ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 57, 2015-07-29 14:10

משה גפני: צהרים טובים.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מבקש בתחילת הישיבה להודות לסגן שר האוצר, הרב יצחק כהן, שנכנס לעובי הקורה מיד לאחר דיון בוועדה כדי שלא יהיה עיכוב בהעברת החוק כי בחוק הזה יש מנועי צמיחה.

יצחק כהן: טורבו.

משה גפני: הוא זימן את אנשי משרד האוצר, את הממונה על השכר קובי אמסלם ואת כל האנשים החשובים שבאו אתו, כמו שירה גרינברג.

משה גפני: אנחנו הגענו להסכמה בעניין הזה של הרביזיות שהוגשו ואת רובן נסיר אלא נשאיר רביזיה אחת שתכף נדבר עליה.

משה גפני: לפני כן, אני מבקש לקבל החלטה, קודם כל, הרביזיה שלך, חברת הכנסת רחל עזריה, וגם הרביזיה שנרצה להעביר.

משה גפני: אני מבקש מהוועדה בקשה לדיון מחדש על שני סעיפים ספציפיים, על הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון מס' 7).

משה גפני: מי בעד הרביזיה?

מיקי לוי: על עצם העלאת הרביזיה.

<שגית אפיק: כן, על עצם העלאת הרביזיה.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: אין.

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: אין.

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: הבקשה לרביזיה אושרה.

משה גפני: חברת הכנסת רחל עזריה, מה את מציעה?

רחל עזריה: שבמקום ארבע שנים בהסכם, ייאמר בתוך שלוש שנים.

<שגית אפיק: בהסכם או בחוק?

רחל עזריה: סליחה, בחוק.

רחל עזריה: במקום תוך ארבע שמקום המושב עובר לירושלים, תוך שלוש שנים.

רחל עזריה: זה בחוק.

<קובי אמסלם: הצורך בהבהרה לגבי הישימות והיישום של הוראת החוק במקרה הזה מותנה בהסכמה של העובדים כי אם לא כן, זאת תהיה הרעה מוחשית בתנאי העבודה כי זה מעבר מעל איקס קילומטרים ואנחנו גם לא נוהגים לעשות דברים כאלה בכפייה אלא מנסים להגיע להסכמה.

<קובי אמסלם: העלתה חברת הכנסת עזריה הצעה שיהיה ביטוי למחויבות של הצדדים ליחסי עבודה, ואמרתי, זה תאגיד שעדיין לא קם ואין לנו כאן את המנהל שלו כדי לחייב אותו ולסנדל אותו מעבר להוראת החוק שאומרת שמקום מושבה של הרשות יהיה בירושלים.

<קובי אמסלם: לכן הרעיון הוא לחפש ניסוח שייכנס לחוק באופן שבו או שיהיה מעקב אחר יישום הוראת החוק או שתוך פרק זמן יגיש מנכ"ל הרשות לוועדת הכספים מתווה יישום המעבר לירושלים או כל דבר דומה שיעקוב אחרי היישום כדי המעבר לא ייתקע בגלל וטו של נציגות העובדים או של העובדים עצמם.

<קובי אמסלם: זה החשש.

אראל מרגלית: יש לי רעיון.

אראל מרגלית: הרעיון שלי הוא לומר משהו כמו המטה המרכזי של הרשות יקום תוך הזמן שאנחנו נסכים עליו בירושלים ויימצא סידור לחלק מאותם עובדים שנמצאים במרכז.

רחל עזריה: לא.

מיקי לוי: גם לכם זה לא טוב.

מיקי לוי: זאת הפרדת מטה משטח.

רחל עזריה: אתה מחזיר אותנו יומיים אחורה.

רחל עזריה: אתה אמרת שכל שנה הם באים.

משה גפני: כל שנה הם בכל מקרה באים.

משה גפני: אני רוצה להציע כחבר בוועדה.

משה גפני: אני מסכים להוריד את זה לשלוש שנים.

משה גפני: אני לא אוהב להכניס בחקיקה ראשית את כל הדברים האלה.

משה גפני: אני מציע שבמסמך העקרונות תוסיפו גם את העניין הזה, שיהיה כתוב שלא תהיה פגיעה בעובדים.

משה גפני: תוסיפו את כל מה שאמרת.

משה גפני: שזה יהיה במסמך העקרונות ולא בחוק.

משה גפני: בחוק נוריד את זה לשלוש שנים.

משה גפני: להכניס לחקיקה ראשית?

משה גפני: אנחנו באמת יורדים כאן לרזולוציה.

מיקי רוזנטל: יותר גרוע מזה.

מיקי רוזנטל: עוד מעט נכתוב בחוקים שצריך לקיים חוקים.

מיקי רוזנטל: זה ממש מגוחך.

משה גפני: נכון.

אראל מרגלית: בעניין של ירושלים, צריך להגיד.

מיקי רוזנטל: למה שלא נעשה שלייקעס על כל סעיף?

מיקי רוזנטל: מה קורה כאן?

משה גפני: אני מסכים.

מיקי רוזנטל: אנחנו עושים בדיחה מעצמנו.

מיקי רוזנטל: אנחנו מחוקקים חוקים ועומדים על כך שיקיימו אותם.

מיקי רוזנטל: אני מציע שלא נוסיף מעבר לזה שהפחתנו את זה לשלוש שנים, שיהיה במסמך עקרונות, שתהיה התחייבות כזאת ואחרת.

מיקי רוזנטל: אי אפשר לכתוב בחוק שנקיים את החוק.

מיקי רוזנטל: די.

מיקי רוזנטל: אי אפשר לעשות בדיחות.

אורלי לוי אבקסיס: מה שכן אפשר לכתוב בחוק זה סנקציה כדי להבטיח שהוא יקוים.

אורלי לוי אבקסיס: אחת מהסנקציות זאת התליית כספים שיגיעו למדען הראשי ואז אתה יכול להבטיח.

אורלי לוי אבקסיס: זאת האופציה היחידה שתבטיח את קיומו של החוק.

מיקי לוי: בכל מקרה במסמך העקרונות צריך יהיה להיות כתוב שמובא לידיעת העובדים שיש החלטה חד משמעית בחוק תוך שלוש שנים לעבור לירושלים.

מיקי לוי: בעוד שלוש שנים, זה מה שקיבלתם מבחינת תנאי העבודה וזה תקף גם לסעיף הזה.

מיקי לוי: אין ברירה אחרת.

משה גפני: אבל זה לא מספיק.

משה גפני: רחל, תגידי, זה לא מספיק.

משה גפני: הטענה שלנו בוועדה הייתה, ולכן הסכמנו להוריד את זה לשלוש שנים, שאי אפשר עכשיו להכריח את העובדים להתחיל לרוץ למקומות אחרים.

מיקי לוי: לכן נתנו שלוש שנים.

רחל עזריה: אנחנו עשינו הרבה מאוד דיונים עם המדען הראשי.

רחל עזריה: היו לנו אתמול דיונים ארוכים.

רחל עזריה: זה לא עניין שאי אפשר להכריח עובדים.

רחל עזריה: אנחנו לא יודעים איפה תקום הרשות.

רחל עזריה: הרשות חייבת להתאחד, והבנו את זה וקיבלנו את זה שאי אפשר להשאיר את המצב על כנו כשאנחנו אומרים שיש שלוש שנים למעבר.

