ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 28, 2015-07-13 11:30

איתן כבל: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה של הכנסת.

איתן כבל: גברתי היועצת המשפטית, גברתי מנהלת הוועדה, רשמת פרלמנטרית, חברי וחברותי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני רוצה בפתיחת דברי להוסיף כמה דברים: בכוונתי להמשיך ולהוביל מדי יום שני – להשתדל לפחות מדי יום שני – את הדיון במה שאנחנו קוראים "מתווה הגז".

איתן כבל: הדיונים האלה יימשכו, תינתן האפשרות לכמה שיותר אנשים ולכמה שיותר גורמים, בעיקר חוץ-פרלמנטריים, לומר את דברם, לבטא את עצמם בשאלות העומדות על סדר-יומנו.

איתן כבל: זו נקודה נוספת.

איתן כבל: באותה מידה אני אתעקש לשמוע כל אחת ואחד מנציגי או תומכי המתווה, גם אם זה לא אהוב על ידי מאן דהוא סביב השולחן הזה ומחוצה לו.

איתן כבל: אני אקפיד על כך אף ביתר שאת מאשר בפעמים הקודמות.

איתן כבל: אני לא אתן לאף אחד להפריע לתהליך להתקיים כי אם אנחנו רוצים שהתהליך יהיה נקי, מסודר ומכובד, שבסופו של עניין גם תתקבלנה ההחלטות הנכונות ושאנחנו נשפיע כמה שיותר בעניין הזה – ואני שמח שישנה השפעה מצדנו – אז נעשה זאת בצורה מכובדת.

איתן כבל: אני כן יכול לומר לכם שככל שהזמן נוקף ואנחנו נחשפים למידע, נחשפים לעניינים כאלה ואחרים, נתונים, הן על ידי הגורמים החוץ-פרלמנטריים והן על ידי גורמים מקצועיים כאלה ואחרים, אני חושב שמתקבלת תמונה יותר ויותר בהירה שמתחייב במנעד הזה בין שינוי מוחלט של המתווה, כפי שחלק אמרו, ועד הצגת מתווה אחר, במנעד הזה אנחנו קיימים, בוודאי אני נמצא בתוכו.

איתן כבל: בדיון הקודם הפסקנו בנקודה מסוימת שבה אני גם הודעתי שחברי הכנסת אשר לא נפלה לידם הזכות לדבר ידברו, כך הם פני הדברים כלפי מי שלא הספיק לדבר מבחינת הגורמים החוץ-פרלמנטריים, הם יוכלו לבטא את עצמם.

איתן כבל: אני ביקשתי גם מדרור שטרום, שאמור להגיע, הוא מיד יגיע, להעלות על סדר-יומנו ולהתמקד סביב סעיף 52, להסביר מהו, מה המשמעויות שלו, למה זה נוצר וכל האמור בכך.

איתן כבל: בנוסף, אני כבר אומר, לדיונים הקרובים בכוונתי שיגיעו לכאן שר התשתיות, שטייניץ, השר דרעי, אנחנו ננסה גם לזמן לכאן אנשי ביטחון מהשורה הראשונה שיבואו ויתנו את ההסבר שלהם, איך הם מתייחסים לכל הפרשה הזו של להפוך את הנושא הזה לעניין ביטחוני-מדיני, שהקבינט, שלא מקבל דיווחים אמיתיים דחופים, בזה הוא כן מתעסק ומקבל דיונים, מקבל מידע כזה או אחר.

איתן כבל: אני אומר שוב, זה מקומם לא מהמקום של הבעת עמדה, אלא הפרופורציות וסוג ההתנהלות שאנחנו מוצאים את המערכת מתנהלת.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם שאני עדיין מתכוון שמבקר המדינה יגיע לכאן.

איתן כבל: אני בדין ודברים מולו, כך שבמה שתלוי בנו, עד שיגיע הרגע – אם בכלל יגיע – שמי מהממשלה יפנה אלינו על פי סעיף 52, אנחנו נמשיך ונקיים את הדיון הציבורי ונעשה את כל המאמצים להביא לידיעת הציבור כמה יותר מידע, כדי שיבין באמת שכל הסיפור הזה שמהלכים עלינו אימים, שגז יישאר באדמה, כל אותם דברים שהשמיים יפלו עלינו, הוא רחוק מלהיות נכון, ואילו מלכתחילה היו עושים את הכול בשקיפות מלאה כנראה שהיינו במקום אחר לגמרי היום, מי בעמדה א', מי בעמדה ב', מי בעמדה ג', אבל לפחות היינו מבינים מהו שדה המשחק האמיתי בו אנחנו נמצאים.

שלי יחימוביץ': מה אם מבקשים חובת היוועצות במהלך הפגרה?

איתן כבל: אם תהיה חובת היוועצות במהלך הפגרה אני אראה ואבחן זאת, האם הפגרה היא חלק מימי העבודה המתחייבים על פי דין, כן או לא.

איתן כבל: אני מניח שהממשלה, אם היא תחליט לקבל החלטה מהסוג הזה, היא תעשה זאת ותנסה להתכוונן לימים שבהם הודיעו מראש שהמליאה אמורה להתכנס.

יואב קיש: יש רק יום אחד כזה – ב-2 בספטמבר.

יעקב פרי: יש רק יום אחד כזה.

איתן כבל: בסדר גמור, אנחנו יודעים, יש יום אחד, אין פה סיפור.

איתן כבל: בכל מקרה, בתקופת הפגרה, לפחות בעיני רוחי, אין זו בקשה אוטומטית.

איתן כבל: זאת אומרת, זו לא בקשה אוטומטית שיש לה תשובה אוטומטית.

דב חנין: לכאורה, אם הם רצו להתייעץ – אנחנו כאן, יכלו לפנות אלינו מזמן.

איתן כבל: חברים, אני לא על תקן היועץ, אנחנו על תקן ועדת הכלכלה.

שלי יחימוביץ': שטייניץ מגיע היום?

איתן כבל: שטייניץ לא מגיע.

דב חנין: הוא לא רוצה להתייעץ.

שלי יחימוביץ': אגב, הוא יבוא בסוף.

<אתי בנדלר: הדיונים כרגע הם לא ברמה של היוועצות אלא לימוד.

איתן כבל: חברים, אני חוזר ואומר לפרוטוקול: הדיונים האלה אינם דיונים על פי סעיף 52, אלא הם דיונים שאני, כיושב-ראש ועדה, קיבלתי על עצמי לקיים אותם.

איתן כבל: מי ששואל אותי באיזו סמכות – סעיף 74(5)(ג), אוקיי?

איתן כבל: על פי דיונים יזומים של הוועדה בנושאים שבסמכויותיה, לא צריך לבקש רשות מאף אחד או לבקש טובות ממאן דהוא, כי לפעמים שולחים לי כל מיני פניות: על פי איזו סמכות?

איתן כבל: אז אני מודיע להם, שיבדקו בתקנון, סעיף 74(5)(ג), זה יכול להיות גם סעיף 75.

עיסאווי פריג': שאלה.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': תראה, כבוד היושב-ראש, הנושא הזה השתלט על השיח הציבורי בשבועות האחרונים ואנחנו ניזונים ממידע מכל מיני מקורות ומכך שכל יום מתגלים דברים חדשים.

עיסאווי פריג': אתה מגלה כל יום שהנסתר רב על הגלוי.

עיסאווי פריג': אני מבקש מכבוד היושב-ראש ואני פונה לכל הגורמים העוסקים בנושא באופן ישיר, הן החברות שטוענות "לעושק" והן לגורמים הממשלתיים: ספקו לנו נתונים שנוכל כמחוקק להסתמך על זה.

עיסאווי פריג': אתה כל הזמן מחטט בעיתונות - - -

יואב קיש: למה?

יואב קיש: אבל המתווה פורסם לדעתי.

עיסאווי פריג': אני מדבר הרבה מעבר למתווה, לא ברמת המאקרו.

עיסאווי פריג': אתה עומד לקבל החלטה של מצרך חיוני וביטחון אנרגטי של מדינה שלמה לעשורים שלמים.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, אני מבקש, אנחנו רוצים להתמקד בנתונים כדי שנהיה בקיאים בסוגיה במידה מסוימת ואין לנו אותם.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה צודק לחלוטין.

איתן כבל: הכול כאן נעשה כמו גירוד.

איתן כבל: אתה קודם כל מנסה לגרד לבד, זאת אומרת, הציפורניים שלי, אם לא הייתי כוסס ציפורניים, היית יכול לראות את הלכלוך מתחתיהן מהניסיון כל הזמן לגרד מידע.

דב חנין: זו אנלוגיה מצוינת, רק שאנחנו נפצעים בגירוד הזה.

איתן כבל: חברים, אני מקבל את מה שאתה אומר ואנחנו נעשה כמיטב יכולתנו בנקודה הזו.

איתן כבל: באסל, אני זוכר אותך.

עיסאווי פריג': אני עוד לא קיבלתי את זכות הדיבור.

איתן כבל: כן, אתה רשום מהפעם הקודמת.

איתן כבל: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, בבקשה.

איתן כבל: אני מזכיר שאני אתן את זכות הדיבור ליועצת המשפטית, שאם אינכם זוכרים – וזה תפקידי לזכור – ביקשתי ממנה, מהמשנה ליועץ המשפטי לכנסת והיועצת המשפטית לוועדת הכלכלה, לחוות דעתה ביחס להוראות היציבות בטיוטת המתווה, אני אחליט כשארצה שהיא תאמר את דבריה לומר את הדברים.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אורחים, שלום לכולכם.

מנואל טרכטנברג: אני חושב שאחרי מספר ישיבות שמוקדשות לנושא הזה במסגרות שונות ובפרט כאן, בוועדת הכלכלה, הגיע הזמן להיתלות מעל מסך העשן הסמיך שירד לצערי על הדיון הציבורי החשוב הזה ולבוא עם הצעות קונקרטיות חלופיות, עם גישה אחראית.

מנואל טרכטנברג: זה מה שמתבקש כיום.

מנואל טרכטנברג: אני אעשה זאת בקצרה, אני ארצה לציין מהן ההשלכות והתוצאות הוודאיות של המתווה המונח לפנינו ולאור זאת מה צריך לעשות אחרת.

מנואל טרכטנברג: אני לא אתייחס להיסטוריה ולא לשום דבר אחר.

איתן כבל: רק אני מזכיר לך מראש, מנואל, להתכנס לתוך זמן.

מנואל טרכטנברג: אמרתי, מאוד קצר.

מנואל טרכטנברג: בכל מקרה, מה שאני עומד להציע הוא מה שנקרא בכלכלה "second best" –הרע במיעוטו.

מנואל טרכטנברג: אי אפשר להתחיל את הכול מחדש, אנחנו חיים במסגרת של פרמטרים מסוימים ולכן אני לא אטען שזה המתווה האידיאלי.

מנואל טרכטנברג: מהן התוצאות הוודאיות של המתווה שמונח לפנינו: א', מחיר גז למשק הישראלי שיעלה כל רבעון או כל שנה ושנה בהתאם לנוסחה שכתובה לפניכם.

מנואל טרכטנברג: לאמור: המחיר, אותו מחיר גג – שהוא לא גג כי הגג הזה זז כל הזמן קדימה – מוצמד למחיר הממוצע של העסקאות של הרבעון האחרון, ומכיוון שהחוזה המרכזי של הגז הוא מול חברת החשמל והמחיר שם מוצמד למדד המחירים לצרכן בארצות-הברית פלוס אחוז בהתחלה ואחר כך מינוס אחוז, אז אנחנו בוודאות נראה לפנינו מחיר עולה של גז כל שנה ושנה על פני 15 השנים הקרובות.

מנואל טרכטנברג: מכיוון שהגז היא מרכיב מרכזי בייצור חשמל במשק הישראלי, ברוך-השם, אזי גם מחיר החשמל במדינת ישראל ילך ויעלה בוודאות כל שנה ושנה, וזאת כאשר כמעט בכל העולם גם מחיר הגז וגם מחיר החשמל יורדים.

מנואל טרכטנברג: וזו לא תופעה מקרית וארעית אלא שכוחות ההיצע והביקוש מראים שלטווח ארוך זה ימשיך כך.

מנואל טרכטנברג: זו תוצאה אחת מרכזית.

מנואל טרכטנברג: הדבר השני – לפי המתווה המוצע לא תשרור תחרות של ממש, משמעותית, במשק הגז במהלך הזמן.

מנואל טרכטנברג: מי שתולה את תקוותיו בכך שבעוד 5, 6, 10 שנים תהיה עוד תחרות שתוריד את המחירים – זה לא יכול לקרות, ואמרו בקיאים ממני בנושא, ובפרט פרופ' דיויד גילה אמר את זה בצורה חד משמעית: לא יכולה להיווצר כאן תחרות.

מנואל טרכטנברג: לא ארחיב אבל זה ברור.

מנואל טרכטנברג: הדבר השלישי – לא ברור אם יובטח מה שאנחנו קוראים "ביטחון אנרגטי" בגלל העניין שהצינור הנוסף עדיין לא הוסדר וכדו'.

מנואל טרכטנברג: תוצאה נוספת שהיא חמורה בהקשר אחר – נקבע פה תקדים מסוכן מאוד של ביטול גורף של סמכויות הממונה על ההגבלים, מה שנקרא הפטור, עד לשנת 2025 ובתנאים מסוימים עד 2030.

מנואל טרכטנברג: רבותי, אין לזה תקדים, למיטב ידיעתי, בטח לא בסקטור כל כך חשוב.

מנואל טרכטנברג: אמרת לגבי העניין של סעיף 52, פה אני רוצה להגיד לכם את זה בצורה שאינה משתמעת לשני פנים:

מנואל טרכטנברג: כל מי שעיניו בראשו מבין שהשימוש בסעיף 52 נעשה אך ורק כדי לעקוף את ההתנגדות של הממונה ולא מכיוון שמלכתחילה הממשלה סברה שיש פה נימוקים ביטחוניים בשל יחסי חוץ כאלה חשובים שמצדיקים את השימוש התקדימי, שוב פעם, בסעיף הזה.

מנואל טרכטנברג: לראיה, הממונה הכריז על המונופול בשנת 2015, למה הממשלה אז לא באה עם הטיעון הזה?

מנואל טרכטנברג: אם היא סברה שיש נסיבות ביטחוניות בשל מדיניות חוץ אז היה צריך למנוע את זה מלכתחילה.

שלי יחימוביץ': כי אז הממונה היה לטובת הממשלה, מאוד פשוט.

מנואל טרכטנברג: אז אני אומר, במקרה הזה אין אפילו מראית עין של תום לב ואנחנו צריכים להידרש לעניין הזה.

מנואל טרכטנברג: תראו, הסעיף הזה הוא כמו להישען על תקנות לשעת חירום בהקשר אזרחי – אתה לא רוצה בשום פנים ואופן לעשות שימוש לרעה בשסתום כזה שהוא לנסיבות מאוד יוצאות דופן.

מנואל טרכטנברג: הארגומנט הנוסף – ואני מתכוון לעשות מעשה לגבי הדבר הזה – איך אתה יכול להגיד ב-2015 שהנימוק הביטחוני והנימוק המדיני תופסים עד 2025 או 2030?

מנואל טרכטנברג: הרי כל הזמן אנחנו חיים אל מול תהפוכות ביטחוניות ומדיניות.

איתן כבל: שבוע הבא אנחנו לא יודעים מה יהיה.

מנואל טרכטנברג: כן.

מנואל טרכטנברג: מישהו יכול היום לבוא ולקבל החלטה שנשענת על ארגומנט ביטחוני-מדיני 15 שנה או 20 שנה קדימה?

מנואל טרכטנברג: אז לכן אני אומר, הדבר הזה הוא חמור.

מנואל טרכטנברג: מה המתווה שאני מציע?

מנואל טרכטנברג: אז ככה, קודם כל, הכול תלוי באות אחת – להחליף את האות ז' באות ה', ואני לא צוחק.

מנואל טרכטנברג: בעמוד 15 במתווה, בראש העמוד כתוב שמופעל פרק ז' לחוק פיקוח המחירים על המתווה הזה – מה זה פרק ז'?

מנואל טרכטנברג: שמוטל על החברות לדווח פעם בשנה על הרווחיות על המחירים ותו לא, אין פיקוח מחירים.

מנואל טרכטנברג: אני אומר את זה שוב פעם ואני מאוד נזהר בלשוני, השתמשתי רק פעם אחת במילה שאני לא אוהב, "שקר" – מי שטוען שיש פיקוח מחירים משקר כי פיקוח מחירים הוא על פי פרק ה' ולא פרק ז', פרק ה'.

מנואל טרכטנברג: אז דבר ראשון אני דורש להחליף את האות ז' באות ה', זה פותח פתח אכן להפעיל פיקוח מחירים.

מנואל טרכטנברג: איך לעשות אותו?

מנואל טרכטנברג: בשתי דרכים: האחת, צריך להוריד את מחיר הבסיס מהמחיר הנוכחי של 5.4 ומשהו.

מנואל טרכטנברג: בכמה להוריד?

מנואל טרכטנברג: אני לא אנקוט פה במספר, זה יהיה חסר אחריות אבל צריך להוריד אותו משמעותית, אפשר לדון על כך.

מנואל טרכטנברג: ומכאן ואילך להצמיד את אותו מחיר גג שייקבע לדבר הבא: לשקלול של 75% מחיר הגז בשווקים הרלוונטיים, ואני תכף אסביר, ו-25% ממחיר הנפט.

שלי יחימוביץ': הרלוונטיים זה המייצאים בעצם.

מנואל טרכטנברג: תכף אני אגיד.

מנואל טרכטנברג: וזאת למה?

מנואל טרכטנברג: ופה אני רוצה להגיד את זה בצורה מאוד חדה - - -

שלי יחימוביץ': מנו, אבל גם המפיקים בעצמם, כמו נורבגיה, יש שם עוד משתנים שנכנסים.

מנואל טרכטנברג: ברור, שניה.

איתן כבל: שלי, תני למנו לסיים.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד כך: כיום, שתבינו, מחיר החשמל ומחיר הגז במדינת ישראל מוצמד למחיר ההמבורגר בארצות הברית, וזו לא אמירה סתמית, הרי ה-CPI בארצות הברית, מחיר ההמבורגר אם תרצו – ואני לא אומר סתם המבורגר, יש מה שנקרא "מדד מקדונלד'ס" של ה"אקונומיסט" שהוא באמת עוקף לא רע אחרים.

מנואל טרכטנברג: אז אנחנו כך כיום, המחיר הרלוונטי שאל מולו אתה צריך להתאים את עצמך זה מה שקורה בעולם.

מנואל טרכטנברג: אלא מה?

מנואל טרכטנברג: שהגז הוא לא הומוגני, לא במולקולות אלא בכלכלה שלו: תלוי מאיפה אתה מפיק אותו, מה מרחק ההובלה וכו', ועל כן אתה צריך לבחור את אותן מדינות, אותם שווקים שרלוונטיים לנו, ולהצמיד אותו כך.

מנואל טרכטנברג: שלישית, המדינה צריכה לחזור בה מידית מהישענות על סעיף 52, נקודה.

מנואל טרכטנברג: אי אפשר לעבור לסדר-היום.

מנואל טרכטנברג: אי אפשר לבסס מדיניות ארוכת טווח על סעיף 52.

מנואל טרכטנברג: רביעית, צריך להסדיר את העניין של הצינור הנוסף וזה צריך להיות חלק מהותי של ההסכם למען הביטחון האנרגטי.

מנואל טרכטנברג: אלה הם הקווים המרכזיים של מה שאני מציע.

מנואל טרכטנברג: מילה אחרונה, רבותי, אני אומר את הדברים, שהם סבירים, לא בהתלהמות, אני לא רוצה לשבור את העצמות של אף אחד, לא בשביל זה התכנסנו, לא בשביל זה התגלה גז.

מנואל טרכטנברג: זה אחראי, זה בר ביצוע, אף אחד לא יכול לטעון שזה שינוי בכללי משחק מכיוון שפרק ה' של חוק פיקוח המחירים היה קיים בעת שהחברות החליטו להיכנס לארץ.

מנואל טרכטנברג: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רק מבקש ממך, אם יש לך את זה מודפס אנא העבר לנו, להנהלת הוועדה, כדי שנוכל גם כן להפיץ את זה בין חברי וחברות הכנסת.

איתן כבל: אני מבקש מיוסי דורפמן, מטה המאבק בגז, להתייחס לדברים, בבקשה.

<יוסי דורפמן: שלום, אני מודה שלא הכנתי, כבוד היושב-ראש, דברים לומר.

איתן כבל: האמת שלא התכוונתי לקרוא לך, אני מודה, כי דיברת בפעם הקודמת.

<יוסי דורפמן: לא דיברתי.

איתן כבל: אז בבקשה.

<יוסי דורפמן: אז אני אומר בקצרה את עמדת מטה מאבק הגז.

איתן כבל: בקצרה זה נהדר.

<יוסי דורפמן: עולות עכשיו כל מיני הצעות, עולים כל מיני רעיונות, אחרי שהציעו לנו מתווה שהוא ממש פגיעה במדינת ישראל, מתווה קשה שהושג בדרכים מושחתות, ללא פרוטוקולים, עכשיו פתאום מציעים לשנות את זה.

<יוסי דורפמן: אנחנו מתחילים לשמוע הדלפות על שינוי של המספר, אמרנו 5.4, פתאום זה יהיה 4.9 וחושבים שהציבור יקבל את זה.

<יוסי דורפמן: מטה המאבק אומר דבר פשוט: אנחנו לא נקבל כל מתווה חלופי שמתבסס על המתווה הקיים, פשוט כי המתווה הזה נכתב בצורה לא נכונה, מושחתת, בדרכים של הון-שלטון, כשנפגשים בכירי ממשל עם בכירי חברות הגז ללא תיעוד וללא פרוטוקולים.

<יוסי דורפמן: אנחנו דורשים לכתוב מתווה חדש לחלוטין, ממש לא על בסיס הקיים.

<יוסי דורפמן: עד כאן.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו עמית ברכה, "אדם, טבע ודין".

