים, אני יכול להעריך, כמו כל אחד אחר בחדר הזה, שאם ייתנו לנו לפלח ולאפיין את העובדים האלה, רובם או עובדי קבלן או עובדים בשכר מינימום, שבקושי גומרים את החודש, בקושי מסוגלים להביא את המינימום לפרנסה של המשפחות שלהם, והפיטורים של ה-6,000 האלה זה אומר לחשוף עשרות אלפים להיות מטופלים על ידי הרווחה במדינת ישראל.

אלי אלאלוף: אין תקציב גם שם.

דניאל עטר: וגם שם אין תקציב.

דניאל עטר: אז בכלל.

דניאל עטר: אז אני חושב שבהחלט הגיע הזמן לקחת מדבריו של חבר הכנסת אילן גילאון על אחריותה של המדינה ולעצור את התהליך של ההתפרקות מהאחריות כלפי האזרח, ולהתחיל להחזיר חזרה את האחריות למדינה בכל מובן שהוא.

דניאל עטר: המנהלים של מגה: תראו, אני אומר לכם בגילוי אישי: מעת לעת יוצא לי לקנות, לעשות קניות הביתה.

דניאל עטר: ועוד לפני מספר שנים הייתי לקוח קבוע של מגה.

דניאל עטר: כל יום חמישי עושה קניות בבית, הולך למגה.

דניאל עטר: לאט-לאט, כמו רבים אחרים, מצאתי את עצמי בפערי מחירים עצומים בין מגה לבין המתחרות.

דניאל עטר: וגם אני, כמו רבים אחרים, הדרנו רגלינו מסניפיה של מגה.

דניאל עטר: ואני שואל את עצמי, מעבר לחוסר היעילות בהתנהלות ומעבר לאותם דיווידנדים מטורפים שנמשכו: איך לא ראו את זה?

דניאל עטר: איך לא שמו לב, אנשי מגה, ואיפה האחריות האישית של המנהלים של מגה?

דניאל עטר: ואתם צריכים לקחת אחריות אישית על התהליך הזה, ולו רק בגלל העובדה שהוא מעמיד בסכנה גם ספקים קטנים.

דניאל עטר: ואם אני לוקח את החקלאים לדוגמה, שפנו אליי ולא יודעים מה לעשות עם עצמם; שאתם יודעים טוב מאוד שסחטתם אותם בתהליך של התמחרות למחירים הכי נמוכים, שמעמידים בסכנה את ההשקעה ארוכת החודשים שלהם.

דניאל עטר: בכל מוצר שמונח טרי על המדף יש חקלאים שבמשך חודשים רבים השקיעו מכספם הפרטי כדי להביא את המוצר הזה.

דניאל עטר: ובאותו רגע שהם צריכים לקבל, עם אחוזי רווח מאוד נמוכים, מאוד-מאוד נמוכים, מישהו אחר מרוויח וזה לא החקלאים, אותם חקלאים שמניחים את המוצרים הטריים על המדפים, מתעוררים בוקר אחד למציאות של מאות אלפי שקלים שיכולים לקרוס.

דניאל עטר: והדבר הראשון שקורה זה אותן משפחות חקלאים של המשק הפרטי שמתפרנסים ובקושי גומרים את השנה, ומשנה לשנה מנהלים את המאבק שלהם, הם ימצאו את עצמם מחר בבוקר, אם ההסדר הזה לא יושלם, הם ימצאו את עצמם מחר בבוקר חשופים לתביעות אחרות ולקריסה כלכלית, שגם לה אנחנו נידרש.

דניאל עטר: לכן, אני אומר: אם, מצד אחד, יש לנו בנק, שדרך אגב, אני ממליץ לחשוב, אולי הגיע הזמן לשנות את השם שלו.

דניאל עטר: פעם זה היה מתאים: בנק הפועלים.

דניאל עטר: זה כבר ממש, ממש-ממש לא מתאים, השם הזה – בנק הפועלים.

דניאל עטר: מצד אחד, יש בנק שמרוויח הרבה מאוד מיליארדים.

דניאל עטר: מצד שני, חברה שמשכה לכיס הפרטי של הבעלים לא מעט כסף.

דניאל עטר: אז אני חושב שבהחלט אנחנו צריכים, זה חוזר חזרה למשפט הפתיחה שלי: לעשות כל מה שעומד לפתחנו על מנת שההסדר הזה יוצג כפי שהציג אותו כאן יושב ראש ההסתדרות.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני רוצה רק נקודת הבהרה: אנחנו ננסה להודיע, לצאת עם הצהרה מקובלת, כפי שזה השתקף מהדברים שהיו, עד 9:50, כדי שב-10:00, כשיתחילו הבנקים לשאת, לתת ולשאת עם החברה, שנוכל, והנושים השונים.

זהבה גלאון: אולי, אם אני יכולה להרשות לעצמי להציע לאדוני, פשוט לצלצל למי שצריך ולהודיע שזה רוח הדברים בישיבה שאתה מנהל.

דניאל עטר: רעיון טוב.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: טוב, תודה.

אלי אלאלוף: אוקיי, אני אעשה את זה.

אלי אלאלוף: ברשותך, המנכ"ל, תענה בסוף, כי הרבה שאלות יהיו לך עוד בדרך.

<ליאור לוי: בשם הספקים, אם אפשר לדבר?

אלי אלאלוף: בשם הספקים, בבקשה, מי זה?

<ליאור לוי: אפשר לדבר בשם הספקים?

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: מי זה?

<ליאור לוי: שמי ליאור לוי, ואני מנכ"ל ביסקול ויושב ראש האגף למפעלים קטנים ובינוניים בהתאחדות התעשיינים.

<ליאור לוי: וככזה, מייצג כ-1,000 מפעלים בכלל, וכ-250 מפעלים קטנים ובינוניים שקשורים למזון ומוצרי צריכה.

<ליאור לוי: אני חושב שאתמול הייתה הצהרה מאוד ברורה: שהספקים, גם הגדולים, גם הבינוניים וגם הקטנים עומדים מאחורי מגה, למרות ובעיקר למרות הרשלנות שהבעלים נהגו בשנים האחרונות.

<ליאור לוי: אני חושב שההנהלה כשלה עד עכשיו והיא הולכת לדרך חדשה.

<ליאור לוי: ההנהלה החדשה הולכת לדרך חדשה.

<ליאור לוי: אני חושב שהכמות של העובדים, 6,000 עובדים, זה לא רק העובדים של מגה, זה גם העובדים שלנו בתעשייה.

<ליאור לוי: מדובר על 180 אלף עובדים בתעשייה ו-30 אלף עובדים בתעשייה הקטנה והבינונית.

<ליאור לוי: חשוב מאוד שמגה תמשיך לפעול.

<ליאור לוי: חשוב מאוד שהבנקים יאשרו את ההסדר כפי שאושר, הן באסיפות הנושים של הספקים והן באסיפות הנושים של בעלי הנדל"ן.

<ליאור לוי: ואני מצטרף לקריאה של הוועדה לבנקים לאשר את ההסדר.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: בקצרה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב ראש.