רחל עזריה: במקביל נבדקות כמה אפשרויות, עיריית ירושלים נכנסת לתמונה, כדי לראות האם אנחנו יכולים להציע הצעה אטרקטיבית עבור המדען הראשי לרשות שכן תוקם בירושלים ויכול להיות שזה יקרה בשלב מוקדם יותר.

רחל עזריה: אבל זה לא קשור לחקיקה.

רחל עזריה: זאת עבודה שאנחנו עושים במקביל.

רחל עזריה: בעניין החקיקה היו שלושה דברים עליהם דיברנו.

רחל עזריה: הראשון, אמרנו שבכל מקרה כל שנה המדען הראשי צריך לחזור כדי לעדכן.

משה גפני: כתוב בחוק.

רחל עזריה: גם העניין הזה צריך להיות בעדכון.

רחל עזריה: אני לא יודעת אם זה צריך להירשם באיזשהו מקום.

משה גפני: לא צריך.

משה גפני: דיברנו על זה וזה מה שיהיה.

רחל עזריה: זה דבר אחד.

רחל עזריה: הדבר השני, אמרנו להוריד מארבע שנים לשלוש שנים.

רחל עזריה: הדבר השלישי שאמרנו זה שבהסכם השכר עם העובדים שעכשיו נכתב, כתוב שהם יודעים שבתוך שלוש שנים הם עוברים לירושלים.

משה גפני: אבל חסר לי מה קורה בינתיים.

משה גפני: עד עכשיו כל מה שאמרת הוא בסדר, אבל חסר לי האם יכול המדען הראשי או המנכ"ל או לא חשוב מי להכריח את העובד במשך שלוש השנים האלה לנסוע למודיעין או לנסוע לתל אביב או לנסוע מתל אביב לירושלים.

משה גפני: זה דבר עליו דיברנו.

אראל מרגלית: אלה כבר רזולוציות.

משה גפני: לכן אמרתי במסמך העקרונות.

אראל מרגלית: אנחנו התחלנו לדבר על זה אבל המדען הראשי ביקש מאתנו אחר כך שניתן לו לעבוד.

משה גפני: זה בסדר.

אראל מרגלית: בעניין הזה, אם הוא יעשה כך שחלק יהיו בתל אביב וחלק לא - - -

יצחק כהן: אם יהיה כאן עוד דיון אחד, הוא יקים כאן מעבדה.

אראל מרגלית: הוא ביקש מאתנו שבעניין הביניים הוא יוכל לפעול בצורה יותר חופשית.

משה גפני: קובי, מה אתה מציע?

<קובי אמסלם: תראו, להסכם צריך שניים ולכן ברור שהם לא יסכימו עכשיו למצות את כל הדרישות לעניין המעבר.

<קובי אמסלם: השלכות המעבר נוגעות לזמן עבודה ולעוד כמה דברים שנובעים מהתמשכות יום העבודה.

<קובי אמסלם: זה משהו שאו שמנהלים משא ומתן או שיש בורר.

<קובי אמסלם: מקרה אחר שהיה לנו של יחידת נתיב שגם היא הייתה אמורה לעבור מכוח החלטת הממשלה ההיא מתל אביב לירושלים, לא הצלחנו להגיע להסכמה עם העובדים במשך מספר שנים – אפרופו הדיון שלנו על שנה להסכם קיבוצי – ובסוף, בלית ברירה, לא באהבה גדולה אבל בלית ברירה, כדי לקיים את החלטת הממשלה, לקחתי אותם לבוררות וזה הסתיים שם.

אראל מרגלית: איך זה הסתיים?

<קובי אמסלם: הם חויבו לעבור.

<קובי אמסלם: הפיצוי שהצעתי להם במשא ומתן אומץ לתוך פסק הבוררות ובזה נגמר העניין.

<קובי אמסלם: יש לי הסכם בממשלה שמאפשר לי לקחת את עובדי המדינה לבוררות.

<קובי אמסלם: בתאגיד הזה ההסכם הזה לא חל.

<קובי אמסלם: לכן אני לא אוכל לקחת אותם לבוררות.

<קובי אמסלם: זה רק דרך הרצון הטוב והמשא ומתן והסיוע שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, כמה זמן ארכה הבוררות אז?

אורלי לוי אבקסיס: סיפור ארוך?

<קובי אמסלם: חודשיים.

אורלי לוי אבקסיס: עם הרופא הבוררות ארכה לכם כמה שנים.

<קובי אמסלם: אני אספר לך את סיפור הרופאים, תאמיני לי, הייתי שם מהיום הראשון ועד היום האחרון.

<קובי אמסלם: הזדקנתי שם.

מיקי לוי: 35 מהעובדים הם ירושלמים.

מיקי לוי: 55 הם תל אביבים ואלה מחברת מתימו"פ.

<קובי אמסלם: חלקם.

מיקי לוי: אני לא יודע מה יקרה אתם.

מיקי לוי: אולי זה מקל.

<קובי אמסלם: ברור שזה מקל.

<קובי אמסלם: זה תמיד מקל אבל אני אומר שעד שאין לך הסכם, השאלה אם מעבירים בכפייה או לא מעבירים בכפייה.

משה גפני: המדען הראשי, בבקשה.

<אבי חסון: רציתי לומר שני דברים קצרים.

<אבי חסון: יש כאן שני אספקטים.

<אבי חסון: האחד הוא הגנה על זכויות העובדים ומיצוי תביעותיהם, והדבר הזה בא לידי ביטוי בכל שיחה ומסמך שבוצע עם העובדים, לרבות המסמך שאמור להגיע אל שולחן היושב ראש ושם כתוב שכל ההסדרים אינם כוללים תביעות במידה וייאלצו מי מהעובדים לעבור ממקומם.

<אבי חסון: זה פן אחד והוא מטופל.

<אבי חסון: לא לדאוג בהיבט הזה.

<אבי חסון: הפן השני הוא הפן התפעולי, איך באמת דואגים שהמהלך הזה יקרה.

<אבי חסון: בהיבט הזה אני אומר שכרגע אנחנו לא יודעים את התמונה המלאה כי אנחנו לא יודעים מי מהעובדים יבחר להצטרף או לא להצטרף.

<אבי חסון: אומר הממונה על השכר שיש בידו את הכלים ואת התקדימים לבצע את המהלך.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אין לו.

<קובי אמסלם: אין לי.

אורלי לוי אבקסיס: האפיון לא דומה.

אורלי לוי אבקסיס: יש סוגי עובדים מסוימים שיש לו את האישור.

<קובי אמסלם: לעובדי המדינה יש לי, לעובדים מחוץ לממשלה, אין לי.

אראל מרגלית: לא רק זה אלא אחרי שהם עוברים לתוך הרשות, אין לו את היכולת.

<קובי אמסלם: אין לי.

אורלי לוי אבקסיס: למה לא תהפוך את כולם לעובדי מדינה?

<קובי אמסלם: כרגע גירשנו אותם מהמדינה.

<קריאה: אפשר להוסיף לכך שהעובדים מודעים ללשון החוק כקובעת.

רחל עזריה: זה לא מספיק.

רחל עזריה: אנחנו צריכים לוודא שתהיה לכם אופציית הבוררות.

רחל עזריה: איך אנחנו דואגים לזה?