באסל גטאס: בגלל שאני נאלץ לצאת לדיון מהיר בוועדת הכספים על עניין מיזוג בנק ערבי ובנק לאומי אני חייב לקצר.

באסל גטאס: אני אגיד שהגישה שלי לעניין הגז היא אמביוולנטית, קודם בכלל לא התעניינתי, עוד איזה גז ליהודים, לא עניין שלנו.

באסל גטאס: נכון, כתבתי ועשיתי אבל העזתים מנועים מלפתח את מאגר הגז שלהם למרות שהוא היה עשוי להביא לתועלת כלכלית לרווחת כולם.

באסל גטאס: אבל, אחר כך, לאט לאט, הצד של הצדק החלוקתי בעניין הגז הוא מאוד חשוב לדעתי ולא נגענו בו מספיק.

באסל גטאס: אנחנו, בתור אזרחי המדינה, לא נהנה במעגל הראשון מתעשיית הגז, אין הרבה מפעלים.

באסל גטאס: כמובן, בתור צרכני חשמל נהיה כמו כולם, ולכן יותר חשוב לנצל את הרווחים ואת ההתרחבות הכלכלית, הצמיחה הכלכלית, שתבוא בעקבות הגז, בשביל לתקן פערים, לתקן עוול היסטורי ולהביא לאפליה מתקנת.

באסל גטאס: בנוסף לכך, כמובן שיש את הצד השני – איך המדינה מתנהלת ועדיין ממשיכה להתנהל בעניין הזה.

באסל גטאס: אני חושב, בתור מהנדס ומתמטיקאי שמחפש תמיד את התשובה הנכונה לשאלה הנכונה, ראיתי שיש הרבה דברים, שמעתי כלכלנים, מהבכירים, שמדברים בצורה שונה לחלוטין על המחיר, איך אנחנו בהשוואה למדינות ה-,OECD ואני חושב, על כל ההתנהלות, שיש מקום, אדוני היושב-ראש, שוועדת הכלכלה ביוזמתך תביא לכינון ועדת חקירה פרלמנטרית בעניין הזה.

באסל גטאס: צריכים להקדים תרופה למכה.

באסל גטאס: לא לחכות עד ש..., כמו בעניין המים, שהקימו אחרי שנים על גבי שנים של כשל אחר כשל.

באסל גטאס: לבוא היום ולייסד ועדה מקצועית פרלמנטרית שתביא להמלצות מקצועיות בעניין.

באסל גטאס: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: עמית ברכה, בבקשה.

<עמית ברכה: תודה רבה לך, אדוני, בוקר טוב.

<עמית ברכה: ראשית, אני רוצה לברך את הוועדה ולברך את יושב-ראש הוועדה על כך שהלכה למעשה נערך כאן שימוע, שימוע ציבורי כזה שצריך להיעשות גם בפני משרד האנרגיה, ולמרבה הצער לא נעשה, לא יעשה, בטח לא לפי המתכונת, אדוני, שכרגע מוצעת לציבור.

<עמית ברכה: צריך להיות ברור: העמדות של הגופים החוץ-פרלמנטריים נשלחות למשרד האנרגיה, מכתבים נשלחים לשר האנרגיה כדי שיקיים שימוע אמיתי על פי כללי משפט מינהלי, כפי שזה צריך להיעשות באמצעות שיג ושיח, תוך מתן תגובות, תוך אפשרות להגיב על התגובות, ודבר כזה לא הולך להיעשות.

<עמית ברכה: חשוב שתצא מכאן, אדוני, קריאה למשרד האנרגיה לקיים שימוע ציבורי אמיתי, אם כבר החליט שר האנרגיה שהוא מקיים שימוע כזה, כי כך לפחות פורסם.

איתן כבל: עמית ידידי, אנחנו הוצאנו הודעה כזו בפעם הקודמת, הם החליטו על שימוע – אמיתי זאת שאלה אחרת.

<עמית ברכה: נכון.

<עמית ברכה: אז חשוב לומר, השימוע לא עומד בשום כלל בסיסי של כללי משפט מינהלי, של כללי מינהל תקין, חשוב לומר את זה כאן בוועדה הזו ואנחנו שמחים שניתנת ההזדמנות הוועדה הזו לומר את הדברים כהווייתם.

<עמית ברכה: זו נקודה אחת.

<עמית ברכה: הנקודה השנייה שאליה רציתי להתייחס היא הנקודה של היציבות כמובן.

<עמית ברכה: הרבה נאמר על כך שהסעיף הזה הוא סעיף דרקוני, הוא סעיף אנטי-דמוקרטי, הוא סעיף שנכתב במחשכים, הוא סעיף בעצם –וכולנו יודעים את זה – שלא יעמוד במבחן בג"ץ.

<עמית ברכה: הוא לא יעמוד במבחן בג"ץ.

<עמית ברכה: לכבול את ידיה של הכנסת זה בלתי אפשרי, בטח ל-10 שנים.

<עמית ברכה: ולכן, אדוני, אני רוצה להציע כיוון שככל הנראה המתווה הזה ילך אליו.

<עמית ברכה: אנחנו אמנם עוד לא שומעים על הכיוון הזה היום אבל אנחנו יודעים שבמקרים אחרים שאנחנו בחנו וראינו, כאשר רצו לתת עדיפות כלכלית לחברות שחששו מפני פתיחת הסכמים אתן או מתווה כלשהו, הלכו בכיוונים כאלו.

<עמית ברכה: הלכו בכיוון כזה בזמנו עם נושא "קציר ים המלח", הלכו לכיוון כזה עם מפעלי "נשר", כאשר הממונה על ההגבלים העסקיים רצה לפרק את המונופול של המלט בישראל, הלכו לכיוון כזה עם כביש 6 עם חברת "דרך ארץ".

<עמית ברכה: מה בעצם עשו?

<עמית ברכה: נתנו להם שליטה כלכלית כל כך אימתנית, הייתי אומר, והמתווה כלל הרתעה כלכלית כזו אדירה שבעצם אי אפשר היה לפתוח את המתווה.

<עמית ברכה: מה שקרה, אדוני, בסיפור הקציר עם מפעלי ים המלח – וזה מתקשר לוועדת שישינסקי – בא המתווה שקבע שקושרים את הקציר לתמלוגים ושאי אפשר לשנות את המצב הפיסקלי.

<עמית ברכה: הגיעה ועדת שישינסקי ורצתה לשנות את המצב הפיסקלי ובאו מפעלי ים המלח ולשיטתם, בצדק - - -

יעקב פרי: המצב הפיסקלי של מי?

<עמית ברכה: של המפעלים, את שינוי המס, שינוי שיטת המיסוי.

<עמית ברכה: ובסופו של דבר היה דין ודברים מבחינה משפטית האם בכלל אפשר לפתוח את המתווה.

<עמית ברכה: אז אנחנו יכולים, הייתי אומר, להיות בטוחים – למרות שנצטרך לעבור שבעת מדורי גיהינום – שסעיף כזה לא יעמוד במבחן בג"ץ, אבל סעיפים אחרים בעייתיים שיצרו איזשהו מנוף כלכלי נוסף עבור החברות בבחינת הרתעה בפני הכנסת לפתוח את המתווה, זה כן, ככל הנראה, יעמוד, וצריך להיערך לכך מבעוד מועד ולדעת את זה.

<עמית ברכה: הנקודה האחרונה, אדוני, הנקודה שעלתה וחשוב לי גם לציין אותה בנוגע לייצוא – אין ספק שהמתווה הזה כפי שהוא קיים כרגע מדבר על כך שבסופו של יום המכסה של הגז תוגדל על חשבון השוק המקומי, מכיוון שהשוק המקומי, גם אם נישאר עם 540 BCM, בסופו של יום הייצוא יגדל בניגוד למסקנת ועדת שישנסקי.

<עמית ברכה: בעצם פותחים שוב את חוק שישינסקי, גם את זה צריך לומר.

<עמית ברכה: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, עמית.

איתן כבל: אני רק אומר שההזדמנות להתבטא תינתן כמובן, כל אחד צובר לעצמו.

איתן כבל: אנחנו רוצים לסיים קודם כל את הסבב הראשון שבו אנשים יוכלו לבטא את עצמם וכמובן בדיון הבא אנחנו כבר נתפוס את הזוויות הבאות, כל פעם נבחר את הזווית המיוחדת שאליה ניכנס.

איתן כבל: כפי שאמרתי, הדיון הבא יהיה כבר בזווית הביטחונית, שזה, דרך אגב, אחד הנעלמים היותר גדולים בתוך כל התהליך הזה ואנחנו חייבים לעשות ממש אאוטינג בעניין הזה.

איתן כבל: זאת אומרת, פה אף אחד לא יכנס לכלא על זה שהוא הוציא את הדברים מתוך הקבינט, נחשוף אותם.

איתן כבל: חבר הכנסת יוסי יונה, ולאחר מכן אמנון פורטוגלי.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, קודם כל ברכות על הדיון שמתקיים כאן.

יוסי יונה: אני לא רואה אותו כדיון של השימוע עצמו אלא אני רואה אותו כדיון שלמעשה מנסח את הפרמטרים לקיומו של שימוע כי פה אנחנו לא נחליט מן הסתם על כל פרט כזה או אחר.

יוסי יונה: אני רוצה לומר מספר דברים באמת קצרים, אדוני היושב-ראש: אחד, אפרופו ההיסטוריה, תראו, היסטוריה היא בעצם הקונטקסט שמחייב חשיבה מחודשת על המתווה.

יוסי יונה: אנחנו יודעים על שר בזמנו שהודיע שהוא מפוחד כי הוא מאוים, ממונה על ההגבלים מתפטר, שרים פוסלים את עצמם בגלל ניגודי אינטרסים, שרים אחרים מסרבים לעקוף את הממונה על ההגבלים, ואנחנו יודעים גם שהיתה ועדת שישינסקי שמסקנותיה שונו.

יוסי יונה: זאת אומרת, כאשר מופעל לחץ ציבורי, כאשר הציבור מתבונן באופן מדוקדק וביקורתי על המתווה, הרי שניתן לשנות אותו.

יוסי יונה: המאבק שלנו כאן הוא חוצה גבולות מפלגתיים.

יוסי יונה: אני רוצה לומר זאת באופן חד משמעי: הוא חוצה גבולות מפלגתיים, הוא לא ימין ושמאל, הוא מאוחד לכולנו, לכל מי שחרד לגורלו של הביטחון האנרגטי של מדינת ישראל.

יוסי יונה: כל מי שחרד לביטחון הדמוקרטי של מדינת ישראל נמצא כאן.

יוסי יונה: אני מסתכל עליך בכוונה, יואב קיש, כי שמחתי מאוד לשמוע את דבריך בפעם שעברה.

יואב קיש: אני גם מסתכל עליך בכוונה.

איתן כבל: אתם יכולים לעזוב.

יואב קיש: אני גם מסתכל עליך, איתן, אתה יכול לבוא אתנו.

יוסי יונה: אז נמשיך ונאמר שאני מסתכל עליך בחיבה כי בפעם הקודמת שמחתי על כך שגם חבר כנסת מהקואליציה אמר שיש מקום אכן לחשוב מחדש על מתווה הגז, וזו מבחינתי באמת הראייה שאנחנו מנהלים כאן דיון שהוא דיון עקרוני ויסודי.

חיים ילין: זה לא קשור, השאלה איך הוא יצביע, זה מה שחשוב.

יוסי יונה: אני בוטח בעצמאותו האישית.

יואב קיש: האנרגטית.

יואב קיש: אבל אני רק רוצה לדייק, אם אתה כבר ציטטת אותי - - -

איתן כבל: חבר הכנסת קיש, אתה נסחף, זה שאתם מביטים אחד בשני זה לא אומר שאתם צריכים לנהל דיון.

תמר זנדברג: גם ככה הוא נבחר על ידי הליכודניקים החדשים, עכשיו אתה רוצה לסבך אותו בכלל - - -

איתן כבל: חברים יקרים.

יואב קיש: מילה, איתן, ברשותך, שהציטוט שלי לא יצא מהקשרו.

איתן כבל: אוקיי, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: שהוא לא יינזף.

יוסי יונה: כבר עשית דבר טוב.

יואב קיש: אני אמרתי בהחלט שאני חושב שהדיון פה הוא ראוי ונכון, אני אמרתי אבל – ואת זה אתה כאילו השמטת – שאם נגיע למצב שאנחנו משפרים את המתווה זה גם טוב, זה גם הישג ראוי.

יואב קיש: אבל אם אנחנו מפוצצים את המתווה ונגיע לזה שאנחנו עוד ארבע-חמש שנים מסתכלים אחורה ואומרים איפה היינו, זה מצב שאסור שיקרה.

איתן כבל: תודה.

יוסי יונה: אנחנו משאירים לדאעש לפוצץ צינורות של גז, אין לנו כוונה לפוצץ שום דבר.

יוסי יונה: אבל, כפי שאמרתי לפני כן, כולנו מונחים על ידי אינטרס ציבורי, וכפי גם שנאמרו כאן דברים מאוד פשוטים: אין מונופול, אין פיקוח על המחירים, כפי שציין חברי לסיעה מנו טרכטנברג, המתווה הקיים מבטיח שתהיה עליית מחירים הדרגתית.

יוסי יונה: אנחנו שומעים, כפי שאמר גם עיסאווי פריג' בתחילת הדיון, כל יום מתגלה עוד איזשהו דבר שמתמיה אותנו, התקשרות מאוד שערורייתית לדוגמה עם חברת חשמל, אין שם סעיפים שמחייבים את חברות הגז להתקשר עם גורמי תעסוקה מקומיים, עלויות על פניו שמוטלות על המדינה בבניית הצינור השני מ"תמר" ועוד דברים כאלה ואחרים.

יוסי יונה: אני חושב, לאור הנסיבות הללו, יואב, עם התיקון שאתה עושה, סביר מאוד להניח נסיבתית, בהינתן וההיסטוריה המאוד עגומה של שערוריית הגז בישראל ובהינתן הממצאים שאנחנו מגלים מדי יום לגבי האופנים שבהם ההתקשרות נעשית עם חברות הגז, מן הראוי, נכון, מוסרי, כדי להבטיח את הביטחון האנרגטי שלנו, כדי להבטיח את הדמוקרטיה שלנו, לפתוח עד כמה שניתן את המתווה הזה.

יוסי יונה: כפי שאמרתי בתחילת הדברים ואני שב ומסכם, אני לא חושב שאנחנו יכולים לדון בפרטים המדויקים כיצד הדבר יעשה, ולכן גם מן הראוי, אדוני יושב-ראש הוועדה, שאנחנו גם נתחיל לחשוב מהו בדיוק המנגנון שמבטיח שימוע ציבורי שבו דעתו של הציבור מקבלת ביטוי נאות ומשתלבת - - -

תמר זנדברג: זה לא שימוע, זה תכתובת.

תמר זנדברג: הם לא שומעים את הציבור, הם רק קוראים מה הציבור חושב.

יוסי יונה: נכון, תמר, אני ממשיך את דבריך ואני מקווה שזה לא שימוע לפני פיטורין.

יוסי יונה: אתם יודעים – ישנו שימוע ואז מאשרים, יופי, כל הכבוד.

יוסי יונה: אז לכן, אני מסיים ואומר, אדוני היושב-ראש, שאנחנו צריכים לחשוב מה בדיוק המנגנון שמאפשר שימוע רציני שמטרתו לתקן את המתווה הקלוקל.

יוסי יונה: תודה.

איתן כבל: תודה לחבר הכנסת פרופ' יוסי יונה.

איתן כבל: אמנון פורטוגלי, בבקשה.

איתן כבל: אחריו תדבר ד"ר סיניה נתניהו ולאחר מכן חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

חיים ילין: אני מבין שאני לא מהמפלגה שלך אבל - - -

איתן כבל: אם העניין לא ברור אז אני אחזור עליו: אני התחייבתי בדיון הקודם קודם כל לסיים עם כל מי שביקש ולא דיבר, הן מחברי וחברות הכנסת והן מהפורומים החוץ-פרלמנטריים, ומי מנציגי הממשלה שלא דיבר ויבקש לדבר, אני אשמח לתת לו את זכות הדיבור.

איתן כבל: יש כאן אנשים וחברים נוספים שרשומים, גם אתה רשום, זאת הסיבה היחידה.

איתן כבל: בבקשה.

חיים ילין: שקיפות מלאה, אני מאמין לך.

איתן כבל: זה אפילו לא לי, זה למנהלת הוועדה.

חיים ילין: לה בטח שאני מאמין.

איתן כבל: ידעתי שאתה תפחד ותגיד כך.

איתן כבל: בבקשה, אמנון.

<אמנון פורטוגלי: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה וחברי הכנסת, אני מכיר את סיפור הגז בארץ מזה כמה שנים, הייתי מהמקימים ומהפעילים בפורום "פעולה אזרחית" בראשות הרב מלכיאור.

<אמנון פורטוגלי: במקור אני מהנדס כימי מהטכניון, בוגר מינהל עסקים בירושלים, יש לי 20 שנות ניסיון בפיתוח ויישום ועוד 20 שנות ניסיון בשוק ההון ומזה למעלה מ-10 שנים אני באקדמיה, לאחרונה במרכז חזן במכון "ואן ליר".

<אמנון פורטוגלי: במתווה המוצע יש מספר בעיות בסיסיות מהותיות – אני לא רוצה לדבר על הפרטים, אני מדבר על הבעיות הבסיסיות המהותיות.

<אמנון פורטוגלי: המתווה המוצע מכניס את הדבר שנקרא יציבות רגולטורית, קבלת החלטה ממשלתית שבמשך 10 שנים אי אפשר יהיה להכניס שינויים בהסכם, לא בחקיקה, לא בתקנות, לא במיסוי, בשום דבר.

<אמנון פורטוגלי: הסעיף הזה הוא הכי גרוע.

<אמנון פורטוגלי: הוא נוגע לאושיות המדינה כמדינת חוק, כמדינה דמוקרטית.

<אמנון פורטוגלי: אם הסעיף הזה יתקבל – ובכל צורה מרוככת שהוא יתקבל – הממשלה תגביל למעשה את יכולתה של הכנסת לחוקק חוקים וגם של כנסות עתידיות לחוקק חוקים, היא תשחק את זכותה הבסיסית של המדינה לחוקק חוקים.

יעקב פרי: אמנון, אתה יכול להגיד במשפט אחד מבלי לפרט על כל הערה שלך, חמורה או קלה, מה אתה חושב שכן צריך?

<אמנון פורטוגלי: לא צריך להיות סעיף יציבות בכלל ואני ארחיב על זה עוד מעט.

<אמנון פורטוגלי: אלה הנקודות בקצרה, אני אדבר על כל אחת בהרחבה קצרה.

<אמנון פורטוגלי: המתווה המוצע מרסק את היתירות שיש לנו היום, את רשת הביטחון שיש לנו היום מ"תמר".

<אמנון פורטוגלי: הוא עושה את זה על ידי שהוא מתיר יצוא מ"תמר" לפני חיבור "לוויתן" לחוף.

<אמנון פורטוגלי: גרוע מזה, לא רק שלא תהיה לנו יתירות, אנחנו עלולים להביא למחסור והמספרים מדברים.

<אמנון פורטוגלי: אני אדבר על זה עוד מעט.

<אמנון פורטוגלי: הדבר האחרון: בניגוד למה שמספרים לנו, המתווה המוצע, אם יאושר, הוא לא יוריד את מחירי הגז, לא תהיה תחרות בין תאגידי הגז ולא יהיה מכר בנפרד.

<אמנון פורטוגלי: צריך לזכור, המתווה הזה נכתב במהירות ובלחץ זמן, לכן יש בו הרבה נקודות שאינן סגורות, חורים וסתירות לחוקים קיימים וזו הבעיה.

<אמנון פורטוגלי: יש בו סתירות לחוקים קיימים, כמו חוק שישינסקי, חוק שהתקבל, וחוק עידוד השקעות הון, אני לא רוצה להרחיב על זה, זו לא הנקודה.

<אמנון פורטוגלי: עכשיו לגבי סעיף היציבות, שהוא הקריטי.

<אמנון פורטוגלי: תאגידי הגז קיבלו את הסיפור של סעיף יציבות, התחייבות ממשלתית לא לשנות את החוקים, וכמו שאמרתי זה סעיף שנוגע לאושיות קיום המדינה כמדינה דמוקרטית וחשוב לקרוא את מה שאומר על זה פרופ' ברק מדינה, אחד המומחים הגדולים במדינה בסיפור הזה: הממשלה אינה מוסמכת לכבול את כוחה של הכנסת וגם הכנסת אינה מוסמכת לכבול את סמכויות החקיקה שלה בעתיד, אלא במסגרת חוק יסוד.

<אמנון פורטוגלי: אם הסעיף הזה יתקבל, בכל צורה מרוככת שהוא יתקבל, הממשלה תגביל למעשה – והדגש הוא למעשה, גם אם יתקבל בג"ץ תהיה פה הגבלה למעשה כיוון שיהיה לה תג מחיר אדיר – אז היא תגביל את יכולתה של הכנסת וכנסות עתידיות לחוקק חוקים ותקנות והיא תשחק את היכולת הבסיסית שלנו לחוקק חוקים.

<אמנון פורטוגלי: הסעיף הזה נותן לתאגידי הגז כוח למנוע ולבטל הליכי חקיקה דמוקרטיים.

<אמנון פורטוגלי: הם יקבלו למעשה זכות וטו על המדיניות ציבורית שלנו.

<אמנון פורטוגלי: הוא אנטי-דמוקרטי, הוא מוציא את הדמוקרטיה מחוץ לחוק.

<אמנון פורטוגלי: רק בישראל ובמדינה כמו גינאה המשוונית – ואני בכוונה אומר גינאה המשוונית, כיוון ש"נובל אנרג'י" פועלת שם – רק שם הממשלה מוכנה לוותר על אפשרויות החקיקה.

<אמנון פורטוגלי: צריך להגיד: מעשית, את הסיכון הזה של אי ודאות רגולטורית לוקח על עצמו כל גוף עסקי בכל מדינה, זה לא ייחודי לישראל, ואין אפשרות למנוע את הסיכונים האלה, זו הדמוקרטיה, אלה מושכלות יסוד של הדמוקרטיה שמשנים חוקים, בוחרים ממשלה חדשה, משנים חוקים.