אחמד טיבי: השבוע העליתי בכנסת את סגירתה של חברת Cost, שהיא רשת המזון של המשביר לצרכן.

אחמד טיבי: עכשיו, מגה.

אחמד טיבי: וצריך להעלות שאלה: מה קורה בענף הזה?

אחמד טיבי: למה החברות האלה קורסות?

אחמד טיבי: האם זה בגלל ניהול לא תקין?

אחמד טיבי: בגלל תנאי נושים קשים וקשוחים?

אחמד טיבי: סיבות כלכליות אחרות?

אחמד טיבי: אבל המשותף הוא שכ-1,000 משפחות במגה, נדמה לי, ועשרות משפחות ב-Cost, משני הסניפים בכפר סבא ועפולה, נשארים לבד, כאשר אפילו את המשכורות חלק גדול מהם לא מקבלים, והבעלים כאילו נוטשים אותם לנושה, להסכמים, ואנשים זועקים.

אחמד טיבי: אנשים הפגינו, מפגינים, פונים אלינו.

אחמד טיבי: ונשאלת השאלה החשובה ביותר: באיזה מקרים המדינה, והמדינה חייבת להתערב, מחליטה להתערב?

אחמד טיבי: כי יש כאן דבר שהוא זועק לשמיים ודורש התערבות שיכולה להביא מזור חלקי לעובדים האלה שעבדו בצורה מכובדת, עשו את חלקם באמנה בין החברה לבין הפועל, אבל זכותם מופקעת מהם, והזכות למשכורת, לתגמול ולתמורה.

אחמד טיבי: אני חושב שהגיע הזמן שהמדינה תתערב בדברים האלה, אדוני.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מר יוסי פישמן.

<יוסף פישמן: כן.

אלי אלאלוף: תציג את עצמך, בבקשה, לפרוטוקול.

<יוסף פישמן: אני יוסי פישמן, הבעלים של חברת רזית.

<יוסף פישמן: אנחנו מייצגים 12 מפעלים במדינת ישראל, וחשוב לי שתבינו שכולם מדברים פה על 6,000 משפחות.

<יוסף פישמן: העסק הקטן שלי, שאצלי מועסקים 35 איש, מייצג 12 מפעלים: מפעלים כמו אפיפית הדר בנצרת עילית – 180 עובדים; מפעל כמו גילרו – 150 איש בבית שמש; מפעל כמו וופל מן ברמלה.

<יוסף פישמן: מגה הוא למעלה מ-25%.

<יוסף פישמן: אנחנו 25 שנה שותפים עסקיים לדרך של מגה.

<יוסף פישמן: אני בטוח מעביר ביקורת על הבעלים של מגה.

<יוסף פישמן: ישנה פה הנהלה חדשה בראשות מר אביגדור קפלן, שהוא עושה רושם של בן אדם מאוד-מאוד רציני; מר רביב ברוקמאייר, שהוא גם אין לו שום חלק בכל מה שהיה לפני כן.

<יוסף פישמן: אנחנו מאוד מאמינים.

<יוסף פישמן: אנחנו מאוד רוצים.

<יוסף פישמן: ואלייך, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני פונה באופן אישי: שתדעי, כל בן אדם שעוזב את מגה או את שופרסל הולך לתנאי שוק קשים מאוד.

<יוסף פישמן: הולך למקום שאחרי תשעה חודשים מפטרים אותו.

<יוסף פישמן: הולך למקום שלא מגיע לשכר מינימום.

<יוסף פישמן: יושבים פה כל האנשים ושואלים: למה מוכרים יותר יקר במגה?

<יוסף פישמן: חבר'ה, מה אנחנו רוצים, שיהיה לנו עם של עבדים?

<יוסף פישמן: אנחנו רוצים שהעובדים יעבדו, באיזה תנאים?

<יוסף פישמן: אתם מבינים, אתם מכירים מה קורה ברשת שנקראת רשת 4?

<יוסף פישמן: אני חושף את עצמי ואני אומר פתוח: אותו קצב שיושב פה, אם הוא ילך לעבוד ברשת 4, הוא ירוויח 50% אחרי שהוא הוריד את התנאים שלו.

<יוסף פישמן: אני 30 שנה בענף הזה ואף אחד לא מדבר על זה.

<יוסף פישמן: אתם, חברי הכנסת, תדאגו לדברים האלה.

<יוסף פישמן: התחרות היא לא הוגנת.

<יוסף פישמן: היא לא הוגנת, התחרות: שכר הדירה, כל הסיפורים מסביב.

<יוסף פישמן: רק מחכים.

<יוסף פישמן: אנשים מרשת 4 מתקשרים לספקים שלי ואומרים: שלא תעזו לעזור לרזית.

<יוסף פישמן: אנחנו רוצים לראות איך מגה מתפרקת.

<יוסף פישמן: אנחנו רוצים לפרק אותם בקניית החנויות.

<יוסף פישמן: יש 35 חנויות.

<יוסף פישמן: הם לא נותנים להם את ההצעות כי הם רוצים לשחוט אותם.

<יוסף פישמן: הם רוצים להוריד להם את העור.

<יוסף פישמן: אני אחראי על המילים שאני אומר.

<יוסף פישמן: אני מדבר מעמקי נשמתי.

<יוסף פישמן: ולי יש ביטוח אשראי.

<יוסף פישמן: אם מחר אין הסדר, אני מכוסה, אבל אני הולך לתת את כל הכסף, את כל מה שצריך בשביל מגה.

<יוסף פישמן: אסור לשכוח את זה.

<יוסף פישמן: והעובדים, העובדים, ועוד פעם העובדים.

<יוסף פישמן: אני, אישית, עשרה דורות קדימה מסודר.

<יוסף פישמן: אין לי בעיה עם זה.

<יוסף פישמן: אבל זה מאוד חשוב.

<יוסף פישמן: בשביל זה הגעתי לפה.

<יוסף פישמן: בשביל זה בכל מקום שנותנים לי לדבר.

<יוסף פישמן: חשוב שתדעו את הדברים האלה.

<יוסף פישמן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה לך.

שלי יחימוביץ': יש לך הערכה, במעגלים השניים והשלישיים, איזה אפקט יהיה לסגירת מגה מעבר ל-6,000 העובדים?

<יוסף פישמן: אז אני אומר שרק אצלי, למעלה מ-300 איש.

<יוסף פישמן: רק אצלי, אם אני לוקח את הדר אפיפית, אם אני לוקח את גילרו, אם אני לוקח את אחווה, אם אני לוקח את מן.

<יוסף פישמן: זה אמיתי.

<יוסף פישמן: מר ליאור לוי דיבר פה על מספרים נורא גדולים.

<יוסף פישמן: אני מכיר את האנשים, אני רואה את העיניים שלהם, אני בייצור נמצא.

<יוסף פישמן: תבואו להדר אפיפית במגדל העמק, תראו מי 180 האנשים שעומדים עם כל - - - של מגה מחכה.

<יוסף פישמן: תבואו איתי אחרי הדיון לבית שמש, תראו את כל - - - שעומדים ומחכים.