<קריאה: להחיל את ההסכם הזה בחקיקה בגוף הזה.

אראל מרגלית: למה אי אפשר להגיד לא יהיה?

מיקי רוזנטל: לא יהיה.

רחל עזריה: על זה?

רחל עזריה: על ירושלים.

רחל עזריה: מה לא יהיה?

מיקי רוזנטל: את לא יכולה לקחת אותם על סעיף שאת רוצה ועל סעיפים אחרים לא.

מיקי רוזנטל: אין דבר כזה.

מיקי רוזנטל: יש חוקי עבודה במדינת ישראל, עם כל הכבוד.

רחל עזריה: אם אתה רוצה, נחיל על הכול.

מיקי רוזנטל: תנסי.

אראל מרגלית: אנחנו קודם כל צריכים שהמנכ"ל יהיה ירושלמי.

משה גפני: אני אגיד לכם מה אני הבנתי.

משה גפני: מבחינתי בדרך כזאת הבעיה נפתרה.

משה גפני: ההצעה, הדיבורים שהיו ביניכם, היא שמורידים את התקופה לשלוש שנים, שזה מצמצם את הזמן ובמסמך העקרונות יתווסף קטע.

משה גפני: אני באמת לא רוצה שמכאן ואילך זה יהיה בחקיקה כי זה באמת הופך להיות מצחיק.

משה גפני: אני לא רוצה מקצועית שזה יהיה.

משה גפני: יתווסף קטע והקטע אומר שהירושלמים ימשיכו לעבוד בירושלים ואלה שבמקומות אחרים, לאט לאט תימצא הדרך.

רחל עזריה: הוא לא יכול.

רחל עזריה: לכן אנחנו צריכים אלטרנטיבה.

<אבי חסון: אני רוצה להסביר.

רחל עזריה: אני רוצה לומר משהו על המדען הראשי.

רחל עזריה: בוועדה הוא לא מדבר אבל כשיושבים אתו בפגישה, הוא לא מפסיק לדבר.

רחל עזריה: סתם.

משה גפני: רק רגע, כדי לאמת את עצמי.

משה גפני: מה שאמרתי זה היה סיכום?

רחל עזריה: זה היה סיכום.

רחל עזריה: יש לנו איזשהו דיוק שאנחנו מחפשים אותו.

רחל עזריה: דיברתי היום עם קובי.

רחל עזריה: ברגע שהבנו שהדברים מתקדמים דיברתי אתו כי אנחנו רוצים להכניס סעיף להסכם.

רחל עזריה: אין הסכם ולכן אי אפשר להכניס.

רחל עזריה: יש עקרונות.

רחל עזריה: לכן מה שקובי אומר זה שמה שהוא כותב, אם לא מעגנים את זה באיזשהו אופן, אין לזה משמעות.

משה גפני: עקרונות.

משה גפני: מסמך עקרונות אפשר לעגן.

משה גפני: עכשיו תגידו מה.

מיקי רוזנטל: העקרונות מחייבים את קובי.

מיקי רוזנטל: אתה לא יכול לחייב את העובדים בעקרונות.

משה גפני: אני רוצה למצוא פתרון.

<קובי אמסלם: כל עוד אני כותב את העקרונות, אני מחויב אליהן.

רחל עזריה: אנחנו לא רוצים להכניס לחקיקה שבהסכם - - -

משה גפני: זה גמרנו.

משה גפני: זה לא יהיה בחקיקה.

משה גפני: מה את מציעה בעקרונות?

רחל עזריה: הבוררות.

רחל עזריה: זה הפתרון.

רחל עזריה: שתהיה אפשרות לבוררות.

מיקי לוי: אי אפשר.

מיקי לוי: משפטית זה לא יחזיק מים.

מיקי רוזנטל: עניין ירושלים, זה עניין ההסכם שלהם.

מיקי רוזנטל: זה חלק מההסכם שלהם.

רחל עזריה: אין בעיה.

מיקי לוי: ללא הסכמת העובדים, זה יתפוצץ.

אראל מרגלית: יש הסדר עם העובדים שאנחנו דורשים שיהיה ותכף נגיע גם לדבר הזה.

אראל מרגלית: יש רשות שמוקמת שכמו הרבה מאוד רשויות אחרות במדינת ישראל מצופה ממנה, לפי חוק, שתהיה בירושלים.

אראל מרגלית: זה כבר לא קשור למשא ומתן עם העובדים.

אראל מרגלית: אני מציע שאנחנו נישאר במסגרת הזאת ולא ננסה להסכים ראש על כל דבר.

אראל מרגלית: תכף נדבר על ההסכם עצמו עם העובדים ולאיזה הסדר מגיעים אתם, בלי קשר לירושלים.

אראל מרגלית: נגיד שיש כוונה למעבר לירושלים.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: באמת.

אראל מרגלית: רגע.

אראל מרגלית: בעניין הזה אני לא חושב שהסיפור הזה צריך להיות חלק מההסכם עם העובדים.

רחל עזריה: אבל יש לנו בעיה.

רחל עזריה: כמו שהייתה העבודה עם העובדים, עשינו את העבודה מול הרשות לפיתוח ירושלים ועיריית ירושלים כדי לחפש את הפתרון שכולם יכולים לחיות אתו בשקט, ויחד עם המדען הראשי.

אראל מרגלית: הבעיה הייתה שטח?

אראל מרגלית: חסר להם שטח?

אראל מרגלית: הבעיה היא לא שטח.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: הבעיה היא איך אנחנו דואגים שזה יקרה.

רחל עזריה: זה העניין ולכן אנחנו צריכים כאן עוד איזושהי תוספת.

רחל עזריה: יש את התוספת שמוצעת לגבי האפשרות של הבוררות לסעיף זה.

רחל עזריה: זאת אופציה אחת.

משה גפני: הבוררות היא לא פתרון.

רחל עזריה: אופציה שנייה היא שהעובדים יפוצו על מעבר אחד ולא יוכלו לדרוש פיצוי על מעבר שני.

רחל עזריה: זה אומר שאם עוברים ישר לירושלים, זה אחד.

רחל עזריה: אם עוברים למודיעין, זה דבר אחר.

משה גפני: אנחנו עוסקים בחקיקה ראשית.

משה גפני: אני מזכיר בפעם האלף.

רחל עזריה: נכון, אבל לי לא הייתה שום בעיה שזה יהיה.

משה גפני: עם כל הכבוד, הבעיה שהתעוררה, לכן צמצמנו את זה לשלוש שנים, היא התעוררה מכיוון שאנחנו קובעים בחקיקה ראשית שמקום משכן הרשות יהיה בירושלים.

משה גפני: לכן נוצרת כאן בעיה עם עובדים.

משה גפני: איך פותרים את הבעיה הזאת, לא בעוד שלוש שנים כי בעוד שלוש שנים זה עובר לירושלים.

משה גפני: אומר המדען הראשי שזה צריך להיות במקום אחד אבל מה קורה במשך שלוש השנים האלה?

משה גפני: כך התעוררה הבעיה.

משה גפני: מה הפתרון לעניין הזה?

משה גפני: בחקיקה ראשית לא נשים פתרון.

משה גפני: נשים פתרון בתוך מסמך העקרונות.

משה גפני: זאת השאלה.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: הפתרון בתוך מסמך העקרונות.