<אמנון פורטוגלי: זו אי ודאות רגולטורית, אי אפשר להימנע ממנה, אלא אם אנחנו נהפך לדיקטטורה או מה שלא יהיה.

<אמנון פורטוגלי: כולם רוצים ודאות.

<אמנון פורטוגלי: כולנו רוצים ודאות, אין בעיה, אנחנו רוצים הגנה בפני אירועים שליליים.

<אמנון פורטוגלי: תאגידים עסקיים מעוניינים בזה באופן ברור ואני לא בא אליהם בטענות.

<אמנון פורטוגלי: אבל אני אזכיר ששיעור מס חברות שהיה בארץ כשהם קיבלו את ההיתר, את הרישיון, מ-1998 עד 2003 היה 36%, הוא ירד ל-24% ב-2014, היום הוא 26.5%.

<אמנון פורטוגלי: ההורדה הזו של מס חברות הכניסה לשותפים בים תטיס, אותם השחקנים של היום, ל"נובל", ל"דלק", לכולם, סכומי עתק של עשרות מיליוני דולרים.

<אמנון פורטוגלי: מישהו מכם שמע מהם איזו טענה, ציוץ, על אי ודאות רגולטורית כששינו את חוקי המס?

<אמנון פורטוגלי: לא שמענו את זה, אבל בכיוון ההפוך – כמובן.

<אמנון פורטוגלי: בעולם הנאור אין ודאות רגולטורית.

<אמנון פורטוגלי: רוב מדינות הנפט בעולם – ואני מדבר על העולם הנאור, על אנגליה, על נורבגיה – כולן משנות את חוקי המס, בין השאר לצורך הגדלת חלק המדינה.

<אמנון פורטוגלי: אני אתן לכם דוגמה טרייה מעכשיו: ב-8 במאי פרסם ה"ניו-יורק טיימס" הנחיה חדשה של רשויות המס האמריקאיות, היא רטרואקטיבית לשנת 2011.

<אמנון פורטוגלי: בריטניה ונורבגיה שינו את חוקי המס שלהן בנוגע לנפט, בריטניה שינתה את החוקים, שינו את סוגי המס, שינו את שיעורי המס אחת לשנתיים.

<אמנון פורטוגלי: אין כזה דבר אי ודאות רגולטורית.

<אמנון פורטוגלי: הסיפור השני הוא התרת הייצוא מ"תמר" טרם פיתוח "לווייתן".

<אמנון פורטוגלי: ב"תמר" יש לנו היום 280 BCM עוד לפני שמגדילים בתרגיל של המתווה והוא יספיק לנו למעלה מ-25 שנה.

<אמנון פורטוגלי: הגז מ"תמר" זורם בצורה סבירה כבר קרוב לשנה ורבע, מאפריל.

<אמנון פורטוגלי: הביקוש בישראל היה השנה בין 8.5 ל-9 – סליחה שאני עונה עם מספרים – וזו תחזית הביקוש של משרד האנרגיה, והוא צפוי להגיע ל-12 עד 15 בתחילת העשור הבא.

<אמנון פורטוגלי: בתשתיות הקיימות היום ניתן לספק 10 BCM ובעוד כמה שבועות 12-13.

<אמנון פורטוגלי: זה אומר, שאם תהיה הרחבת תשתיות, כמו שהיתה מתכוננת, שהממשלה דרשה, "תמר" תגיע ל-16BCM .

<אמנון פורטוגלי: לכן יש לנו מ"תמר" לבד, בלי ייצוא, בקלות ל-10-15 שנה.

<אמנון פורטוגלי: בלי ייצוא.

<אמנון פורטוגלי: ברגע שאנחנו מוסיפים את הייצוא מ"תמר" לפני החיוב אנחנו הופכים את העסק הזה על הראש.

<אמנון פורטוגלי: מדברים פה על עוד 4.5 BCM, זה 50% מהדרישה הישראלית.

<אמנון פורטוגלי: אנחנו בבת אחת מגיעים למצב שאין יתירות בעוד שנתיים-שלוש, שלא נדבר על סיטואציה שאנחנו נגיע למחסור גם כן.

<אמנון פורטוגלי: את "לווייתן" יפתחו במקרה הטוב רק עוד ארבע-חמש שנים.

איתן כבל: אמנון, תסיים כי עוד תינתן לך בהמשך רשות דיבור.

<אמנון פורטוגלי: אני כבר מסיים את זה.

<אמנון פורטוגלי: הסיפור הבא הוא עוד יותר חשוב, זו הבטיחות האנרגטית ובזה אני אסיים.

<אמנון פורטוגלי: אנחנו תלויים היום ב"תמר" ובשרשרת האספקה מ"תמר", שזה השדה עצמו, הצנרת והאסדה.

<אמנון פורטוגלי: כל תקלה בדבר הזה, במצב של ישראל היום – שהיום חברת החשמל מייצרת כ-45% מהחשמל מגז אבל אם נוסיף את החברות הפרטיות נגיע ללמעלה מ-50% - כל תקלה יכולה להיות, קטסטרופלית זו אולי מילה חזקה, אבל חשיבות ממעלה עליונה לאספקת הגז.

<אמנון פורטוגלי: ולכן, אנחנו חייבים להקטין את הסיכונים האלה.

<אמנון פורטוגלי: אבל את "לווייתן" לדעתי לא יפתחו משיקולים כלכליים.

<אמנון פורטוגלי: אין הצדקה כלכלית לפתח את "לוויתן" וכל חוזי הייצוא שמספרים לנו לא יחזיקו מים, בטח לא יחזיקו ל-15 שנה.

<אמנון פורטוגלי: מצרים תגיע לאספקה עצמית עד 2020 והיא תוכל לייצא גז והיא תעצור את כל ההסכמים שרוצים לחתום עליהם עם מצרים להביא גז לחברות ההן.

<אמנון פורטוגלי: ולכן לא יפתחו את "לוויתן" מבחינה כלכלית אבל את "לוויתן" צריך לפתח מבחינת בטיחות אנרגיה.

<אמנון פורטוגלי: ולכן אני מציע שהממשלה תעשה את זה על ידי מימון.

<אמנון פורטוגלי: אבל היום אנחנו בבעיה אטומית כיוון שהירידה במחירי הנפט הורידה את השווי של "נובל אנרג'י" בחצי, או ל-16 מיליארד דולר, ובמצב הזה זו סכנה מהותית ואקוטית לבטיחות האנרגיה.

איתן כבל: תודה, אמנון.

<אמנון פורטוגלי: ברשותך, עוד דקה ואני מסיים.

עיסאווי פריג': הוא אומר דברים חשובים.

איתן כבל: עיסאווי, תאמין לי, הכול חשוב.

איתן כבל: יש פה מישהו שאמר משהוא לא חשוב, עיסאווי?

<אמנון פורטוגלי: אנחנו מחר יכולים למצוא את עצמנו שחברת ההשקעות הסעודית רכשה את "נובל", ולכן המדינה צריכה לעשות את זה.

<אמנון פורטוגלי: כל העסק זה כסף קטן יחסית, ב-6 מיליארד דולר אפשר להשתלט על 25% מ"נובל" ואני מציע שנעשה את זה.

יואב קיש: סליחה, חשבתי שרק הימין מפחיד, זה שהשמאל מפחיד זה לא מקובל.

איתן כבל: קודם כל, יש לנו ממי ללמוד ולעולם לא נגיע אליכם.

איילת נחמיאס ורבין: אמנון, אנחנו בעדך.

עיסאווי פריג': אני מציע שכל אחד, לפני שהוא מתחיל לדבר, יגיד אם הוא שמאל או ימין.

תמר זנדברג: זו היתה אמירה פטריוטית, דווקא אתה היית צריך להגן עליו.

<אמנון פורטוגלי: חבר הכנסת קיש, אני, במקרה הזה, לא שמאל ולא ימין, אני דואג כאזרח למה שאני רואה סכנות גדולות למדינה.

עיסאווי פריג': תייגו אותך, לא נורא.

תמר זנדברג: אמירה פטריוטית, מה שהוא אמר.

תמר זנדברג: זה היה הנאום הכי פטריוטי ששמעתי מתחילת הדיון, חבר הכנסת.

איתן כבל: אני מבין שקצת שיעמם לך בדיון.

איתן כבל: יפה, אתה משתפר חבר הכנסת, קיש.

איילת נחמיאס ורבין: איתן, אני אשמה, נשבעת לך שאני אשמה.

חיים ילין: מה שנקרא "הסעודים באים בהמוניהם".

איתן כבל: תודה, אמנון, אמרת הרבה דברים בסוף, כל חברי הכנסת אמרו לי שאלה דברים חשובים, אז אם יש את סוף דבריך, נשמח אם תוכל לגזור אותם ולהפיץ אותם בינינו.

יעקב פרי: קיבלנו.

<אמנון פורטוגלי: שלחתי לחברי הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לא כולנו חברי ועדה.

איתן כבל: חברים יקרים, שני דברים: א', לא כולם מגיעים עד הסוף, מה שאני מנסה זה לשים את הנקודות.

איתן כבל: אם אנחנו נצטרך לקרוא את כל אשר שלחתם לנו – אפילו כספרנים לא נצליח לעבוד.

איתן כבל: כל מה שאנחנו מנסים זה להסב את תשומת לבנו לאותן נקודות שהופכות להיות כאלה שאפשר להיות עליהן, זה הכול, כדי לעשות לנו את העבודה נכונה יותר וטובה יותר.

איתן כבל: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה, ואחריה ד"ר סיניה נתניהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה ומתוודה, בשלהי הדיון הקודם צעקה לי בחצי חיבה חברת הכנסת שלי יחימוביץ שאני תעשיינית, אז נכון, בחיים הקודמים שלי אני מגיעה מהתעשייה הבינוניות, זאת שנאנקת כדי להמשיך לשרוד בישראל, להיות חדשנית, להיות תחרותית, זאת שצריכה בסופו של דבר להיות מחוברת לגז.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד, אנחנו קיימנו, ביוזמת יושב-ראש הוועדה וביוזמתי, דיון בחיבור המפעלים בישראל לגז וצריך להגיד חברים וחברות, הבעיה של חיבור המפעלים לגז בישראל אינה אי יציאת הגז מהים, צריך להגיד את האמת, היא בעיה בירוקרטית שקשורה לאופן שבו רשויות התכנון בישראל מתנהלות, להשקעות אדירות שמבצעים המפעלים כדי למצוא את עצמם בסופו של דבר עדיין מתעכבים שנתיים ושלוש כדי להתחבר.

איילת נחמיאס ורבין: אז בואו נעביר את הדיון בנושא המפעלים, עם כל הכבוד לתעשיינים, זה לא הדיון הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה רק לתת לעצמנו פרופורציות: "תמר" 280 BCM, נניח 300 BCM, - אמנון, בוא נהיה נדיבים היום – אתם יודעים כמה BCM צורכים בסין בשנה?

איילת נחמיאס ורבין: 360 BCM בסין בשנה.

<קונסטנטין בלוז: 350.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים להבין באיזה עולם אנחנו חיים.

איילת נחמיאס ורבין: אני אמרתי, אגב, בשקט לאחד ממנהלי החברות בדיון בשבוע שעבר: מי שהיה צריך לדרוש את הצינור הנוסף מ"תמר" היה החברות עצמן.

איילת נחמיאס ורבין: הן היו צריכות לדרוש את היתירות.

איילת נחמיאס ורבין: הן היו צריכות להיות אלה שלחוצות מכך שכחלק ממתווה הגז – שאגב, אמר אבי ליכט אתמול בעקבות פניה של תמר זנדברג, המתווה הוא לא הסכם, זאת אומרת שאפשר לעשות בו את השינויים שצריך.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו בואו נדבר רגע על הייצוא, נגע בזה, אמנון - - -

איתן כבל: הוא דווקא לדעתי התכוון לזה ממקום קצת אחר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מרשה לעצמי לפרש את אבי ליכט באופן שבו אני רואה לנכון.

תמר זנדברג: כן, אבל בדיוק מכלל ההן אתה שומע גם את הלאו.

איילת נחמיאס ורבין: כן, אני רוצה לפרש לעצמי את האופן שבו אמר אבי ליכט את הדברים, באופן שבו הוא אומר שזה לא הסכם.

תמר זנדברג: אני אעביר לוועדה את המכתב ואת התשובה של אבי ליכט.

איתן כבל: אנחנו נשמח מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד משהו: מי יקנה מאתנו במחירים האלה?

איילת נחמיאס ורבין: בואו רגע נדבר, הרי הרוכשים הטבעיים, הרוכשות הטבעיות הן המדינות באגן הים התיכון.

איילת נחמיאס ורבין: מי יקנה מאתנו ברמות המחירים האלה?

איילת נחמיאס ורבין: אגב, אני לא יודעת אם מצרים כבר תגיע לאותה עצמאות כל כך מהר אבל נניח שכן, מה עם יוון?

איילת נחמיאס ורבין: מה עם קפריסין?

איילת נחמיאס ורבין: מי יקנה מאתנו במחירים האלה?

איילת נחמיאס ורבין: בואו נדבר גלוי, בואו נדבר פתוח.

איילת נחמיאס ורבין: כשאמרתי שכל יום אנחנו מתוודעים לבעיות חדשות – אני חושבת שהבנתם אתמול עד כמה יש לנו בעיה בהקשר של הרכש המקומי ובהקשר של העסקת עובדים, כי תעשיינים, זה בדיוק מה שהם עושים, הם מנסים לייצר מקומות עבודה, אז מי שמוטרד מזה שלא תהיה מחויבות של חברות הגז להעסיק כאן עובדים, צריך להיות מוטרד באמת באמת מהעניין הזה של הרכש המקומי ושל העסקת עובדים.

איילת נחמיאס ורבין: אז אומרים לי: אין כאן עובדים שמיומנים בגז.

איילת נחמיאס ורבין: ביום חמישי האחרון סיירתי יחד עם חברת הכנסת מירב בן ארי במכללה הטכנולוגית בבאר-שבע, יש שם מגמת גז, למעשה כבר סיים מחזור ראשון, עוד שנה-שנתיים יהיו עוד בוגרים שמומחים בתעשיית הגז בישראל.

איילת נחמיאס ורבין: ייקח להם זמן, הם יצטרכו ללמוד הרבה מקונסטנטין ומעוד אנשים בעלי מיומנות במדינה, בסדר, אבל יהיו כאן אנשים רלוונטיים לתעשייה הזאת, למה לפטור אותם מראש?

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: ביקשתי מד"ר סיניה נתניהו, המדענית הראשית במשרד להגנת הסביבה, בבקשה.

<סיניה נתניהו: תודה רבה, היושב-ראש.

<סיניה נתניהו: אכן המשרד להגנת הסביבה קיבל לידיו, כפי שאתם יודעים, עותק ממתווה הגז ב-1 ביולי 2015, יחד עם חשיפת המתווה לכלל הציבור.

<סיניה נתניהו: בעבר היה המשרד חבר בוועדת צמח, השפיע על מהלכים במשק הגז באמצעות הוועדה וגם באמצעות חוות דעת מיעוט של המשרד, שהיתה חלק בלתי נפרד מדוח הוועדה.

<סיניה נתניהו: לימים, ההמלצות האלה של ועדת צמח, ששמעה את הערות בעלי העניין השונים וגם עבדה כמעט שנה, הן אלה שהיוו בסופו של דבר בסיס להחלטת הממשלה 442.

<סיניה נתניהו: זאת אומרת שנעשתה עבודה מאוד טובה.

עיסאווי פריג': זה מפחיד, 442.

<סיניה נתניהו: מה-23 ביוני 2013.

<סיניה נתניהו: בהחלטה זו צוין כי היא תיבחן בתוך חמש שנים ממועד אישורה לצורך עריכת שינויים, ככל שידרשו, בהתאם לצורכי המשק המקומי ובהתחשב בהיצע הגז הטבעי.

<סיניה נתניהו: לא ברור אלו תנאים, או אילו תנאים אובייקטיבים, או אלו נסיבות השתנו שמחייבים בעצם את פתיחת החלטת הממשלה הזו, 442.

<סיניה נתניהו: המתווה המוצע עתה חושף להערכתי את המשק הישראלי לסיכונים גדולים יותר מאשר נלקחו בחשבון בהחלטת 442, לא ששם זה היה first base, גם שם זה היה second base, אני חושבת.

<סיניה נתניהו: בזמן הקצר לא ניתן לכסות את כל ההיבטים.

<סיניה נתניהו: אנחנו ערכנו השוואה במשרד בין המתווה לבין החלטת הממשלה דאז וסקרנו את כל השונות שהיתה, אני לא אסקור את כולם עכשיו, אני רק אציין כמה מהם שמצאתי לנכון שהם אלה שאולי חושפים את המשק שלנו לסיכונים גדולים יותר.

<סיניה נתניהו: הדבר הראשון הוא שינויים בהחלטת הממשלה בעניין של שמירת כמות הגז למשק המקומי בקטגוריה של ניהול משאבים שמצוינת כ-P2 ו-C2, במקום P2.

<סיניה נתניהו: P2 זה היה בהחלטת הממשלה, עכשיו מצוין P2 ו- C2במצטבר, למה הכוונה?

<סיניה נתניהו: אחד העקרונות שאימצה הממשלה בהחלטה ב-2013 היה שמירה של כמות של 540 BCM לטובת המשק המקומי טרם ייצוא.

<סיניה נתניהו: מה שחשוב להדגיש בעניין זה הוא לא רק את סך כמות הגז לטובת המשק אלא גם את "הקטגוריה של המשאב" אשר מעידה על רמת הוודאות ביחס לזמינות הכמות בפועל.

<סיניה נתניהו: הממשלה, בהחלטה מיוני 2013, החליטה לציין כי המשאבים לטובת המשק יהיו בקטגוריה של P2 probable)), זו ההגדרה של זה – זאת אומרת: יש proven, יש probable ויש possible – זה בהגדרה של "תמר".

<סיניה נתניהו: כלומר, ניתן יהיה לייצא רק כאשר "תמר" וגם "לוויתן" תהיינה מחוברות לחוף בישראל.

<סיניה נתניהו: כמובן שהיה טוב יותר לו הייתה כמות הגז לטובת המשק המקומי ברמת מוכחות שמרנית יותר, מה שנקרא בפי העגה המקצועית P1 (proven), אבל הפשרה הייתה קטגוריה P2.

<סיניה נתניהו: רק להמחיש את הדברים לגבי כמויות – וזה חשוב כי הפרטים נמצאים שם וזה חשוב לדעת אותם – נציין שלפי משרד האנרגיה, לפי דיווחים שלו, כמות הגז המוערך ב"תמר" בקטגוריה P2 בדצמבר 2012 היתה 265 BCM, אבל אם אנחנו מסתכלים על הערכה שמרנית יותר, P1, אז בסך הכול יש שם 190 BCM.

<סיניה נתניהו: אלה פרטים חשובים שנזכור אותם כשאנחנו באים לחשוב כמה יש לנו ב"תמר".

אורלי לוי אבקסיס: אז כמה יש ב"תמר"?

<סיניה נתניהו: ב"תמר", ב-31 בדצמבר 2012, היו 265 BCM לפי קטגוריית הסתברות של P2.

עיסאווי פריג': לכמה שנים זה יספיק, זה מה שחשוב.

<סיניה נתניהו: אבל אם אנחנו בוחנים את זה לפי קטגוריה שמרנית יותר יש הרבה פחות.

איתן כבל: סיניה, לכמה שנים זה אמור להספיק?

איילת נחמיאס ורבין: הצריכה של המשק היא 8 BCM.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם הבנתי ההמלצה בעצם דיברה על כך שאנחנו צריכים לדאוג לכך לפני שאנחנו מתחילים לייצא שיהיה לנו לפחות 500 ומשהו למשק המקומי.

<סיניה נתניהו: יפה מאוד, את מדייקת.

<סיניה נתניהו: מה שנאמר, 540 בעצם שיהיה מחובר למשק, זאת אומרת שבעצם בהחלטת הממשלה נאמר שגם "לווייתן" וגם "תמר" צריכות להיות מחוברת לחוף או מאגר כלשהו אחר, העיקר שיהיו 540 BCM.

אורלי לוי אבקסיס: אז איך הם מסבירים את זה שהם ירדו מהדרישה הזו?

<סיניה נתניהו: אז זה מה שאני שואלת ולכן אני מעלה את הנקודות שחושפות אותנו לסיכונים.

דב חנין: העניין הוא שלא מסבירים, זו אחת הבעיות.

איתן כבל: חברים יקרים, גם לי יש שאלות למשרד להגנת הסביבה, הדברים שאתם אומרים הם דברים חשובים מאוד מאוד מאוד, אבל יחד עם זאת, מתוך החיבוק הגדול שאנחנו נותנים לכם על הדברים, אני חוזר ואומר, פרי, לפרוטוקול, שיש כאן עניין מאוד מוזר שחייבים לתקן אותו לאלתר.

איתן כבל: אני ביקשתי שהשר להגנת הסביבה יוציא מכתב דחוף.

איתן כבל: הרי זה לא עניין שאנחנו יושבים פה ויש כאן עכשיו בוץ והתגוששות.

איתן כבל: זה לא העניין.

איתן כבל: אנחנו רוצים לדעת שהמשרד להגנת הסביבה, השר החדש, הוציא את כל אשר את אומרת עכשיו, ד"ר סיניה נתניהו, ואת מה שאמרו שני הנציגים של המשרד בדיון הקודם, שזה נכתב לראש הממשלה עם העתק לוועדת הכלכלה, דהיינו, שאנחנו לא אומרים מילים רק כדי שיאמרו, אני מבקש.

<סיניה נתניהו: הדברים בהחלט יועברו לשר להגנת הסביבה וברור שהמשרד יעביר את הערותיו בצורה המקובלת.

<סיניה נתניהו: אני אמשיך רק לציין שגם כשאנחנו מתמודדים כמובן עם אתגרים גיאולוגיים-הנדסיים עלולות להיות הפתעות, עלולות עוד להיות הפתעות בהמשך, כפי שראינו למשל ב"מרי B", ביום בהיר אחד לא יכולנו להפיק משם יותר.