<יוסף פישמן: תסתכלו על הדברים האלה, תראו את זה בעיניים, לא מאות אלפי אנשים.

<יוסף פישמן: תסתכלו לתוך האנשים, לאנשים, באמת אנשי הייצור.

<יוסף פישמן: תסתכלו על האנשים של מגה שמסתובבים, דורות שלמים של אנשים גאים, הם התפרנסו.

<יוסף פישמן: מה זה, בושה להתפרנס?

<יוסף פישמן: מה, אנחנו צריכים ללכת לעבוד בשביל כלום?

<יוסף פישמן: מה קרה?

<יוסף פישמן: מה קרה?

<יוסף פישמן: בשביל שמר רמי לוי ידליק משואה פה?

<יוסף פישמן: מה קרה?

<יוסף פישמן: אני לא מבין את העניין הזה.

<קריאה: טוב, לא צריך - - - לא צריך.

שלי יחימוביץ': כל מילה בסלע.

<יוסף פישמן: מה קרה?

שלי יחימוביץ': כל מילה.

<יוסף פישמן: מה קרה פה?

<יוסף פישמן: אני לא מבין את זה.

<יוסף פישמן: פעם היו לנו גדולי הדור: אח של ביבי, רבין.

<יוסף פישמן: מה, נהיינו עכשיו עם?

<יוסף פישמן: מר רמי לוי הוא הזה שלנו?

<קריאה: אנחנו עם של עוף בשקל.

<קריאות: - - -

<ליאור לוי: חבר'ה, אני חושב שזה קצת היסחפות.

<ליאור לוי: לא צריך לפסול - - - בשביל לפאר את השני, ולא צריך - - -

אלי אלאלוף: אני מאוד מעריך את דבריך ההתחלתיים.

אלי אלאלוף: אל תתקוף אף אחד כדי להצדיק את החלק הראשון.

<יוסף פישמן: אני לא תוקף אף אחד.

<יוסף פישמן: אני לא תוקף.

אלי אלאלוף: החלק הראשון היה טוב, משכנע ומרגש אפילו.

שלי יחימוביץ': גם החלק השני.

אלי אלאלוף: אני לא בעד.

אלי אלאלוף: זכותה להגיד.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת שלי יחימוביץ יכולה להגיד.

אלי אלאלוף: אני מתנגד להתקפות אישיות.

אלי אלאלוף: ודאי שלא - - - אז קודם כל, בשם כל חברי הכנסת הנמצאים פה ובשם הוועדה: הדאגה המרכזית שלנו היא הדאגה לעובדים, גם של מגה וגם של הספקים השונים, כפי שצוין לפני כן.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לראות אותם משתלבים במערכת היצירתית של כל אפשרות שתשמור עליהם מכל משמר.

אלי אלאלוף: אין לנו עניין לראות אנשים מובטלים שמסיימים קריירה טובה עד גיל 50.

אלי אלאלוף: אנחנו קוראים במיוחד לבנקים ובראשם - - -

<קריאה: זו לא קריאה, זו זעקה.

אלי אלאלוף: אני קורא לבנקים ובמיוחד לבנק הפועלים למצוא את ההסדרים המאפשרים, כפי שהוצע על ידי ההסתדרות דווקא, ואני מברך על כך, לפרוס את החובות על מנת לשמור על היציבות של מגה.

אלי אלאלוף: אנחנו גם מבקשים מהמשכירים לאפשר מחירי עלויות שכירות הולמים כדי לקיים את כל הסניפים, אם אפשר.

אלי אלאלוף: אנחנו קוראים, וזה בהתאם למה שרוב חברי הכנסת חושבים, - - - מהממשלה, באמצעות משרד האוצר ובאמצעות משרד הכלכלה, לעשות הכול כדי לשמור על מפעל מגה ולהמשיך לפחות בתחרות המחירים המאפשרים הורדת יוקר המחייה.

אלי אלאלוף: באמת, אני, באופן אישי אפילו, גם כאזרח, מחזק את יושב ראש הסתדרות על כל המהלך, על הזריזות שלו, על היכולת לפעול בצורה כפי שהוא עשה, וביעילות.

אלי אלאלוף: בראבו.

אלי אלאלוף: במילה אחת.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אפשר עוד מילה, ברשותך?

אלי אלאלוף: להוסיף?

שלי יחימוביץ': אני לא יודעת אם להוסיף, אבל כיוון שאנחנו משודרים בשידור חי אני רוצה לפנות לכל מי שצופה בנו עכשיו, וזו הזדמנות לאזרחי מדינת ישראל לעשות מעשה ולהירתם להצלת הרשת, ופשוט ללכת ולקנות בה.

שלי יחימוביץ': אז זה מאוד-מאוד משמעותי להבראת הרשת.

שלי יחימוביץ': אני עשיתי את זה, למרות שבדרך כלל אני מעדיפה לקנות מטעמים אידיאולוגיים במכולות קטנות, אבל גם החלטתי שבשבועות הקרובים אני אקנה במגה.

שלי יחימוביץ': זו השתתפות פעילה מאוד של אזרחים.

שלי יחימוביץ': אקט של סולידריות למען עובדים אחרים.

שלי יחימוביץ': וכל מי שצופה בנו עכשיו, אני מפצירה בו לעשות את המעשה הזה.

שלי יחימוביץ': יש סניפים בכל מקום - - - בערים הגדולות, במטרופולינים.

שלי יחימוביץ': יש חנייה ברוב המקומות.

שלי יחימוביץ': אז קדימה.

אלי אלאלוף: בדרך כלל לא מקובל שנעשה פרסומת, אבל בהזדמנות זאת נצטרף.

שלי יחימוביץ': אנחנו עושים את זה לפעמים - - - ביישובי הדרום - - -

אלי אלאלוף: אנחנו לא טלוויזיה שמתעכבת ככה, בשלטים מסוימים, לעשות פרסום.

אלי אלאלוף: אבל במקרה, היום - - - טוב, אם זה מקובל, אז ההודעה הזאת תועבר ליושב ראש בנק הפועלים על יד העוזר, ואם היושב ראש יתפנה אז אני בעצמי אדבר איתו.

אלי אלאלוף: נמשיך בדיון, בבקשה.

אלי אלאלוף: הגברת שוש רבינוביץ, עורכת דין, בבקשה.

<שוש רבינוביץ': כן.

<שוש רבינוביץ': מטעם איגוד לשכות המסחר.

<שוש רבינוביץ': אז קודם כל אנחנו מקווים שמגה תשתקם ותחזור לעמוד על רגליה.

<שוש רבינוביץ': זהו אינטרס משותף לא רק של העובדים, של כל מה ששמענו פה, ובראש ובראשונה גם של הספקים.

<שוש רבינוביץ': אנחנו ניהלנו משא ומתן בשיתוף פעולה מעולה, יש לומר, עם התאחדות התעשיינים, והכול בכפוף לכללי הממונה על ההגבלים העסקיים, והגענו למתווה טוב ככל האפשר לספקים.

<שוש רבינוביץ': עם כל הרצון שההסדר יצליח יש לנו גם לא מעט חששות.