משה גפני: קובי, תמצא משהו יצירתי.

<קובי אמסלם: אני מנסה.

אורלי לוי אבקסיס: מסמך עקרונות לא יכול להיות חד צדדי.

רחל עזריה: לא, אבל זאת הצעה.

אורלי לוי אבקסיס: מסמך העקרונות לא יכול להיות משהו חד צדדי ואנחנו כוועדה נאשרר אותו אוטומטית.

משה גפני: לכן אני רוצה לדעת מה יהיה במסמך העקרונות בעניין הזה.

<קובי אמסלם: אני רוצה להציע לאדוני.

<קובי אמסלם: זה בעקבות הבקשה של חברת הכנסת עזריה וחבר הכנסת פולקמן לפני הדיון הזה.

<קובי אמסלם: מה שכתבתי במכתב אליכם, המכתב המתוקן אליכם שמונח לפניכם: בהתאם לנוסח הסופי של החוק שהונח להצבעה בקריאה שנייה ושלישית, מקום מושבה של הרשות יהיה בירושלים.

<קובי אמסלם: סעיף 7 סיפה.

<קובי אמסלם: במקום הסעיף הקיים, הכנסתי סעיף חדש ואני מקווה שהדפיסו לכם את הנוסח המתוקן.

רחל עזריה: זה משהו חדש.

<קובי אמסלם: זה כבר אצלכם.

<קובי אמסלם: אני מקריא שוב: "בהתאם לנוסח הסופי של החוק שהונח להצבעה בקריאה שנייה ושלישית, מקום מושבה של הרשות יהיה בירושלים.

<קובי אמסלם: בהמשך להוראת החוק האמורה ינוהל משא ומתן עם העובדים על מנת לקיים את הוראת החוק ואולם מיצוי התביעות האמור לא יידרש לגבי תביעות נציגות עובדי המדינה ועובדי העמותה בקשר להשלכת שינוי מקום עבודתם כתוצאה מקליטתם לרשות בירושלים".

<קובי אמסלם: זה אומר שאני מבטיח שאנחנו לא עושים את זה בכפייה.

<קובי אמסלם: יש את הוראת החוק שקובעת לנו מה לעשות וינוהל משא ומתן.

משה גפני: זה לא כתוב.

משה גפני: מה שהקראת, לא שמעתי שאמרת את זה.

<קובי אמסלם: מה זאת אומרת?

משה גפני: מה שעכשיו אמרת, לא אמרת.

משה גפני: אמרת חד צדדי שיש חוק שעוברים לירושלים, נקודה.

<קובי אמסלם: ושהעובדים לא ממצים את תביעותיהם בעניין השלכות המעבר.

משה גפני: לא ממצים?

רחל עזריה: זה לא מוצה בהסכם זה.

<קובי אמסלם: מותר להם לדרוש דרישות בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: זה נראה לי בסדר.

מיקי רוזנטל: זה מחייב את האוצר אבל אתה צריך לחייב את העובדים.

<קובי אמסלם: אין כאן חיוב של העובדים.

<קובי אמסלם: יש רק חיוב של הממשלה.

<קובי אמסלם: אין מיצוי תביעות.

<קובי אמסלם: הכוונה, אין קץ סכסוך.

<קובי אמסלם: אין החלטה.

<קובי אמסלם: זה נקרא היעדר מיצוי תביעות.

משה גפני: יותר נכון שהם יפוצו על זה, אם הם עוברים.

<קובי אמסלם: יפוצו, בוודאי.

<קובי אמסלם: אני אומר מהו מנגנון הפיצוי.

משה גפני: מה החברים אומרים?

אורלי לוי אבקסיס: אני עוד מנסה להבין מה הוא אומר.

אורלי לוי אבקסיס: הוא בעצם אומר שאנחנו יכולים לשים בסטנד-ביי את עניין הפיצוי או רמתו אבל לחייב תוך שלוש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, הפיצוי יכול להיות גם בעוד עשר שנים.

אראל מרגלית: צריך להגיע להסכם.

אורלי לוי אבקסיס: יש לך דד ליין להסכם?

<קובי אמסלם: אין דד ליין.

משה גפני: בטח שיש דד ליין.

מיקי רוזנטל: אנחנו קבענו אותו בחוק.

מיקי רוזנטל: שנה והארכה בחצי שנה.

משה גפני: ודאי.

<קובי אמסלם: ואז מה קורה?

מיקי רוזנטל: אחרת אתה מפר את הסעיף הזה בחוק.

<קובי אמסלם: יש הוראת הבהרה.

מיקי רוזנטל: ירושלים קדושה אבל בני האדם הם יותר קדושים.

מיקי רוזנטל: לא נשכח את זה.

משה גפני: בואו נעשה סדר בעניין מבחינת החקיקה הראשית.

משה גפני: מבחינת החקיקה הראשית קורים כמה דברים.

משה גפני: קודם כל, קורה שאחת לשנה הם באים לכאן לדווח.

משה גפני: הם ידווחו גם על הנושא של העובדים וגם על הנושא של מקום המושב של הרשות.

משה גפני: יכול להיות שזה יהיה לשביעות רצונה של הוועדה והכול בסדר.

משה גפני: אומר קובי, אם אני מבין נכון, שאנחנו גם לגבי המיקום לא מיצינו.

משה גפני: לא אהבתי את הניסוח הזה, אבל זה בסדר.

<קובי אמסלם: ננהל משא ומתן.

משה גפני: יצטרכו לנהל משא ומתן ולפצות את העובדים.

משה גפני: זה בעברית קלה.

<קובי אמסלם: נכון.

משה גפני: כעבור שנה צריך שיהיה את ההסכמים האלה כי כל מי שנפגע מן העניין - - -

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מה שהוא אמר.

משה גפני: אני אומר לך.

מיקי רוזנטל: זה כתוב בחוק.

משה גפני: אני לא אומר מה שהוא אמר.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מדבר על העניין של הפיצוי, לחכות אתו.

משה גפני: אני רוצה להסביר גם את מה שדיברנו בבוקר לגבי הסעיף הזה.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נביא את האשרור לכאן ואנחנו נהיה אלה שמאשרים.

משה גפני: אנחנו לא יכולים.

אורלי לוי אבקסיס: אז גם נדאג לזכויות של העובדים.

משה גפני: תקשיבי רגע, אני רוצה לעשות סדר.

משה גפני: לגבי העניין הזה, החברים הנכבדים ביקשו שאנחנו נוציא מהחוק את הנושא הזה של ההסכמים כעבור שנה.

משה גפני: אנחנו לא הסכמנו לזה.

משה גפני: אני אגיד במליאה.

משה גפני: אני רוצה למצות את החלק הזה.

משה גפני: הם לא רוצים להגיד נפצה, אז אומרים שהם לא מיצו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: זה יפה.

משה גפני: אחרי שאנחנו מגיעים להסכמה, החוק אומר כדלהלן, ואורלי, אני בעיקר מדבר אליך אבל גם לכל החברים האחרים.

משה גפני: החוק אומר כדלהלן: החוק מאושר בקריאה שנייה ושלישית, מוקמת הרשות, קורים כמה דברים על פי החוק הקיים.

משה גפני: הדבר הראשון הוא שבעוד שלוש שנים מיקומה של הרשות יהיה בירושלים.