<סיניה נתניהו: זאת אומרת שתכנון משק אנרגיה צריך לקחת בחשבון ולהתנהל בשמרנות תוך צמצום החשיפה לסיכונים.

<סיניה נתניהו: במתווה המוצע, הוגמשה הקטגוריה ל-P2 ו-C2 במצטבר.

<סיניה נתניהו: מה זו קטגוריה C?

<סיניה נתניהו: משמעותה "משאב מותנה", או באנגלית: contingent resources.

<סיניה נתניהו: כלומר, משאב שתכנית הפיתוח שלו טרם אושרה, שיש לגביו אי ודאות ברמה הרגולטורית, הפיננסית, התקשרויות חוזיות, הנדסיות, טכנולוגיות, גאולוגיות וכו'.

<סיניה נתניהו: זאת אומרת, הוא לא מחובר, הוא עוד לא פועל.

<סיניה נתניהו: המשמעות היא הקדמת הייצוא מ"תמר" לפני חיבורו של "לוויתן" ולפני שנדע בוודאות גם כן שיגיע גז מ"לוויתן" והוא יהיה זמין למשק.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאומר שאנחנו מוותרים בכלל על רשת הביטחון של ה-540 שהחליטה ועדת צמח, שבכל רגע נתון אנחנו שמים בצד לפחות 540.

<סיניה נתניהו: לא, מה שזה אומר זה שכרגע אפשר להתחיל לייצא מ"תמר", למרות ש"לווייתן" לא מחובר, זה מה שזה אומר.

אורלי לוי אבקסיס: לא, מה שזה אומר בעצם זה שאנחנו מאשרים להם לייצא מ"תמר" כשבכלל אין לנו ביטחון מתי יפתחו ומתי זה יהיה בר ביצוע.

<סיניה נתניהו: נכון, זה נכון.

<סיניה נתניהו: היבט נוסף הוא הרחבת היקף הייצוא מתמר, הוער גם קודם שלא רק שהמתווה מאפשר הקדמת הייצוא, המתווה אף מאפשר בניגוד להחלטת הממשלה 442, הרחבת ייצוא מ"תמר" והפעם למצרים, וזאת בנוסף על 20 ה-BCM למדינה גובלת.

<סיניה נתניהו: אני רוצה עוד לציין בקצרה את החלפת מכסת הייצוא מ"כריש" ו"תנין" לטובת "לוויתן".

איתן כבל: לא, אני לא רוצה שתצייני בקצרה, אני רוצה שתסכמי ותאמרי בשני משפטים ברורים מה עמדתכם.

<סיניה נתניהו: עמדתנו היא כמובן שצריך לשמור - - -

איתן כבל: לא, לא, אל תלכי אתי כך.

איתן כבל: אמרת והקראת את הדברים, בסוף אתה כותב לך מה שנקרא תקציר מנהלים, כמו שהמבקר עושה והוא עושה את זה בתוך מסגרת.

איתן כבל: את שני העמודים שקראת משני הצדדים אני רוצה שתאמרי לי במשפט או שניים, אפילו שלושה, את עמדת המשרד להגנת הסביבה.

איתן כבל: בשורה התחתונה: האם אתם תומכים במתווה כפי שהוא הונח בפני הקבינט ובפני האחרים או לא?

<סיניה נתניהו: אני יכולה להגיד את זה במילה אחת, לא צריך שלושה משפטים – התשובה היא לא.

<סיניה נתניהו: יש לנו מספר רב של הערות למתווה.

<סיניה נתניהו: אנחנו חושבים שיש פה החלפת מכסת ייצוא מ"כריש" ו"תנין" לטובת "לוויתן".

<סיניה נתניהו: זאת אומרת, מעבירים עכשיו לייצוא ל"לווייתן" עוד 47 BCM, כאשר "כריש" ו"תנין" עלולות לא להיות מפותחות ושוב איבדנו עוד 47 BCM.

<סיניה נתניהו: אני רוצה לציין שאין לנו יתירות מ"תמר".

<סיניה נתניהו: אני רוצה גם לציין עוד דבר אחד: החלטת הממשלה דיברה על אחסון ב"מרי B", המשפט הזה הולך להימחק במתווה וצריך לתת את הדעת.

<סיניה נתניהו: בהחלטת הממשלה 442 נקבע שיש לפעול להקמת צנרת הולכה וממאגר "תמר לאשקלון", לרבות הקמת מתקן - - -

אורלי לוי אבקסיס: את כל הזמן מצטטת את 442, באיזה תאריך היא התקבלה?

יעקב פרי: 442 היתה כתוצאה מוועדת צמח, נכון?

איתן כבל: כן.

יעקב פרי: לפני שנתיים.

<סיניה נתניהו: 23 ביוני 2013 ואלה היו התוצרים של ועדת צמח ששיתפה בעצם - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה בזמן הזה - - -

איתן כבל: חברים יקרים, אתכם אני שומע כל הזמן, סליחה, אני חושב שהדברים שאמרה ד"ר סיניה נתניהו ראויים להישמע ולהישמע בקול ברור בלי הפרעות, ברשותכם.

<סיניה נתניהו: אני רק אגיד על נושא האחסון.

<סיניה נתניהו: אז אמרנו שבהחלטת הממשלה דאז דובר על הקמת צנרת הולכה מ"תמר" לאשקלון, לרבות הקמת מתקן טיפול בגז הטבעי וזאת היה צריך להיעשות עד ל-31 בדצמבר 2016, זאת אומרת עוד שנה וחצי מהיום כל זה היה צריך להסתיים.

<סיניה נתניהו: וכן כתוב לקבוע כי מאגר "מרי B" יהיה מאגר אחסון פעיל.

<סיניה נתניהו: יותר מזה, דובר על כך שרישיון האחסון ב"מרי B" הותנה בהקמת צנרת.

<סיניה נתניהו: אז רק אם נסכם לשאלתך, אני חושבת שהדבר הראשון החשוב ביותר הוא שלא ברור בעצם שמטרות הריבון הן דווקא לפתח את השדות.

<סיניה נתניהו: אני חושבת שמטרת הריבון היא לייצר צמיחה כלכלית למשק, יציבות פיננסית, חלוקת משאבים צודקת וכו'.

<סיניה נתניהו: ולכן אני חושבת שחייבת להיעשות עבודה מאוד רצינית לראות מה הביקושים פה בארץ, כולל התחבורה.

<סיניה נתניהו: דרך אגב, אני רק אגיד עוד משפט אחד – יש החלטת ממשלה מאוד חשובה בהתמרה של הדלקים בישראל לדלקים מבוססי גז ודלקים אחרים, חלופות, זאת אומרת, לתחליפי נפט לתחבורה.

<סיניה נתניהו: זה חלק מהדבר שיכל היה להתממש והוא יכול להתממש לו יהיה גז זמין.

אורלי לוי אבקסיס: מתי אתם נחשפתם למתווה?

<סיניה נתניהו: כפי שאמרתי, ב-1 ביולי 2015, עם הציבור.

איתן כבל: חברים יקרים, אני רוצה לומר את דברי, אני רוב הזמן פה על תקן "קשבנו", אני רוצה להזכיר - - -

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, זה טבעו של שימוע, שאתה תקשיב כל הזמן.

איתן כבל: אני משתדל, אבל אני לא זה שאמור לקבל את ההחלטה.

איתן כבל: אני מנסה בסך הכול לאפשר בצורה מכובדת לכל אחד ואחת לומר את דברו ולא לחינם אני מתעכב דווקא כאן, למרות שגם קודם נאמרו דברים מאוד חשובים.

איתן כבל: בשורה התחתונה יש כאן סיפור דרמטי, המשרד להגנת הסביבה, משרד שאמור להיות עוגן מרכזי בתהליך הזה - - -

שרון גל: אבל הוא היה שותף במתווה בתקופת - - -

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא היה שותף, הם נחשפו ביולי השנה.

עיסאווי פריג': הוא לא היה שותף.

שרון גל: אתם ביקשתם שזה יהיה 540.

אורלי לוי אבקסיס: הם נחשפו ביחד עם הציבור.

שרון גל: בשנה הקודמת.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל ועדת צמח, אבל לא במתווה הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הם נחשפנו לזה יחד עם הציבור, אם אנחנו לא היינו גם הם לא היו חשופים לזה.

איתן כבל: תקשיבו, זה לא העניין אם הם היו והיו והיו, אתה יודע כמה שרים כבר התחלפו מאז?

איתן כבל: אני מדבר על הגורמים המקצועיים.

איתן כבל: שישינסקי זה כבר היסטוריה, הוא כבר מפרשן את עצמו למה הוא התכוון.

איתן כבל: אנחנו מדברים על דבר אחר לגמרי, אנחנו עוסקים כאן לא בשישינסקי ולא בכל התהליכים הקודמים.

איתן כבל: 6 שנים התהליך הזה כבר מתקיים.

איתן כבל: אנחנו עוסקים במתווה הגז שמונח לפתחנו על ידי הממשלה וזו גם הכותרת של הדיון.

שרון גל: אבל אתה פה בתפקיד התובע ומי שמדבר פה הוא גם נגד המתווה, בואו נסיר את המסכה, בחייך.

אורלי לוי אבקסיס: שרון, כי מי שהיה בעד המתווה באופן גורף, אני לא רואה שהוא בא לפה ומונעים ממנו לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: יואב קיש אולי היחיד כאן מהקואליציה ואני לא ראיתי אף אחד מהקואליציה שבא להתנגד.

שרון גל: הם באו פעם שעברה, היו פה - - -

אורלי לוי אבקסיס: יש לי תחושה שמי שבעד מפחד להגיד שהוא בעד כי יש פה יותר מדי חורים.

איילת נחמיאס ורבין: זה העניין.

איתן כבל: אורלי, איילת, מרגע זה אני אוציא את מי שיפריע.

איתן כבל: אני רוצה להתקדם, לתת לאנשים לדבר.

איתן כבל: זה לא דברי אלוהים חיים, תנו לנו להתקדם.

איתן כבל: מה שאני מנסה בסך הכול לומר, הדברים שנאמרו כאן – זה בכלל לא משנה אם אני בעד, אם אני נגד, אם יש לי מסכה על הפנים, או הסרתי אותה, או שלפני השינה אני מסיר אותה, זה בכלל לא רלוונטי.

שרון גל: בוודאי שזה רלוונטי.

איתן כבל: לך, לי לא, אני יושב-ראש הדיון.

שרון גל: נכון.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מנסה לומר כאן דבר אחד ברור: הדברים, כפי שהוצגו על ידי המשרד להגנת הסביבה, הם דברים חמורים על פי כל דין אם לא ניתנה להם האפשרות להציג אותם בפני מי שקיבל את ההחלטה.

איתן כבל: יכול להיות שההחלטה לא היתה משתנה כהוא זה, וסביר להניח שלא, אבל יחד עם זאת, העובדה שלרגל כל כך מרכזית במארג הזה לא ניתנה האפשרות על פי – לא צריך פה שליח, מלאך, שרף, יש כאן אדם שבא ואומר כנציג בכיר של המשרד.

איתן כבל: ודרך אגב, גם השר אמר לי זאת, לכן אני אומר כאן את הדברים האלה.

איתן כבל: אני גם משוחח עם השר ואני מבקש שאחרי כל התהליך הזה – כי את אמרת את הדברים, לא אני, אני בסך הכול על תקן המקשיב – נאמרו כאן דברים מאוד ברורים, מאוד חריפים וצריך שהדברים האלה יונחו לאלתר על שולחנו של ראש הממשלה.

איתן כבל: אם הדברים האלה לא מונחים אתם שותפים לכל התהליך שאתם אומרים שהוא תהליך לא ראוי.

איתן כבל: תודה רבה.

דב חנין: אפשר הצעה לסדר?

איתן כבל: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, משפט אחד: הדברים שאמרת הם מאוד חשובים, אין לי הרבה ציפיות מהשימוע בממשלה, אני מציע, אדוני, שדברים, כמו שאמרה ד"ר נתניהו, כמו שאמר ד"ר פורטוגלי, מסמכים כאלה, יועלו לאתר הוועדה כדי שאנחנו בכנסת לפחות נאפשר לציבור ידיעה של מה שקורה, של הטענות וכו'.

דב חנין: אם לחבר הכנסת גל יש מסמכים אחרים, מהכיוון השני, שיביא אותם גם.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר את הדבר הבא, כפי שלחשה לי מנהלת הוועדה ובצדק, כל מסמך אשר מועבר להנהלת הוועדה בצורה מסודרת עולה לאתר.

<לאה ורון: לא זה מה שאמרתי, אמרתי שכל הפרוטוקולים של דיוני הוועדה נמצאים באתר הוועדה וגם הדיון עצמו.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה – שגם המשרד להגנת הסביבה עצמו יפרסם אצלו, בתוך האתר שלו, לא יתכן שעמדתכם המקצועית לא תיחשף לציבור.

איתן כבל: אני מבקש ממך את אשר ביקשתי גם מפרופ' אמנון פורטוגלי, להעביר לנו את זה בצורה מסודרת ואנחנו נדע גם להפיץ להעביר.

איתן כבל: חברים וחברות יקרים, אני ביקשתי מדרור שטרום, שהיה הממונה על ההגבלים העסקיים, לתת לנו התייחסות מאוד ממוקדת בכל הנוגע לסעיף 52 לחוק ההגבלים העסקיים.

איתן כבל: בבקשה, דרור.

<דרור שטרום: שלום לכולם.

<דרור שטרום: אני התבקשתי לבוא היום ולהסביר לא על BCM, לא על 1P ועלP2 , לא על יתירות ולא על מגדלים פורחים ולא פורחים בים, אלא על חוק ההגבלים העסקיים, שאני מזכיר לכולם – וזאת נקודת המוצא לדעתי של הדיון – ההורות על חוק ההגבלים העסקיים מצויה בידי לא אחר מאשר הוועדה הזאת.

<דרור שטרום: הוועדה הזאת היא זאת שילדה את החוק על ההגנה מפני מונופולים וקרטלים בישראלים, לא אף אחד אחר.

<דרור שטרום: היא זאת שתקנה את החוק, היא זאת שהוסיפה לו סמכויות והיא זאת שכנראה נאלצת היום להיות במעמד שבו מנסים להפעיל סעיף שבעצם במהות שלו – ואני אדבר על זה בכמה מילים – עוקף את חוק ההגבלים העסקיים, ולא רק שעוקף את חוק ההגבלים העסקיים, עוקף את כל מערך הפיקוח, את שדרת הפיקוח המרכזית מפני מונופולים בישראל.

<דרור שטרום: רק הערת הקדמה לגבי אופי הדיון, משום שכמו שנאמר כאן על ידי דוברים שונים הוא מקבל אופי של שימוע כלכלי – ולא שיש בזה משהו רע אבל אדם מהצד שיישב וישמע את הדברים שנאמרים כאן, אדם תמים, לכאורה יבוא ויגיד: יש לכם שימוע בממשלת ישראל, את כל ההשגות הטובות האלה לכו תשמיעו שם, אולי יתקנו.

<דרור שטרום: ולכן אני חושב שמהות הדיון כאן – ואולי זה מה שאני אנסה להוסיף – היא לא הטיעונים הכלכליים מה כן נכון ומה לא נכון.

<דרור שטרום: רבותי, בענייני כלכלה ותובנות כלכליות כולנו מבינים שיכול להיות שהאנשים פה טובים וראויים ויש להם תובנות טובות, ויכול להיות שמישהו אחר לא פחות טוב ישב בממשלה וגם לו יש תובנות כלכליות.

<דרור שטרום: בעניין הזה לפעמים כושר השיפוט בין תובנה כלכלית א' לתובנה כלכלית ב' הוא מעוקר.

<דרור שטרום: בסופו של דבר, במדינה מתוקנת יש מחליטים והמחליטים האלה צריכים להביא את השיקולים בחשבון.

<דרור שטרום: אבל, כאן, במקרה הספציפי הזה – וזה הדבר שאני אנסה להביא בפניכם – חלה פה התפתחות הרבה יותר דרמטית.

<דרור שטרום: הדרמה כאן היא לא על תובנה כלכלית אחת או שנייה, מה יותר נכון לכלכלה, הדרמה כאן היא המאבק בין אמת לשקר, וזה הדבר שאני רוצה לחשוף בפניכם באיזה סוג של חידת היגיון שבו אני אציג לכם את הנתונים ותראו יחד אתי איך בסופו של דבר הדברים מתכנסים ולאן.

<דרור שטרום: רבותי, בשנות ה-50', כאשר האבות המייסדים של המשק הישראלי ראו שהכלכלה הזאת הולכת להיות ריכוזית, הולכת להיות כלכלה קטנה, ריכוזית, עתירת גורמים גדולים שינהלו פה את החיים הכלכליים, הם שקדו וטרחו ועיצבו כאן חוק הגבלים עסקיים יחיד במינו.

<דרור שטרום: לפי החוק הזה, שיש בו הגנה מאוד מיוחדת גם בהשוואה בינלאומית – אני לא אכנס להשוואה הבינלאומית, אני רק אדבר טלגרפית ואם מישהו ירצה אחרי זה אני גם אענה – נבחר מודל הגנה מיוחד שכמותו יש רק בארצות הברית ובאנגליה.

<דרור שטרום: יש שני מודלים של הגנה על התחרות: המודל האחד הוא שמגנים על התחרות במשרדי הממשלה, במשרד החקלאות מגנים על התחרות בחקלאות, במשרד התחבורה על התחרות בתחבורה ובמשרד האנרגיה מגנים על התחרות באנרגיה.

<דרור שטרום: המודל שנבחר כאן בידיעה ברורה ובכוונת מכוון היה מודל הגנה שיפוטי, ומודל ההגנה השיפוטי הזה אומר: כאשר מתחרים כמו חברות דלק, כמו חברות גז, כמו חברות טלוויזיה, רוצים ליצור מונופול ביחד, יש רק מקום אחד שבו בודקים את הטענות שלהם – חוץ וביטחון, לא חוץ וביטחון – יש מקום אחד: בית משפט.

<דרור שטרום: אתה חושב שיש שיקולי חוץ וביטחון שמצדיקים לעקוף את ההגנה מפני מונופולים?

<דרור שטרום: תגיש תצהיר לבית משפט, תבוא תיחקר עליו.

<דרור שטרום: אל תשלח דף מסרים באיזה אתר אינטרנט שלעניות דעתך יש גם שיקולי חוץ וביטחון בסביבה.

<דרור שטרום: לא זאת ההגנה על התחרות במדינת ישראל והסיבה לזה נעוצה בהרבה מאוד ניסיון מצטבר ממדינות שבהן מודל ההגנה היה בתוך משרדי הממשלה וראינו מה קרה במודל הזה.

<דרור שטרום: כי במודל הזה קרה מה שלצערנו קורה אגב גם במדינות אחרות, אנחנו לא בעניין הזה טובים מאחרים ולא גרועים מאחרים.

<דרור שטרום: משרדי הממשלה הרבה פעמים קרובים אצל המפוקחים, מה לעשות, זאת המציאות.

עיסאווי פריג': אולי תחדד את הנקודה הזאת כדי נבין אותה לגבי מודל ההגנה השיפוטי לעומת המודל האחר?

<דרור שטרום: אני אחדד כי זו הנקודה בעצם היחידה שאני רוצה להביא בפניכם.

<דרור שטרום: אני אסביר בקצרה כי היריעה לא מאפשרת לי.

<דרור שטרום: בשנת 1957 קבע אביו של השופט מישאל חשין – שגם לו היו קצת זכויות, הוא גם היה שופט בבית המשפט העליון, הסביר את התזה של הגנה מפני מונופול בישראל והסביר במילים פשוטות מה רע במונופול ומכאן נובעת ההגנה השיפוטית – הוא אמר כך: המונופולין לאחד כרוך בדחיקת רגלי האחרים מהתחום ומשום כך הוא מונע תחרות חופשית והורדת מחירים.

<דרור שטרום: המונופולין משעבד את הציבור לבעל המונופולין ומאלצו לצרוך סחורה ירודה בטיבה ולעיתים אף להסתפק במועט מבחינת הכמות.

<דרור שטרום: ועכשיו לשאלה שלך, חבר הכנסת פריג': במקום התחרות החופשית בשוק מביא המונופולין לידי שיתוף פעולה הדוק בין הממשלה ובין בעלי היכולת המרובה ואלה הם המועטים בציבור לדיכוי הרבים.

<דרור שטרום: ובמה ימצא האיש הקטן במדינה את לחמו?

<דרור שטרום: ואין זו שאלה של כלכלה בלבד.

<דרור שטרום: צף ועולה הגורם החברתי: המונופולין נוטה ליצור שררה מיוחסת, סגורה, בעלת זכויות יתר, אנשים מטיפוס "האדם העליון", כנגד אנשים הקטנים, פחותי הערך כביכול, הסובבים אותו והמשועבדים לו.

<דרור שטרום: רבותי, המילים האלה זה המגנה כרטה של הגנת התחרות בישראל, משום ששנתיים לאחר מכן נחקק חוק הגבלים העסקיים הראשון.

<דרור שטרום: חוק הגבלים העסקיים הראשון הזה – שאגב, תחשבו על כך, החוק הזה חוקק בימי מפא"י, כשהיתה פה מדינה צנטרליסטית מאין כמוה, מנוהלת על ידי הממשלה.

<דרור שטרום: אז שר האוצר דאז, שהיה לוי אשכול, לימים ראש הממשלה, עלה על דוכן הכנסת והסביר שבמדינה שבה הממשלה מנהלת את הכול, אותם בעלי מפעלים גדולים קרובים אליה.

<דרור שטרום: וכך היה גם בבריטניה וכך היה גם בארצות הברית.

<דרור שטרום: ומהטעם הזה אמרו: לא הממשלה תבדוק את הסיבה מדוע צריך לאפשר מונופול, אם מישהו צריך לבדוק במדינת חוק את הנימוקים האלה, שהם אמיתיים, זה בית משפט וכך נקבע.