<שוש רבינוביץ': בראש ובראשונה, הספקים לא יכולים ומפחדים, חוששים להגדיל את החשיפה שלהם.

<שוש רבינוביץ': שנית, דרשנו גם שקיפות מלאה.

<שוש רבינוביץ': אנחנו ביקשנו משקיף.

<שוש רבינוביץ': בסופו של דבר, השגנו איזושהי פשרה, וימונה דירקטור חיצוני.

<שוש רבינוביץ': לא נרחיב כאן על כל מה שכבר נאמר, גם בבית המשפט, גם באסיפות הנושים, אבל מבחינת הכנסת יש מקום לבחון שינוי חקיקה המחייב דיווח מלא על הנעשה בחברות הבת של חברת אם, גם אם חברת האם נהנית מרישום דואלי.

<שוש רבינוביץ': זאת אומרת, נסחרת בבורסה בחוץ לארץ ולכן בעצם לא הייתה חייבת לדווח על מה שקורה בחברת הבת, כאן, בארץ.

<שוש רבינוביץ': אז מכיוון שאנחנו בכנסת וזה המקום באמת לקרוא גם לשינוי חקיקה לתפקיד, כאן.

<שוש רבינוביץ': תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נציג העובדים, בבקשה.

<יוסי שמעון: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: מה השם?

אלי אלאלוף: סליחה.

<יוסי שמעון: שמעון יוסף.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<יוסי שמעון: ברשותכם, קודם כל אני מודה לכם ולכל חברי הוועדה, לחברי הכנסת ולמנכ"ל, שנתתם לנו הזדמנות לבוא לפה ולהשמיע את קולנו.

<יוסי שמעון: עבדכם הנאמן, ברשותכם, רק רוצה לומר שיושב ראש הוועד שלנו, אלי - - -, נבצר ממנו להגיע היום עקב מחלה.

<יוסי שמעון: אז ברשותכם אנחנו מבקשים, בעזרת השם, שתהיה לו רפואה שלמה.

<יוסי שמעון: אני רוצה לזעוק את זעקת העובד הקטן.

<יוסי שמעון: אני רוצה פה לזעוק את זעקת הילדים שלנו, הנכדים שלנו, המשפחות שלנו.

<יוסי שמעון: אנחנו לא באנו לדרוש, קשה לנו לבוא ולשמוע, ברמה האישית כעובדים, על כל ההתנהלות, על כל החובות, על כל הספקים, על כל מי אשם ומי לא אשם.

<יוסי שמעון: אנחנו באים לפה ואומרים: אנחנו היינו ועד אחראי.

<יוסי שמעון: אנחנו עובדים אחראיים.

<יוסי שמעון: אני רוצה להודות בשמכם למר אבי ניסנקורן שלקח אחריות על כל נושא המשא ומתן.

<יוסי שמעון: אנחנו שנה שלמה במשא ומתן עם הבעלים.

<יוסי שמעון: שנה שלמה אנחנו במשא ומתן – מה לוקחים, מה נותנים.

<יוסי שמעון: עד שבא מר אבי ניסנקורן וחתך, והגענו להסכם.

<יוסי שמעון: עבדכם הנאמן יושב פה ומייצג 6,000 עובדים, מייצג פה 6,000 משפחות.

<יוסי שמעון: אנחנו, מכבשת הרש שלנו, הוצאנו כסף.

<יוסי שמעון: זה קשה.

<יוסי שמעון: אנחנו מתמודדים יום-יום, יום-יום עם בעיות של עובדים.

<יוסי שמעון: קל וחומר היום, שאנשים מורידים להם את ה-500 שקלים ו-700 שקלים ו-800 שקלים, ממה שאין להם.

<יוסי שמעון: זאת לא הבעיה.

<יוסי שמעון: אנחנו יכולים להבטיח פה לכם, חברי הוועדה וחברי הכנסת, שאנחנו מסוגלים להקים את החברה מחדש.

<יוסי שמעון: אנחנו ועד אחראי.

<יוסי שמעון: אנחנו עובדים אחראיים.

<יוסי שמעון: יושבים פה נציגי הוועד, יושבים פה חברי ההסתדרות.

<יוסי שמעון: אני פה מתחייב שאנחנו העובדים לא נשים מקלות להצלחת הרשת.

<יוסי שמעון: אנחנו נהיה בעד.

<יוסי שמעון: אנחנו נתנו את שלנו.

<יוסי שמעון: אנחנו מבקשים שייתנו את שלהם: מי מהבעלים, מי מהספקים.

<יוסי שמעון: אבל לא ייתכן שאנחנו במשך תקופה רצינית מאוד, שהילדים שלנו ישנים בחרדות, שאנחנו לא יודעים מה קורה.

<יוסי שמעון: חוסר הוודאות שיש לנו במערכת בתקופה האחרונה גורמים לנו לבעיות אישיות ומשפחתיות.

<יוסי שמעון: אנא מכם, שימו את כולכם, שימו את החשיבה שלכם, שימו את כל כובד משקלכם כחברי כנסת.

<יוסי שמעון: תצילו 6,000 משפחות.

<יוסי שמעון: אני מתחייב בשם העובדים שאנחנו נירתם בכל שעה, בכל זמן, להבראת - - -.

<יוסי שמעון: זה לא יתכן.

<יוסי שמעון: אני לא מצייר לעצמי תמונה שחס וחלילה אנחנו הולכים הביתה.

<יוסי שמעון: אני רק רוצה להביא, כבוד היושב ראש, רק להודיע – חבל שחבר הכנסת דניאל עטר הלך: אנחנו לא חברה שמוכרת יקר.

<יוסי שמעון: אנחנו לא חברה שמוכרת ולא רוצה להכניס אנשים.

<יוסי שמעון: אני איש שירות.

<יוסי שמעון: אני עובד 19-18 שנה בשירות.

<יוסי שמעון: אני יודע מה זה לקוח.

<יוסי שמעון: המנהלים שלנו יודעים מה זה לקוח.

<יוסי שמעון: אבל הרשת הרביעית שלנו, ואני לא אגיד פרסומות, אם הם יתאגדו עם ההסתדרות אנחנו ניישר קו.

<יוסי שמעון: לא יתכן שאחד יתאגד ויש לנו הוצאות, והשני לא יתאגד ואין לו הוצאות, ואנחנו נהפוך אחרי זה כאנשים שמוכרים יקר.

<יוסי שמעון: אני לא מאמין שהמנהלים שלנו באים ורוצים להרוויח יותר - - - מהרשת הרביעית.

<יוסי שמעון: אני אומר: המון-המון תודה, בשמי, בשם העובדים, שנתתם לנו את הקול לזעוק את זעקת ילדינו ומשפחתנו, ואנחנו בתקווה שנפרח הלאה-הלאה ונחזיר עטרה ליושנה.

<יוסי שמעון: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

ענת ברקו: כבוד היושב ראש, מה שרציתי לומר שבזכות מגה, כלקוחה ותיקה, שזו לא תחנת רכבת.