משה גפני: בעוד שלוש שנים זאת תמונת המצב.

משה גפני: על פי החוק כל שנה הרשות צריכה להגיע לוועדת הכספים ולדווח על מכלול של נושאים שכתובים בחוק כולל הנושא של העובדים.

רחל עזריה: ושל ירושלים.

משה גפני: ושל ירושלים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אז יש עוד דבר שהם צריכים לעשות בתוך שנה, על פי החוק.

משה גפני: הם צריכים לקחת את העובדים, העובדים האלה שנפגעים ולא עשו רע אלא אנחנו החלטנו, הכנסת והממשלה, להקים את הרשות והעובד שהוא עובד משרד הכלכלה - - -

אראל מרגלית: או מתימו"פ.

משה גפני: לא, להם יש כבר הסכם.

מיקי רוזנטל: יש להם הבנות.

מיקי רוזנטל: עוד אין הסכם חתום, אבל יש הבנות.

אראל מרגלית: רוב העובדים בתל אביב הם מתימו"פ.

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: לכן זאת לא בעיה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: החברים כאן יותר גרועים מגפני.

רחל עזריה: זה כולל מתימו"פ.

אראל מרגלית: זה כולל את כל מי שעובר לרשות.

רחל עזריה: זה הכול אותו הדבר.

משה גפני: על פי החוק הקיים בתוך שנה הם צריכים לסכם עם העובדים.

אורלי לוי אבקסיס: והיה ולא?

משה גפני: והיה אם לא, אם המצב הוא שלא מגיעים להסכם עם העובדים בכלל, גם אלה שנפגעו וזה לא קשור רק למקום, הם לא מצליחים להגיע להסכם, יבוא לכאן שר האוצר כעבור שנה – ואנחנו עוקבים אחרי העניין הזה ועל פי החוק הם חייבים לגמור כי אחרת הם עוברים על החוק – ויאמר שלא הגענו אתם להסכם, היינו צריכים לחתום קיבוצי, בגלל שכל אחד ביקש מיליארד שקלים, ועדת הכספים נתנה להם גיבוי והם התחילו לדרוש דרישות שלא היו ולא נבראו, ואז ועדת הכספים תקבל החלטה שאנחנו מוחקים את הסעיף הזה.

משה גפני: העובדים לא יכולים לנצל אותנו כדי לסחוט כספים.

משה גפני: אבל אם יבוא לכאן שר האוצר ויגיד שהוא צריך הארכה כי העובד שגר בתל אביב, הכרחנו אותו לנסוע לירושלים ולא נתנו לו פיצוי, אני לא מקנא בשר האוצר שיבוא לכאן ואני לא מקנא בפקידים שיבואו לכאן.

משה גפני: אנחנו העברנו את החוק הזה על סמך העובדה הזאת, וזה מופיע בחוק, שהעובדים יפוצו כולל הנושא של המיקום.

משה גפני: אנחנו לא יכולים יותר מזה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים יותר מזה.

אורלי לוי אבקסיס: אשרור התנאים כאן בוועדה.

משה גפני: לא הבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: אשרור התנאים.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא דיברנו על זה ואני לא חושב שמותר לנו ליצור תקדים.

משה גפני: את תהיי בעזרת השם שרת הכלכלה.

מיקי רוזנטל: אמן.

משה גפני: זה מאוד חשוב.

משה גפני: אני מעוניין בזה.

מיקי רוזנטל: גם אני.

משה גפני: את תהיי שרת הכלכלה ואני אהיה כאן יושב ראש ועדת כספים.

מיקי רוזנטל: ואני?

משה גפני: אתה תהיה הסגן.

משה גפני: את חותמת הסכם עבודה ורוצים ממך אישור ועדת הכספים.

משה גפני: יש גם הליכי סדר.

משה גפני: אי אפשר לעשות דבר כזה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם הופכים את הועדה הזאת לסוג של ועדה של בוררות, במקרה שהם לא מגיעים.

משה גפני: לא.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתה עושה עכשיו?

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא עושה בוררות?

משה גפני: לא.

משה גפני: ממש לא.

אורלי לוי אבקסיס: סוג של.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני קובע עקרונות.

משה גפני: אורלי, אני קובע עקרונות.

משה גפני: אני קובע עקרונות לגבי העובדים שנפגעים, אני קובע עקרונות לגבי אלה שנפגעים מהעברת או מהעתקת מקום העבודה שלהם, אני קובע תנאים ועקרונות לגבי הנושא הזה של עובדים שכתוצאה מהקמת הרשות הם לא יכולים להמשיך לעבוד במשרד הכלכלה כי אמרו להם לעבוד עם ורדה ולצלם חומר.

משה גפני: זה מה שאנחנו עושים.

משה גפני: הכוח שלנו, והם יודעים את זה והם לא התעלמו מהעובדה הזאת, הוא שהם יבואו לכאן ויגידו שהאיש הזה גר בתל אביב ועובד בתל אביב והכריחו אותו בגלל הקמת הרשות לעבור לירושלים ולא נתנו לו פיצוי - אנחנו לא נמצאים בסכסוך העבודה אבל אנחנו אז אומרים להם שהם צריכים אישורים על כל מיני דברים?

משה גפני: אתם הפרתם את החוק שחוקקנו בהסכמה אתכם.

משה גפני: אין דרך אחרת.

<קובי אמסלם: אדוני היושב ראש, ברשותך, זה מתחבר לדיון שהיה לנו לגבי ההסתייגויות.

<קובי אמסלם: אולי כדאי גם לחבר את מה שדיברנו בקשר להסתייגויות.

<קובי אמסלם: ביקשתי מאדוני, מכיוון שהזכרת עכשיו במשפטים האחרונים שלך את ההסכמות עם העובדים ואת ההסכם הקיבוצי, אולי כן כדאי כבר לחדד את מה שדיברנו בקשר להסתייגויות.

משה גפני: אנחנו דיברנו, בסדר.

משה גפני: אני אגיד את זה גם במליאה.

משה גפני: אנחנו לא נכנסים להסכם קיבוצי, גם בחוק אנחנו לא נכנסים לעניין של ההסכם הקיבוצי, אבל אנחנו נעמוד בתוקף על העובדה הזאת שעובד שנפגע, שיהיה בהסכם, ואני רוצה שתעשו את זה מיד, יקבל את הפיצוי המלא ולא פיצוי שגרתי אלא פיצוי מלא לגבי העניין שהוא נפגע בעבודה.

משה גפני: אני רוצה את ההסכם הזה שתעשו מיד.

משה גפני: אם הייתם עושים את ההסכם הזה עכשיו, אני הייתי מוציא את הסעיף הזה מהחוק.

משה גפני: אמרתי את זה אתמול.

משה גפני: אני אגיד את זה במליאת הכנסת.

משה גפני: אני לא מתכוון לעשות לכם הנחות בעניין הזה ואני מבקש בכל תוקף לגמור את הנושא כמה שיותר מהר.

משה גפני: לא נשאיר עובד שייפגע כתוצאה מזה שעשינו חוק וכתוצאה ממנו הוא ייפגע ויבוא אלינו בטענות.

משה גפני: אני לא מסכים לדבר הזה ואת זה אני אגיד במליאת הכנסת.

<קובי אמסלם: מאה אחוז.