<דרור שטרום: למן ימיו הראשונים של חוק ההגבלים העסקיים היה זה בית המשפט להגבלים עסקיים שהיום יושב בבית המשפט המחוזי בירושלים – אגב, בית משפט מקובל על ידי המדינה, קביל, בכל עתירה מנהלית אנחנו פוגשים את בית המשפט המחוזי בירושלים ושם במהירות שיא של כשנה, שנה וחצי לכל היותר, מתבררים תיקי ההגבלים העסקיים.

<דרור שטרום: מי שרוצה, אגב, יכול להגיש בקשה, אם זה עניין קטן, לממונה על הגבלים עסקיים בהליך מקוצר של פטור, אבל גם אז, שימו לב, הממונה לא נותר התחנה האחרונה בשדרה הזאת, מי שהחלטת הממונה אינה נראית לו או חושב שהממונה היטיב עם בעל מפעל כזה או אחר, יש לו זכות להגיע לבית הדין להגבלים עסקיים.

<דרור שטרום: ולכן, אני מקדים את המאוחר, כאשר מדברים אתנו סעיף 52 וכו', זה לא מעקף של הממונה, זה בעצם שמיטת הקרקע מתחת לפיקוח השיפוטי מפני מונופולים בישראל ומפני קרטלים בישראל, כי מה שיש לנו פה זה קרטל, בניגוד למה ששמעתי שנאמר פה באחד הדיונים האחרונים: אין הסדר כובל וכו'.

<דרור שטרום: אני לא רוצה להכתיר את הדברים האלה בציון אבל די בעיון במה שנקרא פורסם ברבים כדי להבין שזה הסדר כובל מהחמורים ביותר שישנם וראוי שהדברים האלה יאמרו ויחרתו.

<דרור שטרום: עכשיו נשאלת השאלה, באים ואומרים לנו: מה פתאום בית משפט?

<דרור שטרום: נלך לבית משפט, נתקשקש עכשיו?

<דרור שטרום: וגם בית משפט – כך נאמר פה על ידי המבינים כביכול, במירכאות כפולות מכופלות – רק שיקולי תחרות יש לו מול העיניים.

<דרור שטרום: אז מי שאומר את זה כנראה לא פתח פשוט את חוק ההגבלים העסקיים, כי בחוק ההגבלים העסקיים, אפילו לא צריך ללכת יותר מדי סעיפים כדי להגיע לסעיף 9, שבו נאמר שבשונה מהממונה בית הדין להגבלים עסקיים יכול וחייב לשקול שיקולים שאינם רק שיקולי תחרות ובניהם שיקולים שנוגעים למניעת פגיעה חמורה בענף קריטי למשק המדינה.

<דרור שטרום: זה כאילו בשידור ישיר אלינו.

יעקב פרי: למה הממשלה לא הלכה לבית הדין?

<דרור שטרום: משום שמי שהולך לבית הדין זה הצדדים להסדר הכובל, דהיינו חברות הגז.

<דרור שטרום: למה הן לא הלכו לבית הדין - - -

אורלי לוי אבקסיס: לציבור אין את זכות עתירה לבית הדין?

איתן כבל: לפני כן שאל אותו חבר הכנסת פרי - - -

אורלי לוי אבקסיס: הוא שאל למה הממשלה – לממשלה אין אינטרס שיבקרו אותה על החלטה שלה.

אורלי לוי אבקסיס: גם לא לצדדים האחרים שנהנים ממנה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל.

אורלי לוי אבקסיס: לציבור, שעלול להיפגע, האם יש לו את היכולת?

<דרור שטרום: אני אענה לשאלה הזו וגם למה ששאל חבר הכנסת פרי.

<דרור שטרום: מה שנמצא פה מאחורי כל הדיון הזה זה איזשהו שקר מוסכם – וזה מה שמרתיח אותי ולכן באתי לפה היום כחובה אזרחית, לא יותר מזה.

<דרור שטרום: אני, אגב, גם לא בהכרח נגד המתווה הזה ובעד המתווה ההוא, זה השקר שבדבר והשקר הציבורי שבו באים אנשים לדוכן הציבורי ואומרים: יש פה מתווה, אין ברירה, אין בית משפט, אין אפשרות, אין ממונה, אין לנו עם מי לדבר, מה נעשה, אנחנו ב"דד-לוק", כל הכלכלה תקועה.

<דרור שטרום: רבותי, דבר ראשון לימדו אותנו: תבדקו את העובדות.

<דרור שטרום: אני אענה מדוע העניין הזה לא הגיע לבית הדין להגבלים עסקיים: העניין הזה יכול להגיע לבית הדין להגבלים עסקיים משני כיוונים, או שהממונה מגיש כתב אישום, הוא נוקט בהליך אינקוויזיטורי ואז הצדדים מתגוננים בטענה שאין פה הסדר כובל, ואם הממונה איננו עושה כך – ואני אגיד בסוגריים: מי שקרא את מכתב הפרישה הקצר של הממונה רואה שם בפסקה השנייה שהממונה אומר שהוא לא נוקט בהליך משום שאיימו עליו שאם הוא ינקוט בהליך לא יפתחו את "לוויתן".

<דרור שטרום: הנה, זאת הפעם היחידה שאני אגיד "לוויתן" בדיון הזה, סגור סוגריים.

<דרור שטרום: הצדדים הם אלה שכאשר נאמר להם ב-2011 – לא לפני שנה, לא לפני שנתיים – ב-2011 נאמר להם שהם צדדים להסדר כובל, הם היו הראשונים שצריכים ללכת לבית הדין ולהגיד את מה שאמר פה הדובר שלהם, שבכלל לא מדובר בהסדר כובל.

<דרור שטרום: ומי שמפחד מאיזו דיקטטורה של הממונה, יושבים שם שלושה שופטים, שופט שהוא אב בית הדין, בית משפט מחוזי בירושלים – רבותי, השופטים במדינת ישראל, מוסכם על כולנו, לא תלויים בממונה, אני יכול להגיד לכם את זה, על בשרי חוויתי את העניין הזה.

עיסאווי פריג': עדיין, עדיין.

<דרור שטרום: אני חולק עליך, אתה יודע מה, אני חושב שלא עדיין ולא בינתיים ולא כלום – המערכת השיפוטית בישראל נקייה.

<דרור שטרום: היא בוודאי הרבה יותר נקייה ממערכות שבאות ומספרות לנו שפה יש מתווה תחרותי.

<דרור שטרום: רחמנא לצלן, אל תגידו "תחרותי", תגיד: זה מונופול אבל חייבים את זה, למה להגיד "תחרותי" כשזה איננו נכון?

<דרור שטרום: אני מסיים בעוד שתי דקות ובכך אני מגיע לעניין.

<דרור שטרום: אם כך, סעיף 9 מאפשר לבית הדין וסעיף 35 לחוק ההגבלים העסקיים – ואני מצטער שאני מטריח אתכם בזוטות כמו מספרי סעיפים – קובעים בפעם היחידה בחקיקה הישראלית שבית הדין להגבלים עסקיים חייב לדון דיון מהיר, כי המחוקק הבין שכשאתה רוצה לעשות רגולציה, עם כל הכבוד, יש גיליוטינה והגיליוטינה היא זמן, ולכן הדיונים בבית הדין נגמרים מהר.

<דרור שטרום: עכשיו אני שואל אתכם והנה חידת ההיגיון שלי: לו סברה הממשלה שיש פה "קייס" לכאורה, לפי הניירות שאנחנו רואים, "קייס" חזק, מכריע, לשיקולי חוץ וביטחון שגוברים על שיקול התחרות, מה קל היה לבוא ולהגיש בקשה לבית הדין להגבלים עסקיים ולהגיד: רבותי – היועץ המשפטי לממשלה, אגב, רשאי גם הוא להתייצב בבית הדין כמובן, כמו בפני כל טריבונל במדינה, ולהגיד: הנה, שיקולי תחרות מורים כך, שיקולי חוץ וביטחון מורים אחרת, הנה לנו תצהיר של פלוני אלמוני, כ', ג', ו-ד', לא משנה כרגע מי הם היו.

<דרור שטרום: ועכשיו השאלה היא: מדוע המדינה – שרבותי, היא יודעת את כל מה שאמרתי כאן עוד חודשים לפני שהגענו לכאן – לא עשתה את זה?

<דרור שטרום: אני משאיר לכם לנחש את התשובה לכך, והאמינו לי, לא השיקול של סיבוך משפטי היה פה משום שבית הדין להגבלים עסקיים יודע גם להוציא צו בתוך יומיים כאשר הדבר מחייב את זה וכך גם שופטים אחרים, בוודאי בדיון מהיר.

<דרור שטרום: המסקנה היחידה שאני מגיע אליה וכך אני סבור – זו מסקנתי הסובייקטיבית לגמרי וגם יכול להיות שאני טועה – המסקנה היחידה שאני מגיע אליה היא שאין פה שיקול חוץ וביטחון מכריע כזה שמחייב אומה כמו מדינת ישראל ליצור כאן מונופול של 100% לדורות.

<דרור שטרום: אין שיקול כזה.

<דרור שטרום: גם כשאני מעיין במסמך המל"ל שפורסם בינתיים אתה לא רואה שיקולים כאלה ויושבים פה אנשים שכבר ראו מסמכים ביטחוניים.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה אתה אומר, שהיועץ המשפטי לממשלה בעצם הפר את תפקידו בזה שהוא לא פונה לבית הדין להגבלים עסקיים?

<דרור שטרום: תכף נדבר על הפרות ודברים אחרים, אני רק רוצה להגיע לנקודה העיקרית והיא סעיף 52.

יואב קיש: אבל למה לדורות?

יואב קיש: אמרת "לדורות", זה ל-10 או 15 שנים.

<דרור שטרום: אני אגיד למה לדורות, זאת שאלה מצוינת.

<דרור שטרום: האמן לי, חבר הכנסת קיש, כל כך חיכיתי שמישהו ישאל אותי למה לדורות.

<דרור שטרום: הבט, כאשר אתה קובע תנאים במתווה יש לך שתי אפשרויות לחזות תרחיש עתידי: האפשרות הראשונה היא להגיד: זה ל-15 שנים ומה שנקרא בעדיין, נראה מה יקרה.

<דרור שטרום: באפשרות כזאת, הניסיון המצטבר סטטיסטית מלמד שאחרי 15 שנה קורה דבר מעניין – כלום.

<דרור שטרום: לעומת זאת, ישנם סעיפים – ואני מדגיש את זה כי יש טכניקה כזאת, ואני גם, בהיותי ממונה, נקטתי בה – הטכניקה הנכונה היא לקבוע שבתוך 15, 10, 20 וכדו', נופלת גיליוטינה, קוראים לזה גם "סעיף הגיליוטינה", והמונופול מתפצל.

<דרור שטרום: באיזה אופן הוא יתפצל, ימונה נאמן שיבצע את זה חצי שנה קודם, שנה לאחר מכן, נותנים גרייס – יש package, חבילה של תנאים, שאגב - - -

יואב קיש: זה לא תפקידו של הממונה לפני 3 שנים?

יואב קיש: למה אנחנו מדברים על זה עכשיו?

<דרור שטרום: קודם כל, קראתם לי עכשיו אז באתי עכשיו.

<דרור שטרום: אבל, ברצינות, אני חושב - - -

יואב קיש: אז איבדנו סתם שנים.

<דרור שטרום: לא, לא, את זה אני אומר בהומור.

יואב קיש: כי אפשר היה לעשותpackage לפני 3 שנים.

<דרור שטרום: קודם כל, בעניין הזה אני אכנס ואני אכנס טיפה יותר רק מסיבה אחת – כי נדמה לי שהממונה, בנוכחותו ברבים ופה, איננו מספר את הסיפור במלואו.

<דרור שטרום: כך נדמה לי, וגם כאן אולי אני טועה.

<דרור שטרום: אבל מה שהממונה עשה, הוא יצר איזושהי package שהוא חשב שהיא נכונה, הוא פתח אותה לשימוע ציבורי בפרוצדורה שקבענו אותה בשנת 99'.

<דרור שטרום: בשימוע הציבורי הזה הגיעו אליו טענות שגרמו לו לשנות את דעתו – ואגב, בניגוד לכל מה שאומרים, זה לגיטימי וקבוע בסעיף עצמו וזאת החובה של השימוע, כי אחרת איזה מין שימוע זה שאי אפשר לשנות בו את הדעה?

<דרור שטרום: – ואז הוא הגיע ל-package השנייה, ואז ממשלה לקחה ממנו את המושכות ואמרה לו: אתה מומחה לתחרות של הממשלה, נעים מאוד, היית, עכשיו יש לנו אחרים שיספרו לנו את הסיפור שאנחנו רוצים וכך הגענו למתווה הזה.

<דרור שטרום: זאת הסיבה שבגללה אנחנו פה.

שרון גל: אז איך אנשים שעובדים אתו תומכים במתווה?

<דרור שטרום: אני לא יודע איזה אנשים שעובדים אתו תומכים – אדרבה, שיבואו הנה ויגידו שהם תומכים.

<דרור שטרום: אני, כשהייתי ממונה – והייתי לא מעט שנים גם יועץ משפטי וגם ממונה, כ-9 שנים – מעולם לא קרה שהרשות דיברה בשני קולות.

שרון גל: איך זה שהוא הסכים למתווה פחות טוב קודם?

<דרור שטרום: מי?

שרון גל: הממונה.

<דרור שטרום: טעה, טעה.

אורלי לוי אבקסיס: בסדר, הוא ערך שימוע והוא הבין שיש פה מונופול.

עיסאווי פריג': הוא נהיה שמאלני.

<דרור שטרום: אני אגיד לך גם איך זה קורה.

<דרור שטרום: חבר הכנסת כבל, יש לי עוד שתי דקות?

איתן כבל: יש לך שתי דקות לסיים.

<דרור שטרום: שתי דקות, לא יותר.

<דרור שטרום: אני אענה לשאלתו של חבר הכנסת גל: כאשר אתה ממונה על תחרות, הבדיחה תמיד היתה שהממונה יושב עם ארבעה-חמישה אנשים והוא אומר: השוק החופשי כולו היה אצלי בחדר היום.

<דרור שטרום: מדוע?

<דרור שטרום: משום שהמידע, הידע והמיומנות שיש לאנשים בדבר מה שקורה בשווקים שהם נמצאים, הרבה יותר גדול, א', ממה שאתה יודע כממונה, וב', גם ממה שהם מוכנים לספר לך.

<דרור שטרום: זאת אומרת שרק בהליך של טריא ושקלא ציבורי מגיעות לך פיסות מידע שלאט לאט אתה יכול להרכיב מזה פזל יותר נורמלי.

<דרור שטרום: גם זה, אגב, לא האופטימום אבל במדינת ישראל אנחנו יודעים לעשות את זה לא רע – פה אני מגן על הרשות שלי – אבל יודעים לעשות את זה לא רע וזה מה שקרה.

<דרור שטרום: הממונה לא עשה איזה שקר בנפשו, לא השפיעו עליו איזה גורמים, הוא קיבל את התמונה המלאה ואמר: רגע, בעצם "כריש" ו"תנין" האלה זה לא באמת מתחרים.

שרון גל: למה?

<דרור שטרום: אני אסביר למה, אם אתה רוצה אני אכנס גם לזה, זו לא בעיה.

<דרור שטרום: כאשר אתה יוצר גוש מאוד מאוד גדול - - -

איתן כבל: התחייבת שאתה לא נכנס לפרטים - - -

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה חשוב.

איתן כבל: הכול חשוב.

<דרור שטרום: אם התחייבתי אני חוזר בי.

<דרור שטרום: אני אשמח להסביר את זה, אני רק חוזר לסעיף 52 ועכשיו אני מגיע בעצם לנקודה האחרונה שהיא החשובה ביותר בעיני.

<דרור שטרום: כאשר אנחנו מבינים שההגנה בחוק ההגבלים העסקיים היא מודל הגנה שיפוטי ולא מינהלי אנחנו קוראים אחרת את סעיף 52.

<דרור שטרום: זה לא איזה סעיף פקידותי שבאים ואומרים: מה הבעיה, הממונה לא החליט כמו שאנחנו רוצים, בוא נלך, איזה שר יחתום לנו איזו חתימת קיום וגמרנו את הסיפור.

<דרור שטרום: כאשר אנחנו עוקפים את המערכת השיפוטית במדינת ישראל, הסעיף הזה יכול לקרום עור וגידים רק כאשר, כך לדעתי לפי כל פרשנות סבירה, ההליכה בתלם השיפוטי לא יכולה להתרחש.

<דרור שטרום: אם יש לנו איזו פצצה מתקתקת, אם יש לנו דיון בסוגיה של הסכמי שלום ויש בה איזה זנב טפל לחלוטין של תחרות, אז אלה המקומות להפעיל סעיף כזה.

<דרור שטרום: אבל לבוא ולהפעיל סעיף מעקף של כל המערכת השיפוטית על דבר ששיקולי החוץ והביטחון בקושי תופסים איזה נתח ממנו, שמי שכותב את המסמך הזה מתקשה אפילו להגיד שיש בו איזה דחיפות מיוחדת - - -

יעקב פרי: מבלי לקרוא לילד בשמו - - -

<דרור שטרום: רק לסיים את המשפט הזה ואני עומד לרשותך לכל שאלה.

יואב קיש: כבודו, דבר אחד לא ברור לי.

דב חנין: רגע, תנו לו לסיים.

שרון גל: הוא נאם פה רבע שעה, תנו לשאול שאלות.

יואב קיש: אני לא מבין.

איתן כבל: חבר הכנסת קיש, בענייני הבנה אני לא יודע לתת לך פתרון, אני יודע לתת - - -

יואב קיש: אבל הוא יכול.

איתן כבל: יפה אמרת.

יואב קיש: אז אני רוצה לשאול אותו.

איתן כבל: תן לו לסיים, הוא יענה לך, זה הכול.

איתן כבל: זה פשוט, ראית.

<דרור שטרום: ממש עוד משפט אחד, לא יותר מזה.

<דרור שטרום: כאשר יש כורח שעה קריטי, קריטי, שמייתר, לא יכול להתקיים עם דיון שיפוטי, זה באמת מחויב המציאות.

<דרור שטרום: אבל כאשר אנחנו מדברים לא על משהו שאנחנו רוצים לאשר – מכרז של "אלביט" ו"אלישרא" שצריך להגיש לו הצעות מחר בסין, זה המקרה שבו באים לממונה אומרים לו: תשמע, מצטערים, כורח השעה, את זה אפשר לעשות.

<דרור שטרום: אבל על עבירה שבעבר, של שנים של הסדר כובל שיוצר מונופול, על זה להפעיל את סעיף 52 כמו איזה פרוצדורה קלריקלית?

<דרור שטרום: עם זה באים לעקוף את כל ההגנה מפני מונופול אמיתי, אמיתי?

<דרור שטרום: אני מזכיר לכם, מונופול זה מעל 50%, פה זה 100% מונופול.

<דרור שטרום: רבותי, זו זילות של הסעיף הזה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: פרי, בבקשה.

יעקב פרי: אני רק רוצה להבין אם אני הבנתי – אתה למעשה, בדברים שאתה אומר, אתה אומר שראש הממשלה עקף, או עשה bypass, או ניסה לעשות bypass, או מנסה לעשות bypass, למערכת המשפטית?

<דרור שטרום: אני אומר שהמערכת המשפטית על ידי המתווה הזה נעקפת, זאת המציאות העובדתית, חד משמעית.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואב קיש: שאלה מאוד פשוטה וקצרה: מכיוון שזו לא ועדת חוץ וביטחון, ואני חושב שלקבינט כן הציגו את השיקולים ואני כן מעריך – אולי בניגוד לדעות של חלק מהאנשים פה – שיש שם אנשים רציניים, שהגיעו להחלטה ולהסכמה שכן יש פה נושא ביטחוני, יגיד לי בבקשה מאיפה ההחלטה הזו, הגורפת, שזה לא עניין ביטחוני.

יואב קיש: אני מברך על כוונתו של היושב-ראש לזמן אנשי ביטחון שידברו על העניין הזה, אבל קשה לי קצת לתפוס את הזלזול.

יואב קיש: אני אומר, אני מעריך את דרור ואני מכיר אותו, יש לנו דעות משותפות בהרבה דברים, אבל, חבר'ה, שימו את זה בפרופורציה.

יואב קיש: עד שלא ניגע בנושא הזה – ואמרת, דרך אגב, בעצמך בכנות: אולי אני טועה, ואני מכבד את זה, אבל בואו לא ניתפס לעניין הזה לפני שנשמע שיקולים שישימו את האצבע על המקומות הבעייתיים ולא כל אחד מומחה פה לכל ענייני ביטחון.

יואב קיש: תודה.

<דרור שטרום: אפשר להגיב במשפט?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: קודם כל, אתה לא חייב לענות על זה, בכל הכבוד.

<דרור שטרום: שאלתי אותך.

איתן כבל: אני זה שמחליט.

איתן כבל: הוא נתן את המונולוג שלו, הבנתי, אף אחד פה לא מומחה.

איתן כבל: בסדר, הרי זה בדיוק הסיפור – אני לא חייב עכשיו שהוא יגיד: כן הייתי, ידעתי, אמרו לי, קראתי את מה שכתב ראש המל"ל, את ההודעה לעיתונות.

איתן כבל: אם אנחנו לא יודעים אז בואו נעזוב את זה, אנחנו בינתיים עוסקים כאן בהיבטים הכלכליים של העניין הזה.

איתן כבל: בכל הכבוד אני אומר לך, נתת הרצאה מאלפת, אפשר להסכים לה, אפשר לא להסכים לה, אי אפשר לקחת את העובדה שהיא היתה מאלפת, תודה.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה להתקדם בדיון, חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': שלום רב לכולם, אני אדבר מהיבט אחר, לא מההיבט הכלכלי.

עיסאווי פריג': סדרת ההרצאות שאנחנו עברנו ועוברים היא גודש של אינפורמציה שאתה צריך להיות במאה אחוז ריכוז בכדי להשתדל להיכנס כמה שיותר לעניינים.

עיסאווי פריג': המסקנה שלאט לאט מתגלה מול עינינו – שנפתחת תיבת פנדורה.