ענת ברקו: שיש עובדים של שנים, שרואים אותם, שמזהים אותם, וזה מקום שאנחנו רואים את אותם אנשים לאורך זמן, ובמצב שאנחנו חיים היום זה לא - - - שלאנשים יש קביעות ויש להם מקום להגיע אליו כל יום.

ענת ברקו: קיום בכבוד הוא זכות אלמנטרית של כל אדם.

ענת ברקו: זה לא משהו שמישהו עושה ג'סטה.

ענת ברקו: ובסופו של דבר זה נראה שתמיד האדם בקצה השרשרת: זה שנותן את השירות, זאת שנותנת את השירות – הם הנפגעים העיקריים, ועליהם נופל כל - - - הזה, וצר לי על זה.

ענת ברקו: כי בסופו של דבר בטוח שיש הרבה מאוד דברים, כשלים בדרך, שאפשר אולי היה למנוע אותם.

ענת ברקו: אבל מבחינתנו, אני חושבת שהאנשים שיושבים כאן מסכימים על זה שהעובדים לא צריכים להיפגע, שמשפחות לא צריכות להתרסק, שהחיים בחוסר ודאות ובחוסר יציבות כלכלית משפיעים על כל פרט ופרט בחיים שלנו ויש להם השלכות ארוכות טווח: על גידול הילדים, על היחסים בתוך המשפחה, וצריך לעשות את המקסימום.

ענת ברקו: ואני מודה לך, היושב ראש, ולחברים שהגישו את ההצעה.

אלי אלאלוף: לא, לחברים שעזרו.

אלי אלאלוף: אני רק - - -

ענת ברקו: כי זה מאוד חשוב, וצריך לקחת את זה באמת כמקרה בוחן.

ענת ברקו: זה לא הדבר היחיד.

ענת ברקו: זה לא המקרה היחיד.

ענת ברקו: ומזה נצא ונלמד למקרים האחרים.

ענת ברקו: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת דב חנין.

אלי אלאלוף: אני אבקש אחר כך מנציג הרשות לניירות ערך להצטרף לשולחן ולתת לנו דיווח – איך הגענו למצב הזה.

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני רוצה, קודם כל, לפתוח בברכה ליושב ראש ההסתדרות שנמצא איתנו: קודם כל, ברוך הבא לכנסת.

דב חנין: שנית, ברכות על היוזמה שלך - - -.

דב חנין: ואני רוצה גם לברך אותך, אדוני היושב ראש, על היוזמה שלך לשביתה כללית במשק כדי להגן על עובדי הקבלן.

דב חנין: זה לא שני נושאים.

דב חנין: זה אותו נושא.

דב חנין: זה המאבק על דמותה של החברה הישראלית.

דב חנין: אני חייב לומר לכם: נחמץ הלב לשמוע את דברי העובדים ואת דברי הספקים, פה, בדיון.

דב חנין: אני כמובן מצטרף לפנייתך, אדוני היושב ראש, בשם הוועדה, אבל נראה לי שאנחנו צריכים להגיע קצת יותר לעומק הדברים.

דב חנין: כי הסיפור של מגה מספר לנו איך עובדת השיטה בארץ הזאת.

דב חנין: והשיטה בארץ הזאת עובדת בגלל שהכנסת, בגלל שאנחנו, מאפשרים לה לעבוד.

דב חנין: כך נראה המבנה המשפטי.

דב חנין: מה קרה במגה?

דב חנין: רשת לא יעילה?

דב חנין: משכו דיווידנדים.

דב חנין: מיליארד ו-300 מיליון שקל.

דב חנין: אחר כך, אני מבין, עוד 140 מיליון שקל.

דב חנין: זה אוצר זהב המגה הזו.

דב חנין: איפה יש לך חברות שמושכים מהן דיווידנדים של מיליארד ו-300 מיליון שקל ואחר כך עוד 140 מיליון שקל?

דב חנין: מי משלם את המחיר?

דב חנין: משלמים את המחיר העובדים, שבאים בבוקר, עובדים קשה; מקבלים, לא מיליארד שקלים וגם לא 100 מיליון שקלים, ואפילו לא מיליון שקלים, אלא בסך הכול מקבלים כמה שקלים, בקושי סוגרים את החודש, והם משלמים את המחיר עכשיו.

<ליאור לוי: והספקים.

דב חנין: הם משלמים את המחיר עכשיו.

דב חנין: והספקים.

<ליאור לוי: - - - הספקים.

דב חנין: וספקים קטנים.

דב חנין: כולל ספקים קטנים, שעושים את כל מה שדרשו מהם, ועומדים בכל לוחות הזמנים, וגם הם חיים לפעמים עם הסכמים שהם לא מי יודע מה נדיבים, כי כופים עליהם, כל הרשתות הגדולות, תנאים שהם לא פשוטים ולא אפשריים.

דב חנין: זה המבנה המשפטי.

דב חנין: האחריות, אדוני היושב ראש, היא עלינו.

דב חנין: האחריות היא עליך.

דב חנין: בתור יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, יחד עם כולנו.

דב חנין: אנחנו יצרנו את המבנה המשפטי המופרע הזה, שבו הבעלים שמושכים מיליארד שקלים, יותר ממיליארד שקלים, מוגנים; שבו הבנקים מועדפים; שבו מי שמשלם את המחיר הם האנשים שאין להם שום אחריות במשבר הזה.

דב חנין: הם עשו את הכול: הם באו לעבודה, עבדו את השעות שלהם, היו נחמדים ללקוחות - - -

<ליאור לוי: יצרו, סיפקו.

דב חנין: כן.

<קריאה: הכול עשו.

דב חנין: הם עשו את כל מה שמתבקש והם משלמים את המחיר.

דב חנין: אם הדבר הזה נמשך, אם השיטה הזאת נמשכת, זה לא רק מגה, זו הכנסת.

דב חנין: ולכן הכנסת צריכה להרים את הכפפה הזו ולעשות שינוי במצב המשפטי הזה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני מוכן להצטרף אליך.

אלי אלאלוף: תתחיל.

אלי אלאלוף: תיזום.

אלי אלאלוף: נבקש את כל חברי הכנסת - - -

דב חנין: קדימה.

דב חנין: נעשה - - -

אלי אלאלוף: באמת, חבר הכנסת דב חנין, אני חושב שהדברים שלך כרגיל הם מאוד רציניים, ואני בטוח שנצטרף אליך.

אלי אלאלוף: ובוא, קח את היוזמה.

אלי אלאלוף: בשם כל ועדה שתעשה, תעשה את זה אצלנו בשמחה, בוועדה.

אלי אלאלוף: אם לא, בכל מקום שיהיה מתאים אני בעד.

אלי אלאלוף: ברשות

אלי אלאלוף: כם, אני מבקש מהרשות לניירות ערך להביע את עמדתה, כי היא בעצם הייתה המפקחת על החברה הציבורית הזאת.

אלי אלאלוף: אז בבקשה, תסביר לנו, איך הגענו למצב הזה.

אלי אלאלוף: תציג את שמך, בבקשה.

<אמיר הלמר: שמי אמיר הלמר.

<אמיר הלמר: אני עורך דין.

