ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 50, 2015-07-28 10:10

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו סיימנו את החוק.

משה גפני: לחבר הכנסת פולקמן יש הערה לגבי מיקום הרשות.

רועי פולקמן: אני אמשיך את מה שאמרה אתמול רחל.

רועי פולקמן: אני מברך על הקידום המהיר של החוק הזה.

רועי פולקמן: ההחלטה אתמול הייתה שעד 4 שנים מעבירים את הרשות לירושלים.

משה גפני: המילה "מעבירים" לא נמצאת.

רועי פולקמן: סליחה, תוקם.

משה גפני: כתוב שתוקם רשות וכו', מקום מושבה יהיה בירושלים בעוד 4 שנים.

רועי פולקמן: עד 4 שנים.

רועי פולקמן: הבקשה היא שההחלטה בוועדת הכספים תהיה להשאיר את המצב כפי שהוא היום, כי זה לוקח זמן, יש תהליכים.

רועי פולקמן: גם התחבורה הציבורית תשתפר.

רחל עזריה: גם חלק בירושלים, חלק לא בירושלים.

רועי פולקמן: שלא תוקם הרשות בינתיים במקום אחר כי זה יגמור את הסיפור.

רועי פולקמן: אם בינתיים תוקם הרשות במקום אחר, יבנו משרדים, יקנו משרדים - - אם זה במשרדים הקיימים היום זה דבר אחד, אבל אם מקימים משרדים במקום אחד - - -

<אבי חסון: אני מבין את הנקודה, אבל היא מאוד בעייתית.

<אבי חסון: אחת המוטיבציות המרכזיות שלנו להקמת הרשות היא הפסקת הפיצול הזה שהוא מאוד בעייתי וגם לא הגיוני בין שני הארגונים.

<אבי חסון: זה לא המצב ששלוחה בירושלים ושלוחה בתל אביב.

<אבי חסון: היום הארגון מפוצל בצורה של שתי וערב.

רועי פולקמן: בין המדען למתימו"פ.

<אבי חסון: היא חסרת היגיון מבחינת תפקידים וניהולים.

<אבי חסון: המשמעות של מה שאתה אומר, אם אני מבין נכון, זה לא להקים את הרשות.

<אבי חסון: זאת המשמעות.

רחל עזריה: או להקים בירושלים.

<אבי חסון: מאה אחוז.

<אבי חסון: אני מזכיר את מה שדיברנו אתמול.

<אבי חסון: שלושה רבעים מהעובדים עובדים בתל-אביב.

רחל עזריה: אני מכירה מספרים אחרים.

<אבי חסון: אלה המספרים.

<יוני אבוחצירה: זה ממש לא נכון.

רחל עזריה: אנחנו לא יודעים על שלושה רבעים.

<יוני אבוחצירה: נמאס לנו לשבת בשקט ולשמוע את השקרים.

<אבי חסון: אני מוכן להגיד את המספרים.

<אבי חסון: אני בעניין הזה לא בעל עניין בשום צורה שהיא.

<אבי חסון: אנחנו רוצים ליצור מהלך.

<אבי חסון: נושא העובדים הוא נושא חשוב ומרכזי פה.

<אבי חסון: אנחנו מנסים ליצור מהלך שיפגע בצורה מינימאלית בשתי קבוצות העובדים גם יחד.

<אבי חסון: הרשות הזאת גם לא תהיה בתל אביב, מעבר למה שנאמר פה בהחלטת הוועדה, כי הדבר יהיה מאוד משמעותי כלפי עובדי ירושלים.

<אבי חסון: אנחנו מעוניינים, אל"ף, להקים ארגון אחוד, בי"ת, לגרום לכמה שיותר עובדים לקחת את ההחלטה של הצטרפות לתאגיד.

<אבי חסון: המשמעות של הדבר הזה היא שהרשות לא תקום עד שהיא תוקם בירושלים.

רחל עזריה: אין עד.

<אבי חסון: זאת המשמעות.

רחל עזריה: המשמעות של הניסוח זה שהרשות לא תהיה בירושלים, היא תוקם במודיעין.

רחל עזריה: בזה ייגמר העניין.

רחל עזריה: היא לעולם לא תעבור לירושלים.

רחל עזריה: זה להפוך את מה שדיברנו אתמול לאות מתה.

משה גפני: נדמה לי שאנחנו הולכים לדבר בעייתי.