עיסאווי פריג': לאן זה יוביל?

עיסאווי פריג': אני לא יודע.

עיסאווי פריג': שמעתי שקר בהסכמה, מלחמה בין האמת לשקר, שמענו כל מיני דברים, אני רוצה להתייחס לזה מזווית יותר אזרחית.

עיסאווי פריג': כל הסוגיה הכלכלית: כמה מרוויח, מי מרוויח, ה- BCM וכל הדברים האלו – אני לא מומחה בהם, אני לא רוצה להתייחס לדבר שאין לי את הבקיאות, המומחיות בגז.

עיסאווי פריג': אתה שואל אזרח פשוט במדינה – וסוגיית הגז זו סוגיה שמשתלטת על השיח הציבורי היומיומי – ניסיתי לעשות את זה, האזרח הפשוט חושב: מה לי ולזה?

עיסאווי פריג': אתם רבים כמה תרוויח "נובל אנרג'י" וכמה ירוויח תשובה.

עיסאווי פריג': אז בעצם הדיון כאן הוא על כמה ירוויחו המונופולים "נובל" ותשובה, האם ירוויחו "איקס" או ירוויחו "וואי", כי השאר לא ילך לאזרח אלא ילך למדינה שתעשה את זה בסדר העדיפות שהמאבק שם יתנהל במקום אחר.

עיסאווי פריג': אז זאת השאלה.

עיסאווי פריג': אנחנו מתעסקים כמה ירוויחו ואיזה שיעור רווח יהיה לחברות האלה.

עיסאווי פריג': מכאן אני רוצה להגיע לנקודה שנראית לי כחבר כנסת הנקודה החשובה בכל הסוגיה והיא מערכת תהליך קבלת ההחלטות.

עיסאווי פריג': איך שבוחנים את זה, לאורך כל השנים ממה שקראתי, וקראתי לא מעט, וכך שהקשבתי למומחים, כל אחד מהכיוון שלו, אם זה כלכלי, אם זה משפטי, אם זה איכות הסביבה, כל אחד – יש כאן, אדוני היושב-ראש, פגם בתהליך קבלת ההחלטות של המתווה.

עיסאווי פריג': האם זה במתכוון או בחוסר ידע?

עיסאווי פריג': למה תהליך קבלת ההחלטות הזה מתנהל בצורה שהוא מתנהל בה מכול בחינה?

עיסאווי פריג': אם שמענו את ידידינו אמנון פורטוגלי, שמפריח לנו את האמירה שסוגיית הייצוא למצרים והסכם הייצוא כהתניה ל-6 מיליארד דולר השקעה ב"לוויתן" מתפוגג כי המצרים עד שנת 2020 אמורים להתחיל בהפקת הגז.

עיסאווי פריג': אתה שומע דבר – והיפוכו ביום המחרת.

עיסאווי פריג': אתה שומע מהממונה לשעבר לגבי סעיף 52 ועקיפת בית המשפט, אתה שומע את כל התרגילים האלה, אתה שומע את המשרד להגנת הסביבה שהוא בכלל נכנס לעובי הקורה ולעניינים רק ב-1 ביולי, ועדת צמח המליצה דברים והם לא מקוימים.

עיסאווי פריג': היו דברים ייהרג ובל יעבור – ויתרתי עליהם.

עיסאווי פריג': מה קורה כאן?

עיסאווי פריג': יש דברים, אדוני היושב-ראש, שאני חושב, ואני קורא מכאן, יש משהו מסתורי שמתנהל בכל המתווה הזה.

עיסאווי פריג': אנחנו לא יודעים את כל האמת ואם יש משהו כזה אני לא פוסל אפילו ועדת חקירה ממלכתית.

עיסאווי פריג': צריך לחשוב בכיוון כי מה שקורה כאן, זרימת המידע שמתגלה יום יום – אתה לא מספיק, אני מוצא את עצמי אבוד.

עיסאווי פריג': יש משהו לא בסדר.

עיסאווי פריג': האם הקיסר, ראש הממשלה, סומך על כושרו, על הקסם שבו, שימשיך עוד 15 שנה להיות ראש ממשלה ולהמשיך להסתיר את הדברים?

עיסאווי פריג': כי אם הוא ימשיך להיות ראש ממשלה כל הדברים ימשיכו להיות מוסתרים כמו שהיו ב-6 השנים האחרונות, האם על זה הוא סומך?

עיסאווי פריג': סומך על שליפת המנגנון הביטחוני, שכך אני אשתיק אותם, אני הקיסר, יאמינו בי ואף אחד לא יבדוק?

עיסאווי פריג': והאם נגיע למצב שהמתווה והחברות "נובל" ותשובה, בכדי להצדיק את מכרה הזהב שנפל בחלקן, חלק בצדק ועל חלק צריך לדון, הם יעשו עוד "שלדונים" שביבי יישאר בממשלה?

עיסאווי פריג': אז אני חושב שהגיע הזמן אפילו לחשוב על הצעת חוק: מוות למתווה הגז – נכון, שרון?

עיסאווי פריג': זה מה שנעשה.

עיסאווי פריג': זה השיח שצריך להיות.

עיסאווי פריג': איך אמרה תמי זנדברג לפני?

עיסאווי פריג': הם שומעים אותנו וזה עובר, רק כותבים וכותבים – אז לא, אני חושב אפילו על בג"ץ בשם ועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': דבר כזה לא יכול לעבור ועובדה שיש הישג, יש הישג.

עיסאווי פריג': ידידי שרון גל, תפסיק עם התיוג אופוזיציה-קואליציה, יש אינטרס ציבורי - - -

שרון גל: עוד לא אמרתי מילה בדיון, גם כשאני לא מדבר יש תלונות?

עיסאווי פריג': אל תהיה גיס חמישי באופוזיציה, אני מבקש, אל תהיה.

עיסאווי פריג': יש אינטרס ציבורי שכולנו צריכים להתעלות עליו, זה אינטרס חיוני, ביטחון אנרגטי שנוגע לכל אזרח ואזרח וההיסטוריה תשפוט אותנו ותשפוט כל מילה וכל שתיקה של כל אחד.

שרון גל: בזה אני מסכים אתך.

איתן כבל: יש כאלה שפשוט בונים על זה שההיסטוריה לא תתייחס אליהם.

עיסאווי פריג': ההיסטוריה תשפוט אותנו, תשפוט אותנו.

עיסאווי פריג': זה בגדול.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

איתן כבל: עכשיו תדבר אריאלה ברגר, בקצרה.

איתן כבל: אחריה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ואחריה ג'ינה כהן.

<אריאלה ברגר: תודה רבה.

<אריאלה ברגר: שמי אריאלה ברגר, אני ראש אנרגיה ותחליפי נפט במכון הישראלי לתכנון כלכלי.

<אריאלה ברגר: כבר שמענו איך, כמו שאומרים "המגנה כרטה של ההגבלים העסקיים", נעקפת.

<אריאלה ברגר: יש לי ארבע הערות על המתווה: הראשונה והשנייה מתייחסות דווקא לכלכלה.

<אריאלה ברגר: מה שקורה, אני חושבת שכולם יסכימו שיש מונופול, זה כמו קוץ בגן של הכלכלה, ומה שהמתווה נותן זה שש שנות קיום לקוץ, שורשים – כלומר, זה לא פותר את הבעיה.

<אריאלה ברגר: הדבר השני שמתייחס לאספקט הכלכלי זה שימוש ב"כריש" ו"תנין" שזה סך הכול – וכאן זה לא משנה אם מסתכלים על הסתברות של 90% גז טבעי שנמצא או 50% – 5% של הכמות, היכולת של 5% להשפיע על התחרות, יש שם סימן שאלה.

<אריאלה ברגר: רציתי להתייחס ממש בקצרה לעניין של ביטחון אנרגטי ויחסי חוץ – ואני באה מתחום המתמטיקה דווקא – כמה דברים אחרי קריאה של המתווה וסימני שאלה.

<אריאלה ברגר: הראשון מתייחס לביטחון אנרגטי, המצב היום עם "תמר" הוא כאילו שיש לנו שולחן עם רגל אחת, נדרש עוד צינור, ובמקום שהמתווה ייתן פתרון פשוט קיים עוד שולחן עם רגל אחת.

<אריאלה ברגר: אז לא ברור אם זה מצדיק לקיים את המתווה, אבל היתה כאן הזדמנות לשתי רגליים לשולחן וזה לא נעשה.

<אריאלה ברגר: זה לגבי הביטחון האנרגטי.

<אריאלה ברגר: לגבי יחסי חוץ – במהלך המחקר רואים מקרים בחו"ל ולומדים מהטעויות, לפעמים בהסכמי גז שאמורים היו להביא ליחסי חוץ חיוביים זה לא הצליח.

<אריאלה ברגר: אפשר לקחת דוגמה מארגנטינה ב-96', תקווה ליחסים טובים עם צ'ילה, היו הסכמים לייצוא גז אבל בסוף הביקוש של הגז הטבעי היה יותר גבוה ממה שציפו, הם היו צריכים ב-2004 לשבור את הסכמי הגז עם צ'ילה והתוצאה לא היתה טובה.

<אריאלה ברגר: זה לא אומר שייצוא הגז זה משהו רע ליחסי חוץ, אני גם חושבת שיש בזה בסיס מאוד חיובי.

<אריאלה ברגר: אבל, אני רוצה להביא לוועדה קצת סתירה, כי אני קראתי שאחת הסיבות שהמתווה רוצה לפתח את "לוויתן" הוא חשש לאבדן שווקי ייצוא בתקופה הקרובה, כאשר הסתכלתי על הפרזנטציה, על המצגת של משרד החוץ, רואים שאחד מהחוזים, עם הרשות הפלסטינית, היה ל"לווייתן" – למה זה לא היה עם "תמר"?

<אריאלה ברגר: זאת אומרת, מדברים על הרצון לפתח מאגר גדול כמו "לווייתן" בגלל שיש ביקוש לעשות ייצוא של גז טבעי אבל מדובר כאן על ביקוש של 0.25BCM כל שנה, אז לי זה נראה קצת מוזר.

<אריאלה ברגר: אם עושים יצוא כדי לקדם יחסי חוץ אז נעשה את זה מ"תמר", למה צריכים לעשות מ"לוויתן"?

<אריאלה ברגר: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ביקשתי את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ואחריה ג'ינה כהן, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אני באמת מברכת על הדיונים פה כי זה נותן גם לנו, חברי הכנסת, להבין קצת יותר לעומק.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, כמעט והתבקשנו לעשות "על עיוור", כמו שילדים אומרים, לאשר משהו שאיננו יודעים אם הוא טוב או רע.

אורלי לוי אבקסיס: מה שברור לי, שכל ההתנהלות היא רעה, עוד לפני שנבוא ונשים את האצבע על הנקודות הבעייתיות.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר נמצא פה בפנינו – וזה כבר האחראי על ההגבלים העסקיים השני בתפקיד, ראשון מבחינה כרונולוגית אבל שני בתפקיד – שבא ואומר:

אורלי לוי אבקסיס: כל מה שנעשה פה זה בעצם לבוא ולייתר חוק שהוא כל כך חשוב אצלנו במדינה, ולייתר לא רק את מי שאמון וזה תפקידו אלא לייתר גם את המערכת השיפוטית.

אורלי לוי אבקסיס: תראו, מי שגדל במדינת חוק מבין שהסמכות האחרונה בסופו של דבר שאמורה בעצם לסדר את העניינים ואת האינטרסים השונים לרמה כזו שתבוא בצורה פחות או יותר אובייקטיבית ולחתוך פה - בכלל לא שחקן במשחק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הוצאנו אותו.

אורלי לוי אבקסיס: החרגנו אותו.

אורלי לוי אבקסיס: גם נושאים של חוץ וביטחון אפשר לעשות בדלתיים סגורות.

אורלי לוי אבקסיס: אם יתרשמו השופטים שיש פה עניין אז אנחנו לפחות נתרצה.

אורלי לוי אבקסיס: גם מי שלא אוהב את המתווה יגיד: היו פה איזה עיניים שאין להם אינטרס, שהאינטרס שלהם הוא מינהל תקין – אין פה מינהל תקין.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שומעים מהמשרד להגנת הסביבה שהם ראו את המתווה ביחד אתנו, עם הציבור הכללי.

אורלי לוי אבקסיס: הם נדרשים לבוא ולאשר משהו שחורג מכול מה שהם אמורים להיות אמונים עליו.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא שאל את דעתם, אף אחד לא ביקש את תגובתם, ויותר מכך, בעצם המתווה, כפי שאני מגלה על ידי אותם פקידים, סותר לחלוטין את עמדתם הקודמת.

אורלי לוי אבקסיס: אם דובר על כך שאנחנו צריכים לשים לנו רשת ביטחון שתהיה לנו כמות מסוימת שאנחנו יודעים לשעת צרה, כמו ששמים שקל ליום שחור וכדו', זה בדיוק מה שנעשה כאן, המחשבה שלנו יהיה 540 BCM לשימוש עצמי מקומי בכל נקודת זמן – לא קיימת בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אנחנו מגלים בכלל שרוצים להוציא את "תמר" לייצוא בלי שנבטיח בכלל את הפיתוח של "לווייתן".

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שעוקרים מהתוכן לחלוטין את כל רשתות הביטחון שלנו, שזה מטורף.

אורלי לוי אבקסיס: לאף אחד אחר אין יכולת לגשת ולבקש את הסעד המשפטי.

אורלי לוי אבקסיס: שני הצדדים שיכולים או אמור היה להיות להם אינטרס – וזה מה שהמחוקק לא זיהה – אלה שני השחקנים שרוצים לסגור את הסיפור הזה מתחת לרדאר.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן הבעיה היא הרבה יותר גדולה, כי זה היום פה בנושא הגז, מחר זה בנושא דיור ציבורי, מחרתיים זה בנושאים אחרים, ואנחנו יושבים מדי פעם, מוציאים קולות, אבל יותר מזה כלום וזה מאוד נוח.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת: מה קורה עם היועץ המשפטי לממשלה?

אורלי לוי אבקסיס: האם הוא לא חוטא לתפקידו בנושא הזה?

אורלי לוי אבקסיס: אתה בא ואתה אומר:

אורלי לוי אבקסיס: הפרשנות המאוד מאוד מקובלת בנושא הזה, בנושא הגבלה, היא חד וחלק להגיע למערכת המשפטית, להגיע לבית המשפט.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאני נורא חוששת, שמה שאנחנו עדים לו היום זו התפרקות מכול כללי המוסר והתקינות החוקתית במדינת ישראל, עוד לפני שאני בכלל חווה את דעתי אם המתווה הוא טוב או לא טוב.

אורלי לוי אבקסיס: למי יש אינטרס להוציא אותנו בכלל, את הציבור כולו, את חברי הכנסת, את המשרדים הרלוונטיים?

אורלי לוי אבקסיס: אז מי שומר על האינטרס שלנו, מי?

אורלי לוי אבקסיס: החתול שומר על השמנת?

אורלי לוי אבקסיס: מה בדיוק קורה פה?

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת שואלת מי בדיוק עושה מה ומה תפקידו.

אורלי לוי אבקסיס: אני גם פניתי אז ליועץ המשפטי לכנסת שלא יתכן שאנחנו, חברי הכנסת, גם אם באים ואומרים לנו שזה בקטע טכני, אנחנו בסך הכול מעבירים סמכויות ממשרד הכלכלה לממשלה – הרי אין פה עוד נקודת זמן שהציבור היה יכול לראות מה עומד בפניו וזו היתה נקודת הזמן היחידה.

אורלי לוי אבקסיס: האם בכלל ראוי שחברי כנסת יצביעו על משהו שלא הובא בפניהם?

אורלי לוי אבקסיס: זו שאלת השאלות.

אורלי לוי אבקסיס: זו שאלת השאלות.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, מזל, בזכות ישראל ביתנו עוד המתווה נחשף כי - - -

איתן כבל: גם בזכות ישראל ביתנו.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שאם היינו מיישרים את הקו זה לא היה נחשף והדברים היו עוברים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שבסופו של דבר ההתנהלות שלנו בשעת השין הובילה לכך שהמתווה הזה נחשף וכולנו עדים ומנהלים פה דיון עוד בטרם נפלה ההחלטה, ההכרעה.

שלי יחימוביץ': אנחנו מחזקים אותך ותמשיכו בזה.

אורלי לוי אבקסיס: תאמיני לי, אני יכולה לומר לך שאני לא היחידה במפלגה וגם שם יש חילוקי דעות.

איתן כבל: כמעט.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, שוב, הנושאים האלה הם לא נושאים של מה בכך.

אורלי לוי אבקסיס: מה גם, שאנחנו באים והופכים את כל העתיד שלנו לאיזה בן ערובה בידיים פרטיות, שמחר-מחרתיים, אנחנו שמענו פה, לא יודעים אם בעקבות חשש לקריסה כזאת או אחרת או איזה דיל מצוין, אנחנו נהיה כפופים לכווית, סעודיה, או מה שלא יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: זה נראה לכם הגיוני?

אורלי לוי אבקסיס: אפרופו שאלות ביטחוניות, גם השאלה הזו צריכה להיכנס וליצור חישוקים, ליצור את רשת ההגנה שלנו.

יואב קיש: עכשיו, כשהימין מפחיד, זה בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא הזה בדיוק, הנה טענה שהיא טענה ביטחונית נטו, לעומת הטענה הביטחונית שאמרה בעד ואף אחד מאתנו לא מומחה גדול לנושאי חוץ וביטחון.

איתן כבל: הבעיה שכבר על אלה שאמונים אי אפשר לסמוך אבל זה דיון אחר.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן, חשוב ביותר שהרשות השופטת תיכנס לנושא הזה רק כדי לראות שההליך היה תקין ושתיקבע את ההליך לפעם הבאה.

אורלי לוי אבקסיס: פה צריך להיות תקדים משפטי.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת: פרט לממשלה או לשחקנים, יש עוד אפשרות למישהו לבקש סעד?

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש חורים ענקיים בחוק ואולי אותו צריך לתקן ולהכניס פה באמת את הייצוג של הציבור, מי דואג לייצוג של הציבור.

אורלי לוי אבקסיס: המשרד להגנת הסביבה יכול לפנות לבית המשפט המחוזי לסעד?

אורלי לוי אבקסיס: כי הוא היה אמור להיות חלק מאותו הסדר.

<דרור שטרום: נכון, אבל זה או הממונה או היועץ המשפטי לממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: או הממונה או היועץ המשפטי לממשלה, הבנתי.

איתן כבל: אורלי, יפה דיברת מבלי לקבוע עמדה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאפשר להבין מהדברים, אבל אני באמת מדברת על ההליך.

אורלי לוי אבקסיס: זה בזה וזה בנושאים אחרים.

איתן כבל: לא, אני מתייחס לעובדה שאת הצגת דבר דבור על אופניו וזה בסדר, אי אפשר להחמיא לך?

איתן כבל: למה אני צריך להתנצל?

שלי יחימוביץ': כן, דברים נכוחים.

איתן כבל: כן, למה אני צריך לתת הסברים לעצמי בגוף הסרט?

איתן כבל: תודה לך, אורלי.

איתן כבל: ג'ינה כהן, ואחריה חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: סוף סוף נציג הקואליציה.

איתן כבל: לא, זה לא קשור לנציג הקואליציה.

יואב קיש: כי עד עכשיו לא היה.

שלי יחימוביץ': פשוט תבואו.

דב חנין: יואב, באמת חבל שאתם לא מקשיב מדי פעם.

יואב קיש: אני בא ומקשיב.

דב חנין: כל הכבוד לך אבל תגיד גם לחברים שלך.

איתן כבל: יואב, אתה "כולם"?

יואב קיש: האמת שאני קודם כל מחכה שגם השר שטייניץ יבוא.

איתן כבל: הוא יגיע.

דב חנין: חבל שהוא לא הקשיב גם.

איתן כבל: חברים יקרים, סליחה.

איתן כבל: גי'נה, בבקשה.

<ג'ינה כהן: אני מרצה בטכניון על החוקים ועל הגאופוליטיקה של הגז הטבעי, גם עשיתי עבודה עבור הממשלה, עבדתי עם British Gas"", עבדתי עם "Woodside", אני עובדת עם "total" בקפריסין ואני עובדת גם עם החברות פה בארץ.

<ג'ינה כהן: לי יש בעיה מכיוון אחר לחלוטין – וזה ממש לא פופולרי להגיד את זה – אבל יש לי בעיה שהממשלה מתערבת בעניינים של מתווה הגז כי אני חושבת שזה כמו ניתוח או כמו בית משפט, יודעים איך נכנסים, לא יודעים איך יוצאים.

<ג'ינה כהן: אני קראתי את המתווה הזה 20 פעמים, עשיתי לעצמי גרף ויש כל כך הרבה חורים וכל כך הרבה בעיות במתווה, שאני לא רוצה להיכנס אליהם עכשיו אבל אני אתן לכם דוגמה אחת: למשל, כתוב שאם "לוויתן" עושה חוזים של 120 BCM של ייצוא אז אם היא עשתה הסכם, למשל עם חברת חשמל בארץ, בשביל יותר מחציBCM , אז לחברת החשמל יש לא רק את הזכות, יש לה את החובה לצאת מהחוזה, או שיש לה את האפשרות להוריד – ופה אני מגיעה לבעיה – את ה- take-or-payשלה ב-50%.

<ג'ינה כהן: אני בטוחה – לי זה לקח עשרות שעות – שאף אחד כמעט לא מבין מה המשמעות שגורמים להוריד 50% של ה-.

<ג'ינה כהן: take-or-pay זאת אומרת, אני בטוחה שלא לזה התכוונו.

<ג'ינה כהן: בשני הצעדים התכוונו כנראה שאפשר להוריד את ה- ACQב-50% ולא את ה- take-or-pay ב-50%.

<ג'ינה כהן: זה מסובך.

אורלי לוי אבקסיס: אז את אומרת שגם מי שכתב את זה יצר בפנים בעיה שאנחנו - - -

<ג'ינה כהן: אני מנסה להסביר שיש פה בעיות.