משה גפני: לגבי ההסתייגויות.

משה גפני: הם הגישו כמה הסתייגויות.

משה גפני: הם מורידים שתי הסתייגויות.

אראל מרגלית: מי זה הם?

משה גפני: הממשלה.

משה גפני: הסתייגות אחת לגבי הסעיף של העובדים.

משה גפני: אני לא מסכים בשום פנים ואופן ואמרתי להם.

משה גפני: אם אתם רוצים שאני אוריד את הסעיף הזה, אין בעיה, נלך במסלול האיטי, מסלול נורמלי של ועדה בכנסת, נדון על הנושא של העובדים אחרי הפגרה.

משה גפני: אנחנו עושים את זה מהר מכיוון שזה חשוב מאוד, זה חוק שחשוב לממשלה ולפי דעתי חשוב גם לנו.

מיקי רוזנטל: חשוב לציבור.

משה גפני: אבל אז, אם עושים חוק מהר, צריך להתפשר.

משה גפני: אחרי כן הם אמרו לגבי הדירקטורים שהם רוצים שזה לא יהיה באישור ועדת הכספים ואני התעקשתי על זה.

משה גפני: אני לא נימקתי אפילו למה.

משה גפני: אני רוצה שזה יהיה באישור ועדת הכספים.

משה גפני: מדובר על מספר עובדים ואני לא רוצה לקרוא מחר בעיתון.

משה גפני: זה לא הנימוק האמיתי אלא יש לי נימוק אמיתי שאני לא רוצה לגלות אותו.

משה גפני: אני לא רוצה לקרוא ביתד נאמן שיש איזה דירקטור ברשות שמקבל מיליון שקלים הוצאות.

משה גפני: לא רוצה לשמוע.

משה גפני: אני רוצה אישור ועדת הכספים.

משה גפני: אני אודיע במליאת הכנסת שאין לזה השלכת רוחב וזה יהיה בהתאם למדיניות ולעקרונות של מה שנקבע בעניין.

משה גפני: אני בעד עקרונות ומדיניות שווה ולא תמיד אני נתקל בזה.

משה גפני: עכשיו יש שלוש שהסתייגויות נוספות.

מיקי לוי: אנחנו נבחר את הדירקטורים ונאשר אותם.

משה גפני: לא.

משה גפני: אנחנו רק נאשר את הגמול.

משה גפני: אם אתה רוצה גם לבחור את הדירקטורים, תגיש הסתייגות.

משה גפני: עכשיו יש שלוש הסתייגויות שאצלי זה לא עקרוני אבל אני לא אוהב אותן.

אורלי לוי אבקסיס: זה יהיה באותה רשימה של הדירקטורים שאנחנו באנו אליהם בטענות כאן?

אראל מרגלית: לא.

אראל מרגלית: זה לא זה.

אורלי לוי אבקסיס: כי הרשימה הזאת, אנחנו יודעים שהיא מדירה אוכלוסיות שלמות.

משה גפני: יש שלוש הסתייגויות.

משה גפני: האחת אומרת שנשיא התאחדות התעשיינים או מי מטעמו – תקנו אותי אם אני טועה – והשנייה היא שצריך להתייעץ.

<שגית אפיק: מינוי לוועדת האיתור.

משה גפני: מיכה יציג את שלושת ההסתייגויות.

<מיכה פרלמן: ההסתייגות הראשונה.

<מיכה פרלמן: כמו שאתם יודעים, היום בוועדת האיתור כתוב נשיא התאחדות התעשיינים.

<מיכה פרלמן: הועלה כאן חשש, מכיוון שלא בדיוק ידוע מה הקוורום, על כך דיברנו, שיכול להיות שהוא לא יהיה זמין והוא ירצה שיהיה כתוב שגם מי מטעמו יוכל להגיע לדיונים.

<מיכה פרלמן: אגב, זה כתוב בכל הנוסחים של חברי המועצה.

מיקי רוזנטל: טוב.

מיקי רוזנטל: פה אחד.

מיקי רוזנטל: הלאה.

<מיכה פרלמן: הדבר השני שלמעשה הוא אמנם שניים אבל זה אותו הדבר לשני השרים.

<מיכה פרלמן: היום שני השרים יכולים למנות חבר.

<מיכה פרלמן: את זה אמרנו ואמרנו גם שהם יכולים להתייעץ עם ארגונים רלוונטיים לתחום.

<מיכה פרלמן: אנחנו רצינו להבהיר ולכתוב בנוסח שזה עם התאחדות התעשיינים וארגונים נוספים בתחום.

מיקי רוזנטל: בסדר.

אראל מרגלית: למה?

<מיכה פרלמן: חשוב לנו שייאמר במפורש שזה גם התאחדות התעשיינים כי יש להם שם ומעמד סטטוטורי בחוק.

אראל מרגלית: אבל כבר יש להם ייצוג.

<מיכה פרלמן: אבל ההתייעצות - זאת רק התייעצות – שאנחנו נותנים לחברים האחרים.

<מיכה פרלמן: בעצם השרים ממנים עוד שני חברים והם יתייעצו עם גורמים אחרים ואתם.

<מיכה פרלמן: אגב, לפי שיקול דעת השר.

אראל מרגלית: אנחנו מבינים שהתאחדות התעשיינים רוצה שיהיה לה SAY בתוך התהליך.

אראל מרגלית: זה בסדר גמור.

אראל מרגלית: לכן יש לה נציג.

משה גפני: תגיד עוד פעם.

אראל מרגלית: אני מגיב בעיקר לסעיף השני.

אראל מרגלית: אני אומר שאנחנו מבינים שהתאחדות התעשיינים רוצה שיהיה לה SAY בוועדת האיתור, שתהיה לה השפעה כי היא חושבת שהיא חשובה ואנחנו מסכימים לזה.

אראל מרגלית: לכן יש לה SAY.

אראל מרגלית: לא רק שיש לה SAY אלא גם אומרים שבתוך ועדת האיתור זה יכול להיות או היושב ראש עצמו או מי מטעמו, נגיד אלישע, שהוא יושב ראש איגוד האלקטרוניקה, שזה גם בסדר גמור.

אראל מרגלית: אני בטוח שהם ימנו מישהו נכון.

אראל מרגלית: רוצים שהשר יוכל למנות ולהתייעץ.

אראל מרגלית: אז עוד פעם צריך להכניס את התאחדות התעשיינים?

אראל מרגלית: מספיק שנגיד שהשר ימנה והוא יתייעץ עם מי שהוא מוצא לנכון או שלא נגיד.

אראל מרגלית: להגיד עוד פעם ועוד פעם התאחדות התעשיינים, זה נשמע כבר יותר מדי פוליטי.

<מיכה פרלמן: לא, לדעתי לא קשור.

<מיכה פרלמן: בגלל שיש לו מעמד סטטוטורי בחוק ואפשר להגיד.

אראל מרגלית: הוא נמצא בוועדת האיתור.

אראל מרגלית: עכשיו הוא גם צריך להגיד לנו גם את מי לא למנות?

אראל מרגלית: אני התווכחתי בעניין הזה עם היושב ראש ויש לי הרבה מאוד הערכה אליו.

אראל מרגלית: הוא התקשר אלי מחוץ לארץ כדי להגיד לי מי לא צריך להיות בוועדת האיתור.