משה גפני: היה מי שביקש ממני שמקום מושבה של הרשות יהיה בירושלים.

משה גפני: אני לא כל כך הבנתי למה זה כל כך קריטי, אבל אני בעד.

משה גפני: חלק מהעובדים בתל-אביב וחלק מהעובדים בירושלים.

משה גפני: אני לא נכנס כמה זה.

משה גפני: אני לא אוהב את האמירות שהגיעו אלי בטלפון על כך שזה צריך להיות בירושלים, כי יש גם עובדים בתל אביב.

משה גפני: את זה שגר בתל אביב אתה לא יכול לחייב לעבור לירושלים.

משה גפני: אמרתי שזה קריטי.

משה גפני: עכשיו התעוררה בעיה חדשה.

משה גפני: על פי החוק הרשות לא יותר מ- 4 שנים תהיה בירושלים.

משה גפני: זאת ההחלטה.

משה גפני: אין ויכוח על זה, זה החוק, אף אחד לא יוכל להפר את זה.

רחל עזריה: חוץ מוועדת חריגים, כבוד היו"ר.

משה גפני: לא ועדת חריגים.

משה גפני: זה חוק בחקיקה ראשית.

משה גפני: אתם העברתם את החוק כך שמקום המושב יהיה בירושלים.

משה גפני: יצטרכו כבר מעכשיו לחפש את המקום הזה.

משה גפני: בא אלי רועי וביקש שלא יעשו משהו חדש.

משה גפני: אמר אבי שהמצב כרגע הוא שאין רשות כיוון שחלק באזור המרכז, חלק בירושלים.

משה גפני: חייבים שבכמה השנים האלו זה יהיה יחד.

משה גפני: אומר אבי: אני מציע שעד שנעבור לירושלים, עד ה-4 שנים האלה, בינתיים זה יהיה באזור כזה שיהיה קרוב לירושלים וקרוב לתל אביב

רועי פולקמן: שכולם יסבלו.

רועי פולקמן: אלה מתל אביב ייסעו יותר - - -

משה גפני: אני לא יודע אם אנחנו צריכים להיכנס לזה.

<אבי חסון: אנחנו מביאים אותם לאט לאט.

רחל עזריה: שכולם יעמדו בפקקים.

<קריאה: שיישאר המצב כפי שהוא.

<אבי חסון: אז לא עשינו כלום.

רחל עזריה: תעשה את המהלך בזה שתעביר אותם לירושלים.

<יוני אבוחצירה: האם המיקום קובע?

<אבי חסון: אתם לא מבינים את המשמעות הארגונית של העניין הזה.

<אבי חסון: זה לא מצב של מחוז.

משה גפני: אתם הבעתם את דעתכם, הם הביעו את דעתם.

משה גפני: אני לא הולך להיכנס בחקיקה לעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש להתנהג בשכל, להתנהג נורמאלי.

משה גפני: אם אפשר להשאיר את המצב כמות שהוא, זה הכי טוב, אבל אם אי אפשר, צריך לבוא בדברים כדי להגיע לאיזה שהוא מקום שבו אתם יודעים מראש שבתוך 3,4 שנים אתם נמצאים במקום אחד בירושלים.

רחל עזריה: איך אנחנו מוודאים שתוך 3,4 שנים אנחנו נמצאים בירושלים?

משה גפני: החוק אומר.

<אבי חסון: אנחנו נבוא לוועדה הזאת כל שנה ממילא.

רחל עזריה: אני לא מבינה למה לא להשאיר את המצב הקיים ובינתיים להתארגן לקראת מעבר לירושלים.

רחל עזריה: אמרנו 3,4 שנים לא כדי שזה יהיה עוד 4 שנים, אלא כדי שיהיה מעבר לירושלים.

משה גפני: רחל, הוא יבוא לפה כל שנה.

משה גפני: אנחנו נצטרך לעקוב גם אחרי העובדים.

משה גפני: אנחנו נבקש ממנו לבוא לפה כל שנה.

משה גפני: יהיה הנושא של העובדים, יהיה הנושא של הרשות ויהיה הנושא של המיקום.

משה גפני: אנחנו נשאל מה התכנית לגבי איחוד המשרדים בירושלים, מה התקדם בעניין הזה.

משה גפני: לא נרפה מהנושא, זה הכל.

משה גפני: אין לנו דרך אחרת.