<אמיר הלמר: אני משנה למנהל מחלקת תאגידים ברשות לניירות ערך.

<אמיר הלמר: אז בוא נתחיל בזה שנעמיד דברים על דיוקם: מגה היא קודם כל חברה פרטית.

<אמיר הלמר: היא לא תאגיד מדווח.

<אמיר הלמר: אין לה ניירות ערך בציבור.

<אמיר הלמר: לא אגרות חוב, לא מניות.

<אמיר הלמר: היא מוחזקת מאה אחוז על ידי אלון הריבוע הכחול.

<אמיר הלמר: ולכן בהיבטים של גילוי של חוק ניירות ערך מגה לא כפופה לחוק ניירות ערך.

<אמיר הלמר: היא לא הייתה מפוקחת על ידי הרשות לניירות ערך בהיבטים האלה.

<אמיר הלמר: והגילוי שניתן לגבי הפעילות של מגה ניתן דרך דו"חות אלון הריבוע הכחול, שהיא חברה דואלית.

<אמיר הלמר: היא מונפקת גם בתל אביב, אבל בראש ובראשונה היא מונפקת בארצות הברית.

<אמיר הלמר: ודיני ניירות הערך שחלים עליה הם דיני ניירות ערך האמריקאים.

<אמיר הלמר: וזה מבלי להיכנס, אני לא נכנס כרגע להיבטי הגילוי עצמם.

<אמיר הלמר: כי היבטי הגילוי הם היבטים לא פשוטים.

<אמיר הלמר: אבל אם אנחנו שואלים את עצמנו האם מגה היו לה איזשהן חובות דיווח?

<אמיר הלמר: תזכרו, חובות דיווח לפי חוק ניירות ערך הם חובות דיווח למחזיקי ניירות ערך.

<אמיר הלמר: לא לספקים.

<אמיר הלמר: כי הרי יכולה להיות חברה פרטית לחלוטין שהיא בכלל לא תחת חוק ניירות ערך ויהיו לה מאות ספקים, והספקים מעולם לא יראו דו"חות, לפחות לא לפי חוק ניירות ערך.

<אמיר הלמר: יכול להיות שהם יקבלו מידע על בסיס זה שהם ינהלו איזשהו משא ומתן, כמו שהנציגה של התאחדות התעשיינים טענה שדרך המשא ומתן הם הגיעו לדירקטור חיצוני.

<אמיר הלמר: יכלו גם, דרך אגב, להגיע לכך שהם יקבלו דו"חות.

<ליאור לוי: הגענו לזה.

<ליאור לוי: אנחנו נקבל דו"חות.

<אמיר הלמר: ואתם תקבלו דו"חות.

<אמיר הלמר: אבל דרך המשא ומתן שהספקים היו מנהלים.

<אמיר הלמר: צריך לזכור שחוק ניירות ערך, כשהוא חל, הוא חל כאשר מנפיקים ניירות ערך בציבור רחב.

<אמיר הלמר: כשהציבור הרחב למעשה אין לו את היכולת לנהל את אותו משא ומתן פרטני, והוא צריך, כדי לקבל החלטות השקעה, לקבל מידע.

<אמיר הלמר: אז אני אומר את זה בהיבט של חוק ניירות ערך.

<אמיר הלמר: איפה כן היינו מעורבים בתהליך פה?

<אמיר הלמר: זה אגב ההסדר שהוצע פה ואושר, ואני מניח שהוא חלק מההסדר.

<אמיר הלמר: יש גם איזושהי הנפקה של אופציות – זה עדיין קיים בהסדר, נכון?

<אמיר הלמר: – שמנפיקה אלון הריבוע הכחול - - - לספקים, שיוכלו להמיר חלק מהחוב שלהם למניות של אלון הריבוע הכחול.

<אמיר הלמר: כל זה נעשה תחת הסדר בית המשפט של מגה.

<אמיר הלמר: ובכל זאת אנחנו היינו שותפים לדיון, אגב ההנפקה הזאת.

<אמיר הלמר: בעצם יכולנו לבוא ולבקש פה כל מיני תשקיפים, כך שלמעשה המהלך הזה יכול להיות שלא היה יוצא לפועל מבחינת עלויות.

<אמיר הלמר: אבל תחת הפיקוח של בית המשפט, הדרישות שלנו היו דרישות גילוי מסוימות.

<אמיר הלמר: אם שמתם לב אז באמת מגה פרסמה דו"ח רבעון ראשון.

<אמיר הלמר: למעשה, את הנתונים של דו"ח רבעון ראשון - - -

<רביב ברוקמאייר: סולו.

<אמיר הלמר: סולו.

<אמיר הלמר: לא רק סולו.

<אמיר הלמר: לדעתי, היא פרסמה - - -

<רביב ברוקמאייר: אבל מה שהוספנו.

<אמיר הלמר: כן.

<אמיר הלמר: והיא תפרסם גם במהלך התקופה שהאופציה הזאת תהיה קיימת, שהיא אופציה קצרה, היא לחמישה חודשים, משהו כזה, היא תפרסם עוד נתונים.

<אמיר הלמר: אבל למעשה, מבחינת חוק ניירות ערך, זו התחולה שלו על המצב.

<אמיר הלמר: כמובן שמחזיקי ניירות הערך של אלון הריבוע הכחול היו קוראים את הדו"חות, את הדו"חות של אלון הריבוע הכחול.

<אמיר הלמר: דרך אגב, אנחנו, בדיעבד, הסתכלנו גם על הדו"חות.

<אמיר הלמר: יש סימנים, ואני לא חושב שהם היו מוסתרים – לירידה בהכנסות, לירידה במכירות.

אילן גילאון: אז מה הייתה הבעיה – שהם חישבו את זה בדולרים, זה היה בעצם רשום בשקלים?

אילן גילאון: מאיפה הפער?

<אמיר הלמר: לא.

<אמיר הלמר: זה לא העניין.

<ליאור לוי: איחודים.

<ליאור לוי: איחודים שונים.

<אמיר הלמר: העניין הוא, אם אנחנו נכנסים, כיצד אתה מבצע ניתוחים של מגזר הסופרמרקטים בדו"חות של דור אלון, זה בראיית ההנהלה, ובראיית, תזכרו, אלון הריבוע הכחול למעלה, ולא מגה ספציפית למטה.

<אמיר הלמר: ולכן, הניתוח - - -

אילן גילאון: בקיצור, מה שנקרא חרטא ברטא, כן?

אילן גילאון: - - -

אלי אלאלוף: אני רוצה לשאול אותך שאלה של אחד שלא מבין בחברות גדולות: מי היה אמור לפקח על זה ולגלות מה שאתה יודע בראייה, בקריאה בדיעבד מצאתם דברים שמסמנים?

אלי אלאלוף: מי?

<קריאה: רואי החשבון שלהם.

אלי אלאלוף: מפעילים פה מפעל אדיר, 6,000 עובדים.

אלי אלאלוף: עוד כמה אלפים ליד זה.

אלי אלאלוף: ואף אחד לא אמור לדעת מה קורה במערכת הזו?

<אמיר הלמר: תראה, זו שאלה גדולה.