<קונסטנטין בלוז: זה לא נכון, חבל להיכנס לזה אבל זה לא נכון.

<קריאה: התכוונו ל-take-or-pay, זו לא טעות.

<ג'ינה כהן: אז אם התכוונו ל- take-or-payזה כל כך בעייתי, זה נותן לקלינט - - -

אורלי לוי אבקסיס: בואי תסבירי לנו בשפה של העם.

<ג'ינה כהן: זה ייקח לי הרבה זמן להסביר, אני מוכנה לכתוב לך ולהסביר, זה ממש די מסובך.

<אמנון פורטוגלי: זה פשוט מאוד, זה גומר את החוזה מבחינת הבנק.

שלי יחימוביץ': תקנה ואם אתה לא צריך תשלם בלי לקנות, זה הכול.

<אמנון פורטוגלי: זה גומר את החוזה מבחינת הבנק.

<ג'ינה כהן: נכון, הבנק לא יכול להשקיע.

<קונסטנטין בלוז: למי אתה דואג, לבנק שלהם?

<אמנון פורטוגלי: כן.

<קונסטנטין בלוז: לבנק שלהם אתה דואג?

<אמנון פורטוגלי: כן, לבנק שלהם.

<קונסטנטין בלוז: פתאום גיליתי שאתה דואג לבנק שלהם.

איתן כבל: קונסטנטין, תכף אני אתן לך.

<אמנון פורטוגלי: הם קיבלו מימון.

<ג'ינה כהן: הם לא יכולים לקבל מימון.

איתן כבל: חברים יקרים, אני שמח שלקראת סוף הדיון חלה התעוררות.

<ג'ינה כהן: אני שמחה שאמנון מסכים אתי, אני רוצה להגיד משהו שאני לא מסכימה אתו.

<ג'ינה כהן: כשהוא אמר שה-corporate tax היה 36%, ירד ל-26.5%, בוודאי על זה אני מסכימה, אבל הם הורידו הטבה לחברות הגז – הורידו להן את ניכוי אזילה.

<אמנון פורטוגלי: לא, זה שישינסקי.

איתן כבל: אמנון, תן לה להגיד, זה שלה.

<קריאה: זה מס הכנסה, זה לא שישינסקי.

<ג'ינה כהן: זה רשות המסים.

<ג'ינה כהן: אז נכון שנתנו להם הטבה לכל המדינה אבל ספציפית לשוק הזה הורידו להם הטבה, את ניכוי אזילה.

<ג'ינה כהן: נקודה שלישית שאמרו פה – ואני בכלל לא מגיעה לנקודות שרציתי לדבר עליהן לפני שבאתי לפה אבל אני רוצה להגיב על דברים שאמרו פה – הנקודה השלישית שאמרו היא על ה-storage, שחייבו אותם לעשות storage.

<ג'ינה כהן: אי אפשר לעשותstorage ב"מרי B", כדי לעשותstorage ב"מרי B", מה שהם היו צריכים לעשות לפני 10 שנים - - -

עיסאווי פריג': אולי תסבירי את זה?

<ג'ינה כהן: אני אסביר: כשעבדתי ב-British Gas"" וייצגתי אז אתGaza Marine , את הגז הפלסטיני, אמרנו לא להוריד את כל הגז מים תטיס.

<ג'ינה כהן: ברגע שאתה מוריד את כל הגז ממאגר יש אפשרות שהוא יקרוס ומים יכנסו בתוך המאגרים.

<ג'ינה כהן: יש פה גיאולוגים שמבינים מתחת לאדמה יותר טוב ממני, אני מומחית מעל האדמה, אבל זה מה שקרה במאגר של "מרי B", של ים תטיס, זה קרס.

<ג'ינה כהן: היה צריך להשאיר מה שנקרא cushion gas, משהו כדי לשמור על המאגר.

<ג'ינה כהן: לא עשו את זה ואז אי אפשר להזרים בחזרה גז במאגר ואם עושים את זה אז יש סכנה מאוד גדולה, קודם כל, זה יעלה מאות מיליוני דולרים, אבל דבר שני, הגז הזה ייכנס בתוך האדמה ואנחנו נאבד את זה, אז מסיבות טכניות וכלכליות כנראה לא כדאי לעשות את זה.

<ג'ינה כהן: נקודה שלישית שאמרו פה היא על הצינור השני - - -

איתן כבל: והיא האחרונה?

<ג'ינה כהן: זו האחרונה, זה בכלל לא מה שרציתי להגיד אבל זו הנקודה האחרונה, על הצינור השני שנותן יתירות, הצינור השני שהם אמורים לעשות מ"תמר" לאשקלון.

<ג'ינה כהן: הם עושים משהו אחר, הם עושים צינור שלישי – יש את ה-5 בארות מ"תמר", משם יש שני צינורות של 150 ק"מ שכל אחד הוא 16 אינץ', שם הם בונים צינור שלישי.

<ג'ינה כהן: בצינור הזה יהיה גם משהו שנקרא line pack"", גם אפשר לאגור קצת גז בתוכו.

<ג'ינה כהן: הם אמורים לקדוח עוד 3 בארות, צינור שלישי, להגדיל את התפוקה של פלטפורמת "תמר" וזה ייתן להם אפשרות לספק 20.4BCM כל שנה, שמתוך זה – אני לא עובדת עם "דלק" ולא עובדת עם "נובל" – 16 לארץ והיתר לייצוא.

<ג'ינה כהן: לא הגעתי לנקודות שבשבילן באתי לפה אבל - - -

איתן כבל: בסדר גמור, את יכולה לרשום לנו אותן ולשלוח, תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת יואב קיש ואחריו צפריר גדרון מעמותת "צלול".

<יוסי גבורה: סליחה, היושב-ראש, שמי יוסי גבורה, אני משנה למנכ"ל "דלק קידוחים ואבנר", הייתי רוצה באיזשהו שלב להגיב לדברים שנאמרו כאן, אם עכשיו או בהמשך הדיון זה אתה תחליט.

איתן כבל: אין בעיה רק אמרו לי שלא יהיו נציגים ל"דלק", זה בסדר, אם היית אומר לי את זה בתחילת הדיון היה לי יותר קל אבל זה בסדר.

<יוסי גבורה: אוקי, אז אני אמתין.

יואב קיש: האמת שמה מטריד אותי פה בעיקר – אני הייתי רוצה לפנות בכמה שאלות לגברת נתניהו, נציגת המשרד להגנת הסביבה, האם את יכולה להתפנות רגע?

<סיניה נתניהו: כן, אני מקשיבה בקשב רב.

יואב קיש: גם הבנתי ממנהלת הוועדה שיש פה נציג של היועץ המשפטי, יש פה?

<דפנה גלוק: כן.

יואב קיש: אני חבר כנסת חדש ואני שומע פה דברים שהמשרד להגנת הסביבה מאוד התנגד למתווה ורציתי לשאול שתי שאלות:

יואב קיש: האם בעצם הפעם הראשונה שההתנגדות הזו עולה היא פה בוועדה, או שאתם כבר דיברתם עם המשרדים האחרים וקיבלתם תשובות והתעדכנתם?

יואב קיש: זו שאלה אחת לך, גב' נתניהו.

יואב קיש: ולדפנה, שאלתי היא מה חושב היועץ המשפטי שמשרד אחד מתנגד בעצם להחלטת ממשלה או לאיזשהו מתווה ממשלתי, האם זה מקובל ומה ההתייחסות שלך לעניין הזה?

יואב קיש: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: בבקשה.

<סיניה נתניהו: ראשית, בשבוע שעבר כבר התבקשנו להציג כאן, בוועדה, בדיון הקודם, גם היועצת המשפטית של המשרד וגם סמנכ"לית כלכלה הציגו מספר היבטים ואנחנו כמובן נעביר את ההערות שלנו כמו שצריך לגורמים.

יואב קיש: עד עכשיו עוד לא העברתם למשרדים האחרים?

<סיניה נתניהו: חלק הועבר.

אורלי לוי אבקסיס: חלק הועבר אבל יש שימוע בממשלה, שם הם יביעו את דעתם.

<סיניה נתניהו: בוודאי, יש עד התאריך 21 כמדומני.

<סיניה נתניהו: בוודאי, אנחנו נעביר את כל ההערות כמקובל, מה זאת אומרת?

<סיניה נתניהו: בוודאי.

<דפנה גלוק: התשובה היא פחות או יותר זהה במובן הזה שההערות המשרד להגנת הסביבה מתקבלות במסגרת הפנים-ממשלתית והדרך להכריע לגבי ההערות המקצועיות היא בהחלטת הממשלה שבסוף תתקבל, השרים יכריעו.

יואב קיש: אז אני רק רוצה להבין האם המשמעות היא שעדיין אין החלטת ממשלה?

<דפנה גלוק: אין עדיין החלטת ממשלה, הנושא יצא לשימוע.

<אתי בנדלר: זו טיוטה.

יואב קיש: ולכן אין פה עניין של הגדרה של התנגדות בין המשרדים לצורך העניין?

<דפנה גלוק: אין מניעה שתמשיך התדיינות בין המשרדים עד לקבלת החלטת הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר ומעולם בעבר לא הופעל סעיף 52 שמעביר את הסמכויות ממשרד הכלכלה לממשלה, האם היועץ המשפטי נתן את דעתו על כך?

אורלי לוי אבקסיס: האם הוא לא חשב שיש טעם להגיע גם לגורם משפטי, לשופטים, שיראו את הדברים?

אורלי לוי אבקסיס: להעלות את השאלה הזו במסלול הנכון, כפי שהתכוונה הצעת החוק מלכתחילה, שבנושאים האלו הגורם השיפוטי בעצם יהיה הערכאה אחרונה?

אורלי לוי אבקסיס: האם היועץ המשפטי לממשלה פסל את זה על הסף והחליט?

<דפנה גלוק: אני לא בטוחה לחלוטין שאנחנו מסכימים עם הפרשנות שהציג מר שטרום בוועדה לגבי השימוש בסעיף 52.

אורלי לוי אבקסיס: זה קרה בעבר?

<דפנה גלוק: זה לא קרה בעבר.

אורלי לוי אבקסיס: מה מייחד את המקרה הזה שבצורה כל כך דרקונית אנחנו הולכים להפעיל סעיף שלא הופעל מעולם קודם, לא בעתות מלחמה ולא בעתות שלום?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא בעתות מלחמה ולא בעתות שלום, אלא אם כן יש משהו מאוד מאוד משמעותי שנסתר מן העין ובכלל אנחנו לא יודעים ואנחנו נמצאים על איזו קטסטרופה ביטחונית.

אורלי לוי אבקסיס: האם היועץ המשפטי לממשלה נתן דעתו על כך?

אורלי לוי אבקסיס: ואם יש ביקורת על היועץ המשפטי לממשלה, מהי הערכאה הבאה?

<דפנה גלוק: בג"ץ.

אורלי לוי אבקסיס: בסדר, השאלה שלי היתה שאלה עניינית מאחר שזה לא הופעל אף פעם.

איתן כבל: אורלי, התפרצות אחרונה, די, מספיק, תני לה לענות.

יואב קיש: אני רוצה לשאול עוד דבר אחד, תסיימי לענות ואני חייב אחרי זה להתייחס.

<דפנה גלוק: למהלך הזה יש ליווי משפטי והיועץ המשפטי מעודכן בדברים, חוות הדעת הסופית שלו תינתן לקראת החלטת הממשלה.

<דפנה גלוק: בכל מקרה, הסיטואציה הנוכחית היא לדעתנו סיטואציה שמתאימה לשימוש בסעיף 52, ולכן - - -

אורלי לוי אבקסיס: למה בעיניכם היא מתאימה?

<דפנה גלוק: כי יש סיטואציה שבה יש עמדה של הממונה על ההגבלים העסקיים, שהוא מבחינתו לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: בגלל מונופול, הוא אומר: יש פה מונופול, נקודה.

<דפנה גלוק: הכלי המשפטי שהוא רוצה להשתמש בו זה כלי משפטי שהוא לפי חוק ההגבלים העסקיים שיוצר בעיות במישור יחסי החוץ והביטחון, ולכן הדרך שנמצאה כנכונה לפעול היא לפי סעיף 52, שבה הממשלה רשאית ומסוגלת לשקול את השיקולים האלה.

<דפנה גלוק: זו טבעה של הממשלה, שהיא יכולה לשקול שיקולים של חוץ וביטחון כדי לקבל את ההחלטה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הנושא הוא שיכולים בצורה אמורפית להגיד תמיד: יש פה שיקולי חוץ וביטחון.

<דפנה גלוק: לא תמיד אפשר להגיד את זה.

אורלי לוי אבקסיס: מי יבדוק?

אורלי לוי אבקסיס: מי בודק?

אורלי לוי אבקסיס: מי יורד לעומק?

אורלי לוי אבקסיס: מי מחליט אם יש שיקולי חוץ וביטחון או אין פה באמת?

יואב קיש: זה הקבינט מדיני-ביטחוני.

אורלי לוי אבקסיס: בחייך, כל אחד מסתכל אם מחר-מחרתיים הוא מקבל את התיק או לא.

יואב קיש: רק נקודה אחרונה, הבטחת לי.

איתן כבל: בבקשה.

יואב קיש: לגבי עוד דבר שעלה מהמשרד להגנת הסביבה, אני מבקש לחדד, אולי אני לא הבנתי:

יואב קיש: אמרת שאחת הטענות שלך למתווה היא למה לא משתמשים במאגר של ים תטיס, אבל הרגע שמענו שאי אפשר להשתמש במאגר של ים תטיס אז אני מבקש לדייק בטענה.

<סיניה נתניהו: מצוין.

<סיניה נתניהו: אני פשוט לא הספקתי להגיד את הדברים אבל זה כתוב במה שאנחנו נעביר.

<סיניה נתניהו: ב-2013, כאמור, כן היה כתוב שצריך להשתמש בים תטיס כאחסון, כרגע מסירים את זה.

<סיניה נתניהו: נכון שהיו איזה שהם כשלים, קודם כל צריך להגיד מה היו הכשלים, אם היו כשלים רגולטוריים, או כשלים פיזיים, או כשלים גיאולוגיים וכו'.

<סיניה נתניהו: נכון שיש כרגע, לפי אמירות כאלה ואחרות, מים במאגר, אבל אם המאגר לא ראוי לשמש לטובת אחסון אז מה היו הסיבות ומה השתנה בעצם בשנתיים האחרונות.

<סיניה נתניהו: ואם מוותרים כבר על המאגר כמאגר אחסון - - -

יואב קיש: אבל כל זה לא נאמר קודם, זו הבעיה.

<סיניה נתניהו: רגע, יש עוד איזה צד.

איתן כבל: תן לה להשלים.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם צריך שיהיה לך מאגר או השאלה איזה מאגר.

איתן כבל: אורלי, בבקשה, די.

<סיניה נתניהו: יש עוד נקודה שצריך לזכור: אם אנחנו מוותרים על המאגר כמאגר אחסון כי הוא לא יכול להיות שמיש יותר בגלל הבעיות הגיאולוגיות שלו אז בעצם הוא יכול לחזור לידי המדינה מכיוון שכבר הסתיימה הפקת הגז.

<סיניה נתניהו: כרגע מה שעושים – ואת זה רציתי גם להעיר – שהמתווה מתיר לבעלי חזקת "תמר" להשתמש באסדת "מרי "B ובמתקנים שלה, ואני רוצה לומר שלקשור את השימוש בהם לטובת בעלי חזקת "תמר" לצורך ייצוא היא הטבה משמעותית שניתנת על ידי המדינה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: היא תעלה את זה גם על הכתב, תוכל לקרוא את זה.

איתן כבל: אני רוצה להגיד לפני שאני עושה את הסגירה של הדוברים האחרונים, לא הצלחנו שהיועצת המשפטית תיתן את חוות הדעת שלה, היא תפתח את הדיון הבא בעזרת-השם ביום שני עם חוות הדעת שלה.

איתן כבל: אני כבר אומר את ארבעת הדוברים האחרונים: צפריר גדרון, חבר הכנסת שרון גל, נציג "דלק קידוחים ואבנר" וקונסטנטין, אתה תסכם.

איתן כבל: צפריר מעמותת "צלול", בבקשה.

<צפריר גדרון: שלום רב.

<צפריר גדרון: קודם כל, כבוד היושב-ראש, אני שמח על הדיון שמתנהל כאן והמתווה בעצם לטעמי מצליח להוציא – יש כאן לדעתי איזושהי מורסה שאנחנו מתחילים לנקות אותה בכל ההליך הזה.

<צפריר גדרון: אני אתייחס גם למתווה וגם לפניו, אני חושב שחשוב להגיד גם דברים בקונטקסט אפילו יותר רחב רק מאיך ההליך גובש ואני אתייחס גם להליך.

<צפריר גדרון: קודם כל, בדברי ההסבר למתווה, בסעיף 9 בדברי ההסבר, מציגים את המוטיבציה והמוטיבציה שמוצגת שם קושרת את זה שהקושי שחייב את ייצור המתווה נוצר בגלל הודעת הממונה על ההגבלים.

<צפריר גדרון: אבל למעשה, הקושי נוצר בגלל שיש כשלים עוד בשוק הנפט שגרמו לזה שבעצם רגולטורים שמייצגים אינטרסים שונים שלנו שותפים לתהליך בשלבים מאוחרים יחסית, ולכן נוצרת בשלב מסוים מבוכה כביכול, כמו שאומרים, שצריך לפתור אותה.

<צפריר גדרון: אז חשוב מאוד להתייחס בקונטקסט הזה.

<צפריר גדרון: לתוכן הדברים אני גם אגיד שבמתווה – וכבר הצגתי את זה בבמות אחרות – חסרה התייחסות סביבתית בטיחותית.

<צפריר גדרון: הזכירו פה כל מיני היבטים שונים סביבתיים, חשוב לדבר גם על ההיבטים של הסכנות שעצם ההפקה חושפת את הים ואת הכלכלה, כי הים שלנו הוא מקור להרבה מאוד שימושים ותשתיות קיומיות שיש לנו, אם זה סחר ימי ואם זו התפלה.

<צפריר גדרון: מאוד חשוב להגיד בהקשר הזה, כי אני חושב שהרבה אנשים לא יודעים, שכבר היום לצד הגז מופק חומר נוסף לצורך העניין שנקרא קונדנסט, שמאפייניו דומים פחות או יותר לסולר.

<צפריר גדרון: זאת אומרת, יש פה סכנה, זה לא שמדובר רק על גז נקי כמו שאנחנו רואים בסוף התהליך.

<צפריר גדרון: אני רק אגיד עוד דבר אחד, אמנם שם זה היה נפט אבל צריך להבין שהמתווה הזה מייצר, או עלול לייצר, יחסים גם להבא.

<צפריר גדרון: חברת "נובל", לצורך העניין ב"לווייתן" לפחות, רוצה לקדוח גם לשכבות עמוקות יותר לצורך נפט והמתווה הזה ייצר בעצם את מערכת היחסים, או יכול שייצר גם את מערכת היחסים הלאה, גם בתחומים שהם כביכול עוד יותר מסוכנים, אף על פי שכמו שאמרתי, הסכנה כבר קיימת היום.

<צפריר גדרון: ולכן, חשוב להגיד שחברת BPלצורך העניין, שלפני חמש שנים קרה לה אסון מאוד גדול – אני לא אומר שיקרה לנו אסון בהכרח בסדרי הגודל האלה – רק בתחילת החודש קצב עליה בית המשפט הפדרלי עוד כ-19 מיליארד דולר, תוספת על 30 שהיא מדווחת שהיא כבר שילמה, כלומר, 50 מיליארד דולר.

<צפריר גדרון: אני שם את זה על השולחן כדי להגיד שזה לא עניין של מה בכך.

<צפריר גדרון: אנחנו כולנו מסתכלים בתקווה על הפירות שאנחנו רוצים להניב מהמאגרים האלה, אנחנו עלולים למצוא את עצמנו לא רק בכך שלא נפיק מהם את הפירות, עוד עלולים למצוא את עצמנו במצב הפוך.

<צפריר גדרון: עכשיו אני רוצה לספר שתי עדויות אופי קצרות על התהליך: א', שאלו פה בפעם הקודמת איך נוצר המונופול, אני לא אגיד כרגע איך נוצר המונופול הזה ספציפית אבל אני רוצה לספר משהו כי לא רק ענייני ביטחון מחשיכים את הדבר.

<צפריר גדרון: אנחנו הגשנו ב-2013 בקשה לקבל את הפרוטוקולים של מועצת הנפט, לא בקלות קיבלנו אותם, מושחרים כמעט באופן מלא.

<צפריר גדרון: היום, לפני מספר חודשים – והנה, אפשר שלא לחשוד בי כשמאלני – גילינו לפחות אחד ההסברים להשחרות שקיבלנו, אף על פי שהטיעון היה כאילו סוד מסחרי.

<צפריר גדרון: בעצם לצורך העניין יש מקרה שחברת "שמן" ביקשה העברת זכויות, היא נדחתה בפעם הראשונה, כעבור ארבעה חודשים דנו פעם נוספת והיום אנחנו יודעים, בעקבות חקירת פואד בן אליעזר, שמועצת הנפט שינתה את דעתה כעבור ארבעה חודשים, ככל הנראה בגלל לחצים שהשר לחץ על מועצת הנפט.

<צפריר גדרון: הפלא ופלא, הפרוטוקול של הדיון הראשון שקיבלנו היה חשוף לחלוטין והפרוטוקול השני היה מושחר לחלוטין.

<צפריר גדרון: עובדה שאין להתווכח אתה.

<צפריר גדרון: אז אני לא יודע מה מסתירות שאר ההשחרות אבל יש פה משהו.

<צפריר גדרון: עוד דבר אחד אחרון לגבי המתווה, עדות אופי למתווה הזה – אנחנו מופיעים כאחד הגופים שנפגשו עם הוועדה כביכול וחשוב לי לומר: א', אנחנו באמת העברנו מכתבים, כשעוד הצוות היה נקרא "צוות חשיבה", לראשי הצוות או למי שכביכול היה שותף לצוות וביקשנו לשלב בתוך הצוות גם את משרד הכלכלה מטעמי בטיחות וגם את המשרד להגנת הסביבה.