משה גפני: אנחנו לא יכולים בחקיקה לרדת לרזולוציה כזאת.

רועי פולקמן: אפשר להגיד שמקצרים את זמן המעבר.

רועי פולקמן: 4 שנים זה נצח.

משה גפני: אני לא מקצר את זמן המעבר.

מיכל בירן: יהיו שתי ממשלות עד אז.

משה גפני: אין לי יכולת לעניין הזה.

משה גפני: גם אין רביזיה על זה.

משה גפני: אני גם לא רוצה לפתוח את זה.

משה גפני: מה לגבי העובדים?

<יעקב פישר: ההחלטה אתמול הייתה לתת לעובדים תנאי פרישה של רשות השידור.

<יעקב פישר: הוסבר לנו על ידי משרד האוצר שלא ניתן לתת את התנאים האלה למי שלא מפטרים אותו.

<יעקב פישר: זה בסדר, זה מקובל עלינו, אבל מה שאנחנו רוצים זה שאם וכאשר ידובר על הפיטורים בעתיד הנראה לעין או לא נראה לעין, שתהיה לנו אפשרות לחזור לפה לוועדה ולהעלות מחדש את נושא הפיטורים על השולחן.

משה גפני: אתם מוזמנים ברגע שתהיה בעיה לבוא לוועדה ולהגיד לנו, אבל אנחנו לא מעכבים את החוק.

<יעקב פישר: זה ברור לי.

<יעקב פישר: אנחנו רוצים את חסות הוועדה.

משה גפני: בוועדת הכספים עולים הרבה מאוד נושאים שנוגעים לעובדים ולא קשורים לוועדה.

משה גפני: אני יכול למנות את הנושאים.

משה גפני: תמיד הייתה דלת פתוחה בעניין הזה.

משה גפני: אם העובדים ייפגעו, לרשות יהיו צרות מוועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו עומדים מאחורי העובדים.

מיקי רוזנטל: הובטח לנו אתמול שנקבל מכתב מהאוצר.

מיקי רוזנטל: המכתב היה אמור לכלול עד מתי אסור לפטר אותם, מה קורה במידה ומפטרים.

<עומרי קנר: ישבנו אתמול אחרי הישיבה עם נציגי העובדים, עם ההסתדרות.

<עומרי קנר: יש לנו הסכמות עם ההסתדרות על כל הנקודות.

<עומרי קנר: ניסינו לגבש אתמול מסמך יחד עם ההסתדרות על ההסכמות.

<עומרי קנר: מפאת לוח הזמנים שהיה לא הצלחנו לנסח מכתב.

<עומרי קנר: בגלל היועצים המשפטים של ההסתדרות, בגלל היועצים המשפטיים של המשרד לא הגענו למסמך מוסכם.

משה גפני: היועצים המשפטיים שלנו, דרך אגב, עבדו כל הלילה.

<עומרי קנר: נכון, הייתי בקשר איתם.

משה גפני: היועצים המשפטיים האחרים כבר הלכו ב-18:00 הביתה, סתם שנדע את הפרופורציות.

מיקי רוזנטל: זה היה התנאי, אדוני.

מיקי רוזנטל: אין עכשיו מכתב?

<עומרי קנר: שלחנו אתמול ליועצת המשפטית של הוועדה את הטיוטות עם העקרונות המוסכמים עם ההסתדרות.

<עומרי קנר: היום בבוקר העברנו מכתב חד-צדדי שמביע מה המדינה מוכנה לתת לעובדים, מה יהיו הזכויות שלהם, הן לגבי עובדי מתימו"פ והן לגבי עובדי המדינה.

<עומרי קנר: אנחנו נשב על סמך מסמך העקרונות הזה ונגבש מסמך מוסכם עם ההסתדרות.

<עומרי קנר: הכל, לדעתי, מוסדר.

<עומרי קנר: אתמול בערב עובדי המדינה שלחו מכתב, מייל שפתח את כל ההסכמות בין המדינה להסתדרות שהיו עד כה.

<עומרי קנר: אני עשיתי פגישות עם העובדים של המדינה.

<יוני אבוחצירה: עומרי, לא עשית פגישות.

<קריאה: זה שקר וכזב.

<עומרי קנר: הנקודות שנוגעות לעובדי המדינה הוסכמו עם ההסתדרות.

<עומרי קנר: מה שנשלח ב-17:00 בערב אלו דרישות חדשות.