<אמיר הלמר: דרך אגב, ההצעה שהציעה אותה עורכת הדין פה, שזרקה שורה והלכה, כמו שאומרים, אבל זה בעצם לחייב את כל החברות הפרטיות, למעשה, במשק שיש להן ספקים, לפרסם דו"חות כספיים.

אילן גילאון: לא סתם לפרסם, גם שיבינו מה הם מפרסמים, ולא להכפיל - - - ולחלק בשתיים.

אילן גילאון: להטעות את כל הציבור.

<אמיר הלמר: זו שאלה שהיא גדולה, היא גדולה מאוד, ואני לא חושב שאנחנו יכולים להיכנס אליה בכלל כאן.

<אמיר הלמר: אבל בחברות פרטיות, הספקים מנהלים מערכת ישירה מול החברה והם אמורים, במערכת הזאת, הם לא מחזיקי ניירות ערך, שאין להם את היכולת לנהל את הקשר הישיר הזה, והם אמורים לקבל ולדאוג לזה שיהיה להם את המידע כדי לדעת איפה הם נמצאים.

<אמיר הלמר: מערכת של דיני ניירות ערך באה במקום שבו אין לקהל שצריך את המידע, היכולת לקבל את המידע הזה, ויש פער עצום במידע וגם חשש שהמידע הזה, כאילו אם הוא לא יינתן יגרום לאיזושהי מניפולציה.

<אמיר הלמר: ולכן שם אנחנו נמצאים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<דני שרף: דני שרף, הנקל-סוד.

<דני שרף: אני רוצה לדבר.

<דני שרף: אני די מסכים למה - - -

אלי אלאלוף: מה תפקידך, ברשותך?

<דני שרף: מנכ"ל.

<דני שרף: אנחנו חברה, אנחנו ספקים של חומרי ניקוי וטואלטיקה: פריסל, סוד, הוואי ומוצרים אחרים.

<דני שרף: אני רוצה לדבר על שני דברים.

<דני שרף: דבר אחד, תכליתי: כל הספקים פה, בהסדר, דחו את החוב של 30% לשנתיים, ואז הוא ישולם במשך שלוש שנים.

<דני שרף: זאת אומרת, את השקל האחרון של ה-30% דחייה נראה רק בעוד חמש שנים, בהנחה שההסדר יאושר.

<דני שרף: השאלה אם יש מצב, למשל, לקבל את המע"מ עבור זה ולשלם אותו רק בעוד חמש שנים ברגע שנקבל את התשלום?

<דני שרף: זה יוכל לעזור לספקים מאוד, - -

<ליאור לוי: יוזמה טובה.

<דני שרף: - - ובמיוחד שיש פה בעיה תפעולית.

<דני שרף: יש פה בעיה תפעולית קשה, ומר רביב ברוקמאייר יוכל להעיד עליה יותר מאוחר: נניח שיש הסדר.

<דני שרף: נכון להיום אין שום ערבויות – לא של הרשת, כי היא לא יכולה; לא של הבעלים; ואני מניח, גם לא של הבנק, להגדיל את הערבויות של הרשת לספקים.

<דני שרף: כי מה שקורה, מה-1 לאוגוסט, כל ספק שמספק שקל, הוא למעשה מגדיל את החשיפה שלו בשקל נוסף כלפי הרשת, כשיש פה אי ביטחון מאוד גבוה.

<דני שרף: עכשיו, החזרה של המע"מ, למשל - - -

אלי אלאלוף: לא, לא ניכנס כרגע למשא ומתן, ברשותך.

<דני שרף: לא, לא.

<דני שרף: לא, זה חשוב.

<דני שרף: למה זה חשוב?

<דני שרף: הרשת יכולה להגיע להסדר, ואנחנו נשב פה בעוד חודשיים עם אותו סיפור, כי הרשת לא תקבל סחורה כדי לחיות.

<דני שרף: וגם הקריאה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ, לקנות ברשת, זו קריאה ברוכה, תביא את הצרכנים מול מדפים ריקים.

<דני שרף: אז אם אפשר, פה, בוועדה הזאת, שזה עסק ממשלתי, למשל, להחזיר את המע"מ לספקים כרגע ולקבל אותו חזרה בעוד חמש שנים.

<דני שרף: זה צעד שיכול להגדיל את הערבויות של הרשת בדרך עקיפה.

אלי אלאלוף: טוב, אני כיושב ראש הוועדה אפנה כדי לבדוק את סיפור המע"מ עם המלצה חמה, יחד עם חבריי מהכנסת.

אלי אלאלוף: לפחות את זה אנחנו נוכל לעשות.

אלי אלאלוף: בבקשה, מנכ"ל מגה, לסיכום.

אילן גילאון: בעיקר תתייחס גם למה שהוא העלה כאן – מה קורה מחר בבוקר.

אילן גילאון: למה שהוא ייתן אמון.

<רביב ברוקמאייר: אין שום בעיה, חבר הכנסת אילן גילאון.

<רביב ברוקמאייר: אני בטח אתייחס, כי בסך הכול יש לנו פה איזשהו סוג של שותפות שהיא ברורה.

<רביב ברוקמאייר: אבל כמה מילים, כי פשוט הדיון היה כל כך רציני, ובאיזשהו שלב הוא קצת יצא, אני חושב, מפרופורציות.

<רביב ברוקמאייר: אז בסך הכול יש בקבוצת אלון ממשל תאגידי.

<רביב ברוקמאייר: זה לא איזשהו מקום שמתנהל ככל אחד עושה כרצונו, ואנחנו מקפידים על כל הדברים.

<רביב ברוקמאייר: אנחנו גם הצהרנו שבתוך התהליך הזה אנחנו רוצים להגיע לשקיפות במגה ונפרסם בתוך המתווה, בשנה הראשונה נציג דו"חות סולו של מגה, גם שזה לא נדרש.

<רביב ברוקמאייר: וכמו שאמרת, זו חברה פרטית.

<רביב ברוקמאייר: דרך אגב, הגענו למצבנו אפרופו, אחת הסיבות המרכזיות שהגענו למצבנו, הבחירה זה היה בגלל שנכנסנו בעוצמה בשוק ה-hard discount.

<רביב ברוקמאייר: הורדנו מאוד את המחירים לצרכן וזה גרם לנו להפסדים גדולים מאוד.

<רביב ברוקמאייר: זה אפרופו השאלה מה קורה עם המחירים.

<רביב ברוקמאייר: יש בעולם הזה עולם של תדמיות.

<רביב ברוקמאייר: אז אתה סוחב תדמית לפעמים והיא קצת רחוקה מהמציאות.

<רביב ברוקמאייר: דרך אגב, גם שנדע: בתוך ההסדר החרגנו את הספקים הקטנים, כי באמת חשבנו שמגיע להם סוג של טיפול.

<רביב ברוקמאייר: כי הבנו שאצלם בעיות התזרים הן בעיות אחרות לגמרי.

<רביב ברוקמאייר: ולקחנו את זה עלינו, מן הסתם, ובאמת ניסינו את כל החקלאים ואת כל ספקי התוצרת הטרייה ואת כל הספקים הקטנים שעמד ב-800 אלף שקל.