<צפריר גדרון: את זה העברנו בינואר, במתווה הקודם כביכול שנדחה.

<צפריר גדרון: קיבלנו תשובה מיוג'ין קנדל שאין צוות וממשרד האוצר, כעבור פחות או יותר כחודש, ב-16 בפברואר, קיבלנו זימון דחוף להגיע לפגישה, שכעבור יומיים ניסינו לדחות אותה לראשית מרס ואמרנו לנו שזה בלתי אפשרי.

<צפריר גדרון: הגענו לפגישה, כאשר יצאנו ממנה, התברר לנו כעבור מספר שעות, שהציגו את המתווה דאז לחברות.

<צפריר גדרון: זאת אומרת, עשו בנו בעצם איזשהו שימוש, לא באו כדי להקשיב לנו, עשו בנו שימוש.

איתן כבל: אני מתנצל, צפריר, על השימוש שעשו בכם, אבל כנראה שהם לא האחרונים.

<צפריר גדרון: אני מציג את זה כעדות אופי לאיך התהליך הזה התנהל ומה החטא שבעצם - - -

<עדי חכמון: אנחנו מתנגדים לזה שעשינו בהם שימוש ואיך שהדברים מוצגים.

איתן כבל: התנגדותכם נרשמה הפרוטוקול.

<צפריר גדרון: אוקיי, הדבר האחרון שאני אגיד הוא שלא רק שהדברים הסביבתיים חסרים במתווה וצריך להשלים ושהם באמת קשים נוכח פרק ז', שדיברו עליו הרבה מאוד, שאולי לא נוכל להשלים אותם בעתיד, צריך להגיד גם שנושא הייצוא שהותר – ודיברו פה על מאגר "מרי B" – הגבלת ההיקפים, ייתכן והם יובילו אותנו בדיוק לאותו מקום שאנחנו נמצאים עם "מרי B", ואין במתווה כל אזכור לקצב ההפקה, רק בעצם מתירים לייצא בו.

איתן כבל: תודה לך, צפריר.

איתן כבל: חבר הכנסת שרון גל, בבקשה.

שרון גל: תודה.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, אני אעשה את זה קצר.

שרון גל: תראה, צריך להגיד קודם כל שמתנהל כאן דיון פוליטי במסווה של דיון כלכלי מעמיק.

שרון גל: זה המצב.

שרון גל: בואו נשים את זה על השולחן.

שרון גל: אני לא זוכר המון זמן דיון שהוא כל כך חד צדדי בוועדת הכלכלה.

שרון גל: כל אחד, ברור מאיפה הוא בא ומה האג'נדה הכלכלית שלו, שהיא נגזרת של העמדה הפוליטית שלו, וזה משהו שהציבור שרואה את הדיון הזה צריך לדעת אותו.

שרון גל: אי אפשר לגשר בין תפיסות העולם, כנראה שלא נעשה את זה כאן.

שרון גל: שלי יחימוביץ לעולם לא תסכים, אולי גם אתה, למתווה הזה בגלל עמדות שהיא מחזיקה בהן כבר הרבה מאוד שנים.

שרון גל: אגב, אני חייב להגיד כאן בהערת ביניים שאם היינו הולכים לפי האג'נדה הזאת יכול להיות שענף הייצוא המוביל של ישראל עדיין היה ייצוא התפוזים, אני חושב שהתקדמנו מאז.

שרון גל: צריך לראות מה האינטרס הציבורי בראש ובראשונה.

שרון גל: אני חושב שכשמסתכלים על המכלול – ואני אומר את זה כמי שליווה את התגליות האלה מרגע שהתגלו, עוד מימי הטלוויזיה ועסקנו בזה המון – הנסיבות שבגינן הדבר הזה נמצא על השולחן כמו שהוא, זה בגלל התחום, שהיה תחום שבישראל לא היה מפותח.

שרון גל: היו מי שהשקיעו ורצו להגשים את החלום הזה, גם לכיס הפרטי שלהם אבל גם אגב כך החלום הלאומי שלנו שיהיו לנו כאן

שרון גל: משאבים כאלה שאפשר יהיה בסופו של דבר להרוויח מזה.

שרון גל: הציבור הרי שותף במעל 50%, בסופו של יום צריך לזכור את זה.

שרון גל: ולכן, אני חושב שהאינטרס במעלה ראשונה זה לעשות את זה תקין אבל כמה שיותר מהר, ואני לא נכנס כאן לעניין הבריחה מאחריות שראינו בממשלה עם העברת סמכויות ועם בריחה מקבלת החלטות.

שרון גל: זה תהליך שאין מחלוקת – הוא פסול, הוא לא היה צריך לקרות כך וחבל שלא היתה באמת הצבעה על המתווה, כי אתם יודעים שלפחות אנחנו תומכים במתווה כמו שהוא כי אנחנו חושבים שזה המתווה הכי טוב שאפשר להשיג בנסיבות האלה.

שרון גל: עכשיו משהו מהתחום הכלכלי, לא מהתחום הפוליטי.

שרון גל: מדברים כאן על מונופול ועל היעדר תחרות, דברים שכשקוראים את המתווה הם לא עולים בקנה אחד עם מה שכתוב שם.

שרון גל: יש שם לוחות זמנים, יש שם התחשבות גם באינטרס הציבורי, גם באינטרס הכלכלי.

שרון גל: אנחנו לא רוצים לחיות במדינה שהכלכלה שלה מתחילה להיחנק כי אנחנו זורקים לפח כל הישג, אנחנו שונאים כל אחד שהצליח ומצא משהו ואנחנו לא מסתכלים על התמונה הכוללת.

שרון גל: אף אחד בחדר לא יכול להכחיש – ואני מסתכל על זה רק בעיניים כלכליות, לא עיניים פוליטיות ואין לי כאן שום אינטרס, אני לא מחזיק במניות של אלה ולא במניות אחרות, אני לא חבר של אף אחד, בניגוד לטענות של גורמי שמאל שמנסים להדביק לי כל מיני חברים.

שרון גל: אני יכול לספר לכם שאני אולי אחד העיתונאים היחידים, בזמנו כשהייתי עיתונאי, שהפסקתי ולא היינו מוכן לראיין את אחד הטייקונים שקשורים לדיון הזה כי הוא לא היה מוכן שנשאל אותו שאלה על משהו שהיה בוער באותה תקופה, אמרתי: קפל את המצלמות והולכים.

שרון גל: אז אין פה עניינים של אינטרסים וגם את הקשקוש הזה ראיתי באיזשהו מקום.

איתן כבל: מה שיפה, שכל מי שיושב פה יש לו אינטרס, רק אתה לא.

שרון גל: לא, אני לא אמרתי שיש לך אינטרס.

איתן כבל: מביא דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם.

שרון גל: עזוב, העקיצות האלה - - -

איתן כבל: אתה פתחת עם זה.

שרון גל: אני לא אמרתי את זה.

שרון גל: בקיצור, בוא נעשה את זה קצר ולעניין, אני חושב שבסופו של יום צריך להסתכל על האינטרס הציבורי: כאשר אנחנו מדברים על בערך 150 מיליארד דולר בפרק זמן של בערך 20 שנה; ואנחנו מדברים על כך שרוב ההכנסות, אי אפשר להתווכח עם זה, הולכות לציבור, אני מקווה לחינוך, לבריאות, לתחבורה, לתעסוקה, לכל מה שהמשק הישראלי צריך; כאשר אנחנו רואים את ההשפעה הישירה כבר היום של "תמר" של כאחוז מהצמיחה, שזה דבר שאי אפשר להתעלם ממנו – אז אני קורא לכולנו, באמת לכל אחד, לא משנה מאיזה בית פוליטי הוא מגיע ומה הוא חושב מבחינה פוליטית, לחשוב רק על האינטרס הציבורי ולהסתכל על המציאות במכלול כמו שהיא.

שרון גל: זה לא סלולר.

שרון גל: אגב, גם בסלולר כשהיו רק שלוש חברות לא היתה תחרות.

<קריאה: שלוש זה יותר מאחת.

<קריאה: רוצים תחרות.

שרון גל: רוצים תחרות, השאלה מה האלטרנטיבה, איך מייצרים תחרות בתוך זירה שבה גורם עסקי אחד זרק את עצמו למים, מצא מה שמצא.

שרון גל: מאז היו גם ועדת שישינסקי וגם ועדת צמח שהלכו באופן מאוד דרמטי ואמרו: מצאת אבל זה לא שלך, ובצדק, זה קודם כל של הציבור, ולכן צריך להתחלק בזה.

איתן כבל: תודה.

שרון גל: רגע, עוד דקה.

שרון גל: תשמע, דיברו פה 15 דקות כשזה מצא חן בעיניך, עוד דקה, ואני רואה שיש פה לפחות רצון גם לשמוע צד אחר, הדברים חשובים.

איתן כבל: דבר, דבר, בבקשה.

שרון גל: בעיני לפחות, לי חשוב לומר אותם, אני לא יודע אם הדברים כל כך חשובים, יכול להיות שאפשר לבטל אותם גם בהינף יד.

שרון גל: אבל אני אומר, כולנו צריכים להסתכל על עתיד המשק הישראלי ועל מה נכון לעשות בנתונים הקיימים.

שרון גל: נכון, הפנטזיה גם שלי היא שהיו נמצאים 10 מאגרים בידי 10 יזמים והיום היה מצב כזה שבו כל אחד יוכל להציע מחיר שהוא יותר טוב מהשני, שתהיה תחרות, נייצא יותר וגם המשק הישראלי ירוויח יותר, אבל, חברים, זה לא המצב.

שרון גל: זה לא המצב, מה לעשות?

<קריאה: פיקוח.

שרון גל: אי אפשר.

שרון גל: זה לא לשים אנטנה על גג של בניין, לייצר תשתית ולהקים רשת, זה הרבה יותר מורכב, זה הרבה יותר מסובך.

<אור-לי ברלב: אז אתה מסכים שבעצם לא תהיה תחרות?

שרון גל: לא, המתווה לא אומר שלא תהיה תחרות.

שרון גל: צריך להסתכל על המתווה לפי לוחות זמנים, בעיני די הגיוניים.

שרון גל: אני לא אומר שזה הכי טוב שאפשר לייצר, אולי אפשר לשפר את זה במובן הזה, אני אתכם.

שרון גל: אין פה צד אחד שהוא בעד הכלכלה הישראלית וצד אחד שהוא נגד הכלכלה הישראלית, צד אחד שהוא כאילו בעד בעלי ההון וצד שני שהוא נגד בעלי ההון.

שרון גל: לא צריך, במקרה הזה בעיקר, לשפוך את התינוק עם המים.

שרון גל: כי אם אנחנו נחסום חברות בינלאומיות גדולות שירצו להיכנס ולהשקיע במשק הישראלי, אם אנחנו נעשה דה-לגיטימציה באופן מכוער לכל מיני כאלה שהיה להם אומץ והלכו והיו בעניין הזה חלוצים – אם לא הם אז המדינה לא היתה מוצאת את המאגרים האלה ולא היה גז עד היום, ועד היום החשמל היה עולה יותר, וגם לפריפריה לא היה מגיע גז ומפעלים היו מפטרים עובדים.

<אור-לי ברלב: לא הם מצאו - - -

איתן כבל: אור-לי, אני מבקש.

שרון גל: אני אענה לאור-לי, במשפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

שרון גל: תראו, כל העניין הפרסונלי של אם מצא א' או מצא ב', באמת עסקתי בזה שעות בתוכנית הכלכלית.

שרון גל: גם כאן יש אינטרסים כלכליים עמוקים ואתם יודעים בדיוק מה המשמעות שלהם, בואו לא ניכנס לזה.

שרון גל: אני מציע שנסתכל על המצב כפי שהוא היום ונחשוב האם אנחנו רוצים להיות באמת פופוליסטים להחריד ולעכב עוד ועוד ועוד ולפגוע, גם בצמיחה במשק, גם בהתקדמות האנרגטית של ישראל, גם בהכנסת משקיעים, גם בהגדלת הקופה לטובת הציבור, או שאנחנו רוצים להיות פרגמטיים, עניינים ולנסות לברוח מפוליטיקה.

שרון גל: אני אומר לסיום, אני מתנגד לאופן שבו ניסו לעשות את זה בממשלה, להטיל אחריות אחד על השני ולברוח מאחריות ולהגיד: בואו תצביעו ואנחנו כבר נדע מה לעשות – זה לא.

שרון גל: אבל אני חושב שבנתונים הקיימים, כמו שאנחנו יודעים, רואים וקוראים אותם, אנחנו צריכים להבין שאין מנוס אלא לקדם את הדבר הזה וזה צריך להיות האינטרס העליון.

שרון גל: תודה.

איתן כבל: תודה, שרון.

איתן כבל: קונסטנטין, בבקשה.

איתן כבל: יש לי רק הערה, גם לנציג של "דלק" וגם לנציג של "נובל", אני לא מדרתי אתכם ולא ניסיתי, פשוט קיבלתי הודעה שהנציגים של "נובל" ושל "דלק" לא ישתתפו, זה הכול.

איתן כבל: אז ברשותכם, כדי שלא יצא מפה עשן לכל הכיוונים כאילו מנעתי, חס וחלילה.

<יוסי גבורה: לא יצא מפה עשן, חס וחלילה, כנראה שאנחנו בסיטואציה שכבר אין מי שיקשיב.

<יוסי גבורה: אין מי שיקשיב.

איתן כבל: סליחה, בואו נסכם את הדבר הבא: תראה, אני בטוח שכל מה שנאמר פה – יש מי שצופה ומתעד.

איתן כבל: אני לא אומר את זה בציניות, חס וחלילה, אני אומר את זה כיוון שבדיון הבא תינתן לכם האפשרות.

איתן כבל: דבר אחד: אינני מנסה בשום פנים ואופן, גם אם אני לא מסכים, גם אם יש ויכוח, דבר אחד אני לא אמנע – אני יכול להיות חלוק על שרון אבל אני לא אמנע ממנו לומר את כל אשר יש לו לומר כי זה שימוע כפי שצריך.

איתן כבל: לכן אני אומר את אותו הדבר כאן בנקודה הזאת.

איתן כבל: קונסטנטין יסיים את דבריו ואני מציע לכם – כדי שלא תאמרו שהפורום כאן כבר מצומצם, בעיקר מבחינת אלה שאמורים להיות שותפים כאן, חברי הכנסת – שבדיון הבא אתם תהיו הראשונים לפתוח אחרי מי שיציג את המתווה הביטחוני-מדיני.

<לאה ורון: היועצת המשפטית.

איתן כבל: ודאי, היא כבר הראשונה, שלא תיפול שגגה בעניין הזה, לפרוטוקול, ברזל עם שלייקס.

<יוסי גבורה: אנחנו נשמח כמובן לפתוח את הדיון הבא אבל עדיין לומר מספר מילים קצרות.

איתן כבל: אוקיי, קונסטנטין, בבקשה.

<קונסטנטין בלוז: אני גם כן אקצר כי פשוט רוב האנשים שהעלו נושאים שרציתי לענות עליהם כבר הלכו לדיונים אחרים כנראה.

<קונסטנטין בלוז: קודם כל, משהו שחשוב מאוד גם לציבור וגם לכל הדוברים: אין מחיר גז עולמי.

<קונסטנטין בלוז: מחיר גז עולמי לא קיים.

<קונסטנטין בלוז: כל מי שאומר שיש איזשהו Benchmark עולמי שאפשר להיצמד אליו – זה לא נכון.

<קונסטנטין בלוז: מחירי הגז בארצות הברית שכולם מצטטים, זה לא מחירי גז לצרכנים, זה מחירים שהם נרכשים באיזושהי נקודה אבל לא תעשיות ולא חברות חשמל יכולות לקבל גז במחירים האלה.

<קונסטנטין בלוז: גם המחירים האלה הם היו גבוהים והם גם יהיו גבוהים ואת זה גם כן צריך להבין.

<קונסטנטין בלוז: זה שהמחיר היום בארצות הברית הוא 3 דולר ומדברים על זה שהוא יישאר ואפילו יהיה יותר נמוך – רוב המומחים, כולל ממשלת ארצות הברית, משרד האנרגיה, הדוחות שלהם, מדברים על זה שמחיר הגז יעלה בארצות הברית מסיבה מאוד פשוטה: היום הם נמצאים במצב של ירידה מאוד חדה בכמות הקידוחים, ירידה של 80% בקידוחי נפט וגז טבעי בארצות הברית, לעומת השיא שהיה בשנים 2008-2009.

<קונסטנטין בלוז: אנשים יוצאים מהשוק.

<קונסטנטין בלוז: גם צריך להבין ש-3 דולר, מחיר הגז שיש בארצות הברית, זה לא מחיר שנותן איזושהי תשואה נכונה, זה מחיר שבתוכו יש אנשים שמרוויחים תשואה של 500% ויש אנשים שיוצאים מהשוק, וכמות היוצאים מהשוק היא מאוד מאוד גדולה, כמו שאמרתי היום.

<קונסטנטין בלוז: זאת אומרת, למעשה המחיר הזה שבעצם אומרים: בואו נצמיד אליו את עתיד האנרגיה של מדינת ישראל, זה איזשהו מחיר נכון.

<קונסטנטין בלוז: לא, הוא לא נכון.

<קונסטנטין בלוז: ואגב, בוועדת צמח אפשר לראות דיון שלם על זה, שדיבר על כך שקשה מאוד למצוא מדינה דומה לישראל, כל מדינה מנהלת מדיניות משלה.

<קונסטנטין בלוז: צריך לזכור לגבי עלויות של דחיית ההחלטה, חוץ מכול מיני עלויות נוספות, אנחנו מחזיקים בישראל – וטוב שכך – אוניית LNG, אוניה מגזזת שמקבלת גז טבעי נוזלי.

<קונסטנטין בלוז: היום אני מאמין שהיא עובדת, אין לי ספק שהיא עובדת כי "תמר" היום לא יכולה לספק כמויות גז נדרשות למשק ובמקרה שתהיה תקלה ב"תמר" זה בעצם מקור הגז היחידי של מדינת ישראל שיאפשר לה לעבור לדלקים אחרים.

<אמנון פורטוגלי: קוסטה, זה לא נכון.

<קונסטנטין בלוז: אני מבקש, לא הפרעתי לך, גם לא כל הדברים שלך היו נכונים.

איתן כבל: חברים יקרים, כל אחד את הטעויות שלו עושה לעצמו, עד שזה משפיע על כל המדינה.

איתן כבל: ברשותכם, תנו לכל אחד לומר את דבריו.

<קונסטנטין בלוז: מעבר לעניין המחירים צריך להבין – זה גם כן מופיע בדוח צמח – היום לכל מדינה יש מדרג מסוים של עדיפויות במדיניות האנרגיה שלה והדבר החשוב ביותר הוא אמינות אספקה וביטחון אנרגטי, ובשביל זה אנחנו צריכים את הפיתוח של "לווייתן" וכנראה גם שדות נוספים.

<קונסטנטין בלוז: בנוגע לצינור שלישי מ"תמר", גם הוא משפר את אמינות האספקה ואת היקף האספקה האפשרי למשק הישראלי כי אמורים לקדוח עוד שלושה בארות ולהוסיף צינור שלישי שיתחבר לאסדה השנייה הקיימת.

<קונסטנטין בלוז: זאת אומרת, תהיה לנו בכל זאת יתירות שהיא יותר טובה מאשר היום.

<קונסטנטין בלוז: כמובן שאנחנו חייבים - - -

<קריאה: קוסטה, ים תטיס?

<קריאה: הוא יתחבר לים תטיס?

<קונסטנטין בלוז: יהיה שימוש גם באסדת ים תטיס בסופו של דבר, במערך האספקה לשוק המקומי.

<קונסטנטין בלוז: כמובן אבל שזה לא נותן את הפתרון הנכון והפתרון הטוב למשק.

<קונסטנטין בלוז: הפתרון למשק זה באמת כניסה של "לווייתן" ו"תנין" "כריש".

<קונסטנטין בלוז: בנוגע, אגב, לתחרות, אני חייב להגיד, יש מקור אחד של תחרות בסופו של דבר וזה עודף היצע.

<קונסטנטין בלוז: ברגע שיהיה עודף היצע ועודף קיבולת כניסה למערכת כן יכולה להיות תחרות.

<קונסטנטין בלוז: בלי עודף היצע אין תחרות.

<קונסטנטין בלוז: פיקוח על מחירים לא נותן מחיר נמוך יותר אם יש צרכנים שמוכנים לקנות במחיר גבוה יותר כי אז צריך לשים שוטר ליד כל סעיף בהסכם.

<קונסטנטין בלוז: זה לא עובד ככה ובשום מדינה חופשית בעולם פיקוח על מחירים לא הביא לירידת מחירים.

<קונסטנטין בלוז: גם מחירים שאנחנו רואים באוסטרליה, גם מחירים שאנחנו רואים בארצות הברית, בקנדה, אלה לא המחירים המפוקחים, אלה מחירים שנוצרים בשוק והם יכולים גם לעלות.

<קונסטנטין בלוז: חבל, יש לי לא מעט דברים לענות באופן ספציפי, אולי בדיונים הבאים יהיה לי עוד זמן.

איתן כבל: תודה, קונסטנטין.

איתן כבל: השתדלנו לתת לכמה שיותר עמדות, דעות, לכמה שיותר אנשים להביע את עמדתם ולהשמיע את דעתם.

איתן כבל: אנחנו לא מחויבים כאן להסכים עם כל – זאת לא ועדת הסכמות, זו ועדה להשמיע את הדברים במקום המקומות שלא נותנים זאת.

איתן כבל: אני גם מודע לבקשה שלך, אני נוהג לאסוף את כל אלה שהיו בדיון ולא ניתנה להם האפשרות לומר את הדברים בדיון הקודם, גם לך, אתה רשום כאן ואני אדאג לעשות זאת בצורה מכובדת.

איתן כבל: אנחנו לא הולכים לשום מקום, הגז לא באדמה ואנחנו לא הולכים לשום מקום.

איתן כבל: תודה רבה לכם, לעונג היה לי, ישיבה זו נעולה.