אראל מרגלית: אני לא מקבל את זה.

אראל מרגלית: מקובל עלי מקומו החשוב אבל לא מקובל עלי שהוא ידיר גורמים אחרים.

אראל מרגלית: יש כרגע מישהו מרכזי בעולם ההיי-טק, אתם לא רוצים לציין את שמו, בסדר.

אראל מרגלית: אמרנו שאנחנו סומכים על שיקול הדעת של השרים וכולי.

<מיכה פרלמן: במובן הזה זה לא גורע.

אראל מרגלית: להגיד עוד פעם יושב ראש התאחדות התעשיינים, כאילו אתה נותן לו וטו.

<מיכה פרלמן: לא.

<מיכה פרלמן: ממש לא.

<מיכה פרלמן: ההפך.

<מיכה פרלמן: אני אבהיר עוד פעם מה אמרתי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא היחידי שאתה נוקב בשמו.

משה גפני: דרך אגב, אני חבר של נשיא התאחדות התעשיינים ואני חושב שזה מצוין שהוא בתוך העניין.

<מיכה פרלמן: אני אסביר.

<מיכה פרלמן: זה לא גורע מהסמכות והיכולת להתייעץ.

משה גפני: אם לא גורע, למה זה בחוק?

<מיכה פרלמן: לא הגבלנו את שיקול הדעת של השר.

<מיכה פרלמן: אמרנו שהכול רק לפי שיקול דעתו של השר.

<מיכה פרלמן: זאת אומרת, השר, לפי שיקול דעתו, יוכל להתייעץ עם ההתאחדות ועם גורמים רלוונטיים נוספים כדי באמת לכלול את הכול.

אראל מרגלית: הוא יוכל להתייעץ עם עוד גורמים.

אראל מרגלית: אני רוצה שיתייעץ גם אתי.

<מיכה פרלמן: עם גורמים רלוונטיים.

<מיכה פרלמן: אתה גורם רלוונטי.

מיקי לוי: גורמים רלוונטיים, זאת יריעה רחבה מאוד.

<מיכה פרלמן: שנוגעים לתחום המחקר והפיתוח.

מיקי לוי: בוודאי.

<מיכה פרלמן: לזה הסכמנו אתמול.

<מיכה פרלמן: כבר אתמול הסכמנו שאלה גורמים רלוונטיים לתחום.

<מיכה פרלמן: עכשיו אנחנו רק מוסיפים שזאת התאחדות התעשיינים והגורמים הרלוונטיים בתחום.

רחל עזריה: אבל למה?

מיקי רוזנטל: אתם לא מצליחים לשכנע אותנו.

מיקי רוזנטל: למה זה מעורר חשד?

מיקי רוזנטל: אתה יודע, אנחנו היינו עדים כאן למה שהיה.

מיקי רוזנטל: שנית, אני לא רוצה לחזור על הטענות של אראל אבל הוא צודק.

מיקי רוזנטל: אני לא נכנס לעניין הזה אבל ההתעקשות שלכם לשים על זה הסתייגות, על השטות הזאת?

מיקי רוזנטל: הרי השר יכול להתייעץ עם מי שהוא רוצה בחוק או לא בחוק.

מיקי רוזנטל: ההתאחדות היא כבר בין כה וכה בפנים.

מיקי רוזנטל: אז די.

מיקי רוזנטל: כמה אתם רוצים?

מיקי רוזנטל: עוד מעט תגידו שצריך אישור של התעשיינים.

רחל עזריה: אני לא רואה למה.

רחל עזריה: למה?

אורלי לוי אבקסיס: זה מיותר לחלוטין.

מיקי רוזנטל: ההתעקשות שלכם מעוררת אי נעימות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה בעצם נוקב בשם של ההתאחדות ואתה לא נוקב בשם של האחרים.

משה גפני: די.

משה גפני: אמרתי כבר אתמול שהחוק הזה יצא לי מהאוזניים.

משה גפני: אני מציע שאנחנו נצביע על ההסתייגות הזאת שלכם.

משה גפני: לפי תמונת המצב, היא כנראה תיפול.

משה גפני: אני לא מצביע.

משה גפני: אני נמנע.

מיקי לוי: אז השר יעשה מה שהוא רוצה.

משה גפני: אפשר להצביע ושיגישו הסתייגות.

משה גפני: תגישו על זה הסתייגות במליאה.

אראל מרגלית: אין צורך.

אראל מרגלית: אין לכם צורך בזה.

משה גפני: תגישו הסתייגות במליאה.

אראל מרגלית: קבלו את עצתנו.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: אם אני הייתי צריך להציע לכם, הייתי מציע לכם שנעביר רק הנוסח האומר מי שמטעמו שזאת הסתייגות טובה שצריך להכניס אותה לחוק.

אורלי לוי אבקסיס: ההתייעצות מיותרת.

משה גפני: ההתייעצות היא מיותרת אבל אם אתם מתעקשים על זה, אני לא כל כך מבין למה, נצביע.

משה גפני: אולי יש דברים שנשגב מבינתי.

<שירה גרינברג: אנחנו יכולים לנסות להסביר בעוד משפט?

משה גפני: בבקשה, בכבוד.

משה גפני: היא הייתה בחינוך ועכשיו היא במשרדים הכלכליים.

<שירה גרינברג: אני עכשיו סגנית הממונה על המשרדים הכלכליים ובין היתר נמצא שם גם הנושא הזה.

אראל מרגלית: בהצלחה.

אורלי לוי אבקסיס: בהצלחה.

אורלי לוי אבקסיס: מזל טוב.

<שירה גרינברג: תודה רבה.

<שירה גרינברג: מה שאתם מעלים, זה לא שאנחנו לא מבינים את הטיעונים, אבל אנחנו מנסים להסביר גם את הצד השני.

<שירה גרינברג: נכון שיש להם באמת נציג בתוך ועדת האיתור.

<שירה גרינברג: כן היה חשוב, בגלל שיש גורמים כגון הוויכוחים להם הייתם ערים שאחר כך יגידו שהם לא גורמים רלוונטיים לתחום או אנשים יכולים להגיד שזה הגורם היציג, זה לא גורע ולא מעלה מהנוסח היום שמדבר על כך שיש התייעצות עם גורמים רלוונטיים.

<שירה גרינברג: הם רק אמרו שלא יגידו אחר כך שבגלל שיש לנו נציג, לא מתייעצים אתנו כי הכוונה היא לגורמים רלוונטיים אחרים.

אראל מרגלית: עכשיו הסברת למה לא צריך שזה יהיה בחוק.

אראל מרגלית: עכשיו שוכנעתי.

אראל מרגלית: אנחנו ממליצים לך שזה לא יהיה הסיפתח שלם.

משה גפני: הדיון הסתיים.

אראל מרגלית: זה הדבר הכי פוליטי שהעלו כאן.

<שירה גרינברג: זה לא מעלה ולא מוריד.

אראל מרגלית: זה כן מעלה וכן מוריד.

משה גפני: זה לא יפה.

משה גפני: שירה באה לכאן פעם ראשונה לוועדת הכספים בתפקיד החדש שלה.

משה גפני: זה נאום ראשון בתפקיד החדש שלה.

אראל מרגלית: את זוכרת את הפרסומת של הד אנד שולדרס?