<רביב ברוקמאייר: החוב שלהם עמד ב-30 ליוני – החרגנו אותם.

<רביב ברוקמאייר: סתם בפרופורציה: אני בסך הכול עובד במגה פחות מחודש.

<רביב ברוקמאייר: אין לי מניות.

<רביב ברוקמאייר: - - - של הבעלים הם הזרימו את מה שהם הזרימו, ואנחנו מקווים שהם גם ימשיכו לתמוך.

<רביב ברוקמאייר: הם הזרימו גם בהלוואות וגם בביטחונות מעל חצי מיליארד שקל.

<רביב ברוקמאייר: ואני אומר לחבר הכנסת דניאל עטר, שהלך מפה, שלמדתי בשבועיים-שלושה האחרונים, שדרך אגב, מגה משלמת לחקלאים יותר מאשר המתחרים שלה.

<רביב ברוקמאייר: אני לא רוצה להיכנס למה שאמרו פה חבריי לגבי המתחרים.

<רביב ברוקמאייר: לימדו אותי שאני לא מתייחס למתחרים, אני מתייחס לעסק שלי.

<רביב ברוקמאייר: ומפה אני באמת חושב שצריך להוציא קריאה בשני מוקדים: אחד, זה באמת שאנחנו, כולנו: אם זה העובדים ואם זה הספקים ואם זה הנדל"ניסטים ואם זה הבנקים – שנצא מפה לדרך חדשה, כי בסך הכול אנחנו את העבודה יודעים.

<רביב ברוקמאייר: עשינו טעויות בעבר, על זה לוקחים אחריות.

<רביב ברוקמאייר: בשביל זה אנחנו מנהלים.

אלי אלאלוף: כמה זמן, ברשותך, אתה במערכת?

<רביב ברוקמאייר: שלושה שבועות.

<דני שרף: אבל הוא - - - ותיק בענף במשך 30 שנה, - -

<יוסף פישמן: ואנחנו סומכים עליו מאוד.

<דני שרף: - - ואנחנו סומכים עליו.

<יוסף פישמן: מאוד.

<ליאור לוי: אכן, אכן.

<דני שרף: הוא לא בא משום מקום.

<ליאור לוי: דרך אגב, הוא בא מהתעשייה.

אלי אלאלוף: טוב, זה רק חיזק את מה שרציתי להגיד לכם.

<ליאור לוי: כבוד היושב ראש, הוא בא מהתעשייה.

<רביב ברוקמאייר: אז דבר אחד, באמת, אני חושב שאנחנו זקוקים לחיבור הזה, ואני מקווה שבאמת, ונאמרו פה דברים לעניין.

<רביב ברוקמאייר: גם ההסכם עם הספקים עדיין צריך להיות מובהר, אבל אני חושב שאנחנו יכולים לעשות את הדרך בחזרה למקום שהיינו בו.

<רביב ברוקמאייר: אנחנו נפעל בצורה מהירה כדי לטפל במרכיבים העיקריים שהחברה דיממה כדי לחזור באמת לפעולות שיביאו אותנו לחוף מבטחים, למרות שהשוק הוא שוק מאוד קשה.

<רביב ברוקמאייר: הוא גם שוק בסטגנציה בשנתיים האחרונות.

<רביב ברוקמאייר: הוא בירידה.

<רביב ברוקמאייר: וצריך לזכור עוד דבר: שבסך הכול, מחיר היום בשוק הזה הוא כלי מפתח להצלחה.

<רביב ברוקמאייר: וצריך להבין, למרות שאני שומע המון פעמים שאומרים שאין תחרות בתוך השוק הזה – זה ממש לא נכון.

<רביב ברוקמאייר: יש פה תחרות עזה, בכל פרמטר, בכל מוצר כמעט, וגם בכל היבט גיאוגרפי.

<רביב ברוקמאייר: אז בסך הכול צריך להמשיך לתחזק את התחרות הזאת.

<רביב ברוקמאייר: המחירים יעלו, כן או לא, זו שאלה גדולה.

<רביב ברוקמאייר: יש בתוכנו אנשים שחושבים שבאמת המחירים צריכים לעלות כי הרי אנחנו לא מסוגלים להתקיים במתכונת הנוכחית, והבעיה היא לא רק אצלנו.

<רביב ברוקמאייר: הדו"חות הכספיים של כל הקמעונאים הגדולים הורעו מאוד בתקופה האחרונה.

<רביב ברוקמאייר: זה יהיה אתגר עצום אל מול המשק, אבל זה חלק ממה שצריך לעשות.

<רביב ברוקמאייר: אני רוצה להודות לך על המפגש, ואני מקווה שבאמת נצא מפה עם אנרגיות חדשות.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

<ראובן פרי: אדוני היושב ראש, רק שאלה אחת.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: שלא תהיה קשה מדי.

<ראובן פרי: היא לא קשה כי אתה נמצא באותו צד של שר האוצר, שעד היום, במשך חודש ימים, הכותרות מדברות על עובדים שנמצאים בין שמיים לארץ – הוא לא אומר מילה אחת: לא שר האוצר, לא שר הכלכלה, לא ראש הממשלה.

<ראובן פרי: איפה המדינה בכל הסיפור הזה?

<ראובן פרי: 6,000 עובדים זה - - -

אלי אלאלוף: טוב, אני אעביר.

אלי אלאלוף: היות ופנית ברמה האישית אני אעביר את המסר.

אלי אלאלוף: טוב, תרשה לי לברך אותך.

אלי אלאלוף: באמת, אני ראיתי אותך בפעם הראשונה בטלוויזיה בסוף השבוע, ואני מכבד את האצילות שלך ואת העמידה שלך באחריות הכוללת, למרות שלא היית שם.

אלי אלאלוף: ניחשתי שזה באמת זמן קצר.

<רביב ברוקמאייר: - - - שזו שליחות.

אלי אלאלוף: ואני מאוד מברך אותך - -

<רביב ברוקמאייר: תודה.

אלי אלאלוף: - - על הרצון לקחת משימה כל כך קשה, וזה גם יאמר לזכותו של מר אביגדור קפלן, על אותה אחריות שהוא לוקח.

אלי אלאלוף: אני רוצה באמת להודות לכם על הדיון הזה.

אלי אלאלוף: אנחנו נקיים דיון מעקב באוקטובר, מיד במושב החורף שלנו, ונשמח שתבואו עם תוצאות טובות ושיהיו רק בשורות טובות ושתהיה לנו שנה טובה.

אלי אלאלוף: אנחנו נטפל בפנייה לגבי המע"מ.

אלי אלאלוף: זה לא רשות המיסים, זה המכס והבלו, אם אני לא טועה.

אלי אלאלוף: אז אנחנו נטפל - - -.

אלי אלאלוף: אוקיי?

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה את זה.

אלי אלאלוף: נקבל פנייה מסודרת.

<קריאה: כן, כן.

אלי אלאלוף: ביקשנו להעביר לנו.

אלי אלאלוף: תודה רבה, הישיבה נעולה.