<קריאה: לא הגענו לשום הסכמות.

<עומרי קנר: ישבנו איתם ביום חמישי, ביום ראשון.

<עומרי קנר: ישבנו גם אחרי הישיבה בוועדה.

<עומרי קנר: כן הגענו להסכמות עם ההסתדרות.

<עומרי קנר: חבל לי שדורון, הנציג שלהם, לא נמצא כאן, כי איתו נסגרו כל הדברים.

<יוני אבוחצירה: אני יו"ר הוועד.

<יוני אבוחצירה: אני אומר לך שאין שום הסכמות עם העובדים.

<יוני אבוחצירה: קיים סכסוך עבודה בנושא הזה.

<יוני אבוחצירה: אני מתכוון להשבית את המשרד.

<עומרי קנר: ההצעות שלנו עומדות בעינן.

<עומרי קנר: זה מה שהמדינה מוכנה להציע לעובדים.

<עומרי קנר: אם הם לא מוכנים לקבל את התנאים האלה - - -

משה גפני: אתה יכול להקריא את העקרונות של המסמך?

<עומרי קנר: המנכ"ל יציע לכל עובדי המדינה ולכל עובדי העמותה, למעט מספר עובדים בכירים בעמותה, שזה תפקידים כמו המנכ"ל, סמנכ"ל כספים - - -

<שגית אפיק: אפשר לכתוב את המספר?

<עומרי קנר: 5 עובדים.

<עומרי קנר: למנכ"ל יש אפשרות להציע גם להם.

<עומרי קנר: זה תלוי ברצון שלו, בתפקידים שיהיו פנויים ברשות.

<עומרי קנר: אנחנו לא יכולים לכפות עליו.

<שגית אפיק: בחוק נוכל לכתוב את המספר?

<עומרי קנר: יש סעיף כזה בחוק.

<עומרי קנר: לבקשת הוועדה הכנסנו סעיף שאומר שהמדען הראשי יפעל לכך שההצעה תהיה להתקבל לתפקיד מקביל ככל הניתן לתפקידו הנוכחי של העובד ולרמת משרתו הקיימת.

<עומרי קנר: על העובדים להשיב תוך 21 יום אם הם קיבלו את הצעה או לא קיבלו את ההצעה.

<עומרי קנר: עובד שלא הסכים לקבל את ההצעה נראה בו כמי שסירב לעבור לתאגיד החדש.

אראל מרגלית: מה שאתה מקריא עכשיו זה הסכם?

<יוני אבוחצירה: זה לא הסכם, זה ההצעות שהם נתנו.

<יעקב פישר: עוד אין הסכם.

<יעקב פישר: זה איזה שהוא מכתב כללי שעוד לא בדקנו.

אראל מרגלית: אתה צריך לשבת עם האנשים.

<עומרי קנר: ישבתי איתם 4 ימים רצופים.

<יוני אבוחצירה: לא הגענו להסכמות.

<יוני אבוחצירה: ישבת איתנו, הצעת.

<יוני אבוחצירה: בזה נגמר המו"מ.

אראל מרגלית: אתה רוצה שאחד מאיתנו יעזור לגבש?

<עומרי קנר: היה מתווה שהוסכם.

משה גפני: עומרי, אני מבקש שתקרא את המכתב, אחר כך תסביר אותו.

<עומרי קנר: 2.

<עומרי קנר: יודגש כי על עובד המדינה ועל עובד העמותה יהיה להשיב להצעת המנהל הכללי בתוך 21 ימים מיום קבלתה.

<עומרי קנר: אם השיב העובד בחיוב, קליטתו לרשות תהיה כקבוע בהצעת החוק.

<עומרי קנר: אם לא השיבו העובדים להצעה בחיוב בתוך התקופה האמורה, יראו אותם כמי שסירבו להצעה.

משה גפני: למה זה בלשון רבים?

<יוני אבוחצירה: הם יודעים שהעובדים לא רוצים לעבור.

<עומרי קנר: אפשר להפוך את זה לנוסח של יחיד.

<קריאה: מישהו קיבל את המכתב הזה?

<קריאה: עומרי, ממה אתה מקריא?

<שגית אפיק: זה מסמך מתוקן שהם הכינו הבוקר.

<שגית אפיק: ברגעים אלה מחלקים אותו.

<יוני אבוחצירה: ככה מתנהל מו"מ?

<שגית אפיק: ראיתם אותו אתמול.

<יוני אבוחצירה: לא ראינו שום דבר.

<עומרי קנר: יוני, הוספתם אתמול דרישות.

<עומרי קנר: בוא תהיה הוגן לפרוטוקול.

<מיכה פרלמן: אתמול הם ראו את הטיוטה.

אראל מרגלית: חבר'ה, זה שיש מו"מ זה בסדר, אבל צריך לסיים אותו בצורה מכובדת.

<מיכה פרלמן: אי אפשר לסיים אותו.

אראל מרגלית: למה אי אפשר לסיים אותו?

<מיכה פרלמן: הם כל הזמן מוסיפים דרישות, כולל אתמול בלילה.

משה גפני: אני מבקש לעשות סדר בעניין.

משה גפני: אמרנו אתמול שאנחנו רוצים אחד משניים: או שנכניס בחוק, נקבע את מה שמנוסח בחוק ונפתור את הבעיה, או שתביאו מכתב שיענה על הדרישות שהעלינו אתמול.

משה גפני: אנחנו לא מנהלים מו"מ.

משה גפני: אנחנו לא במקום העובדים.

משה גפני: אני רוצה לדעת לפני שאני עובר לחלק השני שבו אנחנו קובעים בחקיקה את העקרונות.

משה גפני: כדי להימנע מלהגיע לחלק הזה שמנוסח כבר, אני מבקש שתקרא את המכתב.

משה גפני: זה לא מו"מ עם העובדים.

משה גפני: אני לא העובדים.

משה גפני: יכול להיות שהמכתב שאתה מקריא יענה על הדרישות שלנו, ואז אנחנו נגיד לכם, תשבו עם העובדים, תחתמו איתם על הסכם.

משה גפני: יכול להיות שנקבע פרק זמן או משהו.

משה גפני: ביקשנו להקריא את המכתב ולהסביר אותו על מנת שנראה על מה מדובר.

משה גפני: זה לא מו"מ עם העובדים.

משה גפני: אתם לא צריכים להתפרץ, אתם יכולים להגיד שאתם לא מסכימים.

אראל מרגלית: חבר'ה, תראו, לא מצאנו פה עובדים מתלהמים, מצאנו פה עובדים שרוצים לדעת איפה הם עובדים.

אראל מרגלית: יכול להיות שיש ויכוח, יכול להיות שיש מו"מ ויכול להיות שיש כמה נקודות שנשארו.

אראל מרגלית: אנחנו מעבירים פה חוק דרמטי.

אראל מרגלית: כל המדען הראשי, מתימו"פ וכל הגורמים שהפעילו את כל האורגן הענק הזה, כל המדינות בעולם באות ללמוד אותו.

אראל מרגלית: שכנע אותי המדען הראשי.

אראל מרגלית: אני חשבתי שהוא צריך להישאר באיזו שהיא מתכונת דומה במשרד ממשלתי, אבל הוא שכנע אותי.

אראל מרגלית: אנחנו הולכים איתכם.

אראל מרגלית: ישבו פה העובדים.

אראל מרגלית: הם לא דיברו בצורה מתלהמת.

אראל מרגלית: הם אמרו: תדברו איתנו.

אראל מרגלית: אני מבין שדיברתם.

אראל מרגלית: אתם גם אמרתם שאתם מוכנים לדבר.

אראל מרגלית: אנחנו באים לסגירת החוק.

אראל מרגלית: אתם צריכים מסמך עקרונות מוסכם.

אראל מרגלית: יש עוד כמה נקודות שנשארו.

אראל מרגלית: תעשו פאוזה.

אראל מרגלית: זה צריך להיות חלק ממסמך ההסכם.

אראל מרגלית: אתם לא יכולים להשאיר את זה אחורה ולהגיד: "הסכמנו, אבל הם שינו".

אראל מרגלית: ההסכמה עצמה היא חלק מהעניין, גם אם לדעתכם אתם מציעים דברים הוגנים ולהם נדמה שחלק מהדברים לא הוגנים.

אראל מרגלית: זה לגיטימי.

<מיכה פרלמן: אני מסכים עם כל מה שאמרת.

<מיכה פרלמן: ניסינו.

<מיכה פרלמן: לאור בקשת הוועדה עברנו מ-0 ל-100, למרות שגם ניסינו לפני.

<מיכה פרלמן: הוועדה מאוד סייעה להפגיש בין העובדים והמדינה.

<מיכה פרלמן: ישבנו חמישי, גם ראשון וניסינו להגיע להבנות.

<מיכה פרלמן: בתום לב ניסינו להגיע להבנות, אבל העובדים כל פעם באו ושינו את הדרישות שלהם, כולל אתמול בלילה.

<יוני אבוחצירה: עד שהוועדה לא שלחה אתכם לנהל איתנו מו"מ בכלל לא פניתם אלינו, על מה אתה מדבר?

<מיכה פרלמן: ברגע שהם אומרים שהוועדה תתלה את כל הדבר הזה בהסכם או שתהיה איזו שהיא כפייה אחרת על המדינה, אין להם שום אינטרס.

<מיכה פרלמן: זאת התחושה כשניסינו להגיע איתם להבנות.

אראל מרגלית: תשנה את הראש.

<מיכה פרלמן: אני מנסה.

<מיכה פרלמן: אנחנו הכי פתוחים.

אראל מרגלית: הם באו הנה והיו קונסטרוקטיביים כל הזמן.

<מיכה פרלמן: הם שינו את עמדתם כמה וכמה פעמים.

<קריאה: אתמול בערב הם הציעו הצעות שלא היו קיימות מעולם.

<מיכה פרלמן: אי אפשר לסיים כשהם משנים כל הזמן את הדרישות שלהם, כולל אתמול בלילה אחרי שהפצנו מכתב.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, יש לי תחושה שמה שקורה הוא ששוכחים קצת את העובדים מאחורה - למרות שאתה מתעקש כן להקשיב להם - כי החוק עבר, הוא יעבור וימשיך הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: באוצר יש תחושה שהכדור אצלם, הכוח אצלם, אין בכלל מה לנהל מו"מ ולהקשיב לעובדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת הייתי רוצה לשמוע את העובדים, כדי שיגידו לנו איפה שורש המחלוקת, איפה הבעיה האמיתית.

<יוני אבוחצירה: אין לנו מה להוסיף על דבריה של חברת הכנסת אורלי לוי.

<יוני אבוחצירה: היא הטיבה לבטא את הדברים שלנו מנקודת מבטנו.

אורלי לוי אבקסיס: אני מאמינה שאף אחד מהח"כים לא בדיוק יודע מה היה אתמול.

משה גפני: יש כאן נוסח - יכול להיות שייכנס לחוק - שמתנה את החוק בפתרון עם העובדים.

משה גפני: הוועדה דנה על העובדים.

משה גפני: אנחנו עומדים בשלב שהם צריכים להגיע עם העקרונות שקבענו אותם.

משה גפני: הם באים עכשיו עם עקרונות שאנחנו צריכים לשמוע.

משה גפני: שמענו כל הזמן את העובדים.

אורלי לוי אבקסיס: הכי חשוב לשמוע אותם.

משה גפני: אין דבר כזה שהעובדים הם לא חלק מהעניין.

משה גפני: הם חלק מהעניין לגמרי.

משה גפני: טוענים במשרד האוצר שמכיוון שהם מקבלים מאיתנו גיבוי מלא, הם לא מוכנים לנהל מו"מ, הם כל פעם משנים את הדרישות.

משה גפני: זה מה שהם אומרים.

משה גפני: אני לא חושב שזה נכון.

משה גפני: אני חושב שצריך לשמוע מה הם מציעים.

<עומרי קנר: לבקשת הוועדה הכנסנו סעיף שאומר שהמדען הראשי יפעל מול המנהל הכללי של הרשות לחתימה על הסכם קיבוצי מול ארגון העובדים היציג ברשות.

<עומרי קנר: הממונה על השכר יסייע בעניין ככל הנדרש.

<עומרי קנר: להלן נפרט את ההסדרים שיחולו לגבי כל קבוצת עובדים בנפרד.

<עומרי קנר: יצוין כי סמכות הממונה על השכר עניינה בתנאי ההעסקה (לרבות תנאי סיום העסקה) בשירות המדינה וברשות.

<עומרי קנר: ביתר הנושאים, האמור במסמך זה משקף הסכמות המקובלות על רשות החברות הממשלתיות או נציבות שירות המדינה, לפי העניין.

משה גפני: אתם צריכים עוד הסכמה, או שזה משקף את מה שהם הסכימו?

<עומרי קנר: זה משקף.

<עומרי קנר: יודגש כי מסמך זה מפרט את העקרונות של פיהם תעשה הסדרה מפורטת בהמשך, כמקובל.

<עומרי קנר: האמור במכתב זה, למעט בעניינים שמעוגנים בהצעת החוק, מותנה במיצוי תביעות מלא ומוחלט של דרישות וטענות נציגות עובדי המדינה ועובדי מתימו"פ בכל הקשור להשלכות חוק המדען, לרבות בכל הקשור לעניינים הבאים: (א) סיום ההעסקה במדינה ובמתימו"פ, לפי העניין; (ב) הקליטה ברשות; (ג) ההסדר שיחול על עובדי המדינה שלא ייקלט לעבודה ברשות ויוותרו עובדי מדינה.

<עומרי קנר: ואולם, מיצוי התביעות האמור לא יידרש לגבי תביעות נציגות עובדי המדינה ועובדי העמותה בקשר להשלכות שינוי מקום עבודתם כתוצאה מקליטתם לרשות, אם יהיה.

אראל מרגלית: חסר פה סעיף.

אראל מרגלית: אתה מדבר על עובדי מדינה שעוברים לרשות, על עובדי מדינה שפורשים, על עובדי מתימו"פ שפורשים, אתה לא מדבר פה על עובדי מתימו"פ שנקלטים.

<קריאה: הקליטה ברשות היא לגבי כל העובדים.

<קריאה: זה גם עוגן בחוק.

<עומרי קנר: אני אפרט את ההסדר שהצענו לגבי עובדי המדינה.

<עומרי קנר: עובד מדינה שהסכים להצעה לעבור לעבוד ברשות וייקלט ברשות, יהיה זכאי בעד עבודתו ברשות לאותם תנאי עבודה, לרבות השכר שלהם היה זכאי בשירות המדינה.

<עומרי קנר: זה גם קיים בהצעת החוק.

<עומרי קנר: עובד מדינה שייקלט לעבודה ברשות יעבור עם רצף זכויות מלא, לרבות הזכויות הצבורות לו כיום, ובכפוף לכל דין.

<עומרי קנר: גם זה מעוגן בהצעת החוק.

<עומרי קנר: עובד מדינה שסירב להצעה להיקלט לעבודה ברשות, יהיה זכאי לתנאים הבאים: משרד הכלכלה בסיוע נציבות שירות המדינה תגבש מסלול העברה, כלומר מסלול ניוד, ככל שעובד מדינה יבחר לעבור למשרד אחרת במשרד הכלכלה אשר תוצע לו.

<עומרי קנר: רמת משרתו ושכרו לא ייפגעו כתוצאה מהעברה.

<עומרי קנר: כמו כן, נציבות שירות המדינה תבחן את האפשרות שיוצע לעובד לעבור למשרה אחרת בשירות המדינה, בהתאם לצורך ולאפשרויות הקיימות, כאשר אף במקרה זה תנאי עבודתו ורמת משרתו לא ייפגעו כתוצאה מהעברה.

<עומרי קנר: הכוונה בסעיף הזה שאם עובד משרד הכלכלה לא מוצא משרה במשרד הכלכלה, אפשר להציע לו גם משרה במשרדי ממשלה אחרים, לאו דווקא במשרד הכלכלה עצמו.

משה גפני: ואם הוא לא רוצה?

<עומרי קנר: מציעים.

<עומרי קנר: הוא לא חייב לעבור.

<קריאה: תיכף נגיע לפרישה.

משה גפני: לא פרישה.

משה גפני: אני רוצה להישאר לעבוד במשרד הכלכלה.

<אבי חסון: זה נותן לו יותר אפשרויות, לא פחות אפשרויות.

<אבי חסון: האפשרות הראשונה היא במשרד הכלכלה.

<עומרי קנר: עובד מדינה שלא יהיה מעוניין לעבור למשרה אחרת כאמור ויבקש לסיים את העסקתו במדינה, יהיה זכאי לסיים את העסקתו בשירות המדינה ויחולו לגביו תנאי סיום העבודה המפורטים בנספח ב' שכותרתו "תנאי סיום העסקה – המדען הראשי במשרד הכלכלה".

<עומרי קנר: חוץ מזה העובדים יהיו זכאים לרשת ביטחון.

<עומרי קנר: הכוונה לעובד שעבר