אראל מרגלית: לא תהיה לך הזדמנות שנייה לעשות את הרושם הראשון.

אראל מרגלית: תחשבי.

אראל מרגלית: תחשבי אם זה הנושא שאת רוצה להביא.

מיקי רוזנטל: אם את שמה לב, אנחנו מאוד בעדך אבל נגד הרעיון.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאני שומעת משירה פתאום מדליק לי נורה אדומה ואני רוצה הבהרה כי יכול להיות שזה בדיוק ההפך ממה שאנחנו רוצים.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שיש לו חובת התייעצות או המלצה להתייעצות עם גורמים רלוונטיים, הוא יכול להתייעץ רק עם ההתאחדות.

<שירה גרינברג: לא.

<שירה גרינברג: ההפך.

אורלי לוי אבקסיס: אז הוא יגיד שהוא פטר את עצמו.

<שירה גרינברג: ההפך.

<שירה גרינברג: זה שהם כתובים בנפרד, אלה גורמים רלוונטיים אחרים.

<שירה גרינברג: הוא צריך גם את אלה וגם את אלה.

אראל מרגלית: תודה.

אראל מרגלית: הבנו.

אראל מרגלית: בואו נתקדם.

משה גפני: גבירותי ורבותי, לגבי הנושא של רחל עזריה.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר לומר ובתנאי שיותר מארגון אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לחדד את הנקודה.

<מיכה פרלמן: אנחנו לא נסכים לשם בפנים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מפחדת שאם יהיה כתוב שהוא מחויב להתייעץ עם גורמים רלוונטיים או עם ארגונים רלוונטיים, הוא יכול להתייעץ רק עם ההתאחדות ולהגיד שבכך הוא פטר את עצמו וזה לא מה שאנחנו רוצים.

אורלי לוי אבקסיס: מה שכן, ובתנאי שיתייעץ עם יותר מגורם או ארגון אחד.

אורלי לוי אבקסיס: לא ננקוב בשם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו מסתובבים סביב עצמנו.

משה גפני: אני מבקש כדלהלן.

משה גפני: יש את ההצעה של חברת הכנסת רחל עזריה לפיה אנחנו מורידים את הזמן לשלוש שנים ויהיה במסמך העקרונות כל מה שדיברנו עליו.

משה גפני: מי שתומך בהצעה של חברת הכנסת רחל עזריה, ירים את ידו.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: אין.

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: 1.

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: ההצעה נתקבלה.

משה גפני: ההצעה התקבלה.

משה גפני: זה נכנס בגוף החוק.

רחל עזריה: תודה רבה.

משה גפני: לגבי הנושא של מי מטעמו.

משה גפני: אני מבקש להכניס את זה בגוף החוק.

משה גפני: זאת הסתייגות שלהם שנשיא התאחדות התעשיינים או מי מטעמו.

משה גפני: מי שבעד, יצביע בעד.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: אין.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: אין.

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: אושר.

משה גפני: זה נכנס בגוף החוק.

משה גפני: לגבי שתי ההסתייגויות האחרות.

משה גפני: אני מציע לא להצביע עליהן.

משה גפני: אם נצביע, גם אם אני אמנע, זה הולך ליפול.

אראל מרגלית: לכן זה רעיון טוב להצביע על זה.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני לא רוצה לפגוע בכם ואני לא רוצה שהממשלה תיפול כאן בהצבעה.

משה גפני: אני מציע שתשבו עם עצמכם.

משה גפני: שמעתם כאן את החברים והחברים הם אנשים רציניים.

משה גפני: לאף אחד אין כאן עניין לכאן או לכאן.

משה גפני: תשקלו את העניין הזה.

משה גפני: אם אתם תחליטו בכל זאת להביא את זה, תביאו את זה בהסתייגות למליאה, תפעילו את הקואליציה.

משה גפני: רוב חברי הקואליציה בכלל לא יבינו על מה מדובר אבל הקואליציה החליטה, זה יעבור.

אראל מרגלית: יכול להיות שזאת תהיה כותרת יפה בעיתון.

משה גפני: כן, אבל זה יהיה דבר – אני אומר לכם מקצועית – אני חבר של שרגא ברוש, הוא מאוד מעוניין בזה, אני יודע שהוא מעוניין בזה.

משה גפני: תחליטו עד המליאה, עד שזה יגיע למליאה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש, מה אתה אומר, שהם יביאו את זה למליאה וזה יעבור?

משה גפני: אם יעבור, יעבור.

אורלי לוי אבקסיס: אני כן רוצה להביא את זה להצבעה כאן.

אורלי לוי אבקסיס: זאת הסתייגות שלי.

<שגית אפיק: אבל עדיין יש את הסתייגות שר.

אורלי לוי אבקסיס: ההסתייגות שלי אומרת דבר אחר.

אורלי לוי אבקסיס: ובתנאי שיתייעץ עם גורמים רלוונטיים.

משה גפני: אבל זה כתוב בחוק.

אורלי לוי אבקסיס: לפחות שניים.

משה גפני: זה כתוב בחוק.

אורלי לוי אבקסיס: זה יכול להיות גורם אחד.

אורלי לוי אבקסיס: כתוב שניים?

מיקי רוזנטל: גורמים, זה יותר מאחד.

מיקי לוי: הכול לפי שיקול דעתו של השר.

מיקי לוי: הוא לא חייב להתייעץ עם אף אחד.

מיקי לוי: הוא לא חייב.

מיקי לוי: אם את כותב ובתנאי, זה מחייב את השרים.

מיקי לוי: את לא יכולה לחייב שר.

מיקי לוי: הוא לא יספור אותנו.

משה גפני: זה מופיע.

משה גפני: לא לזה הם מתכוונים.

מיקי רוזנטל: אבל הרוח של מה שאורלי רוצה.

משה גפני: כן, אבל לא לזה הכוונה שלהם.

משה גפני: אורלי, אני אגיד לך אחר כך מה הכוונה שלהם.

משה גפני: לא זאת הכוונה שלהם.

משה גפני: תאמיני לי.

משה גפני: אם אני משאיר את הישיבה הזאת עוד חצי שעה, גם אני אדרוש את זה כמוהם.

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה על הרוח השמחה ששורה כאן.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה ממך הבהרה.

אורלי לוי אבקסיס: איך שזה מופיע היום בגוף החוק, לא ייווצר מצב שהוא יכול להתייעץ רק עם התאחדות התעשיינים.

<מיכה פרלמן: וגורמים רלוונטיים.

משה גפני: היועצת המשפטית, תאמרי לה.

<שגית אפיק: הכוונה של הוועדה כשהיא הכניסה את המלים "הארגונים הנוגעים בדבר" או "בתחום" הייתה דווקא לא להתאחדות התעשיינים אלא להרחיב את היריעה ולהביא לכך שגם ארגונים אחרים, כמו אחד הארגונים שהשתתף כאן ועניינו בקרנות הון סיכון, אותו ארגון היי-טק שהשתתף בישיבות רבות, שיצטרכו להתייעץ גם אתו.

<שגית אפיק: הכוונה לא הייתה לצמצם אלא להרחיב.

משה גפני: אני סיימתי את החלק הזה של העניין.

משה גפני: אני מבקש שתחליטו אתם.

משה גפני: אני מבקש לעבור לסעיף השני בסדר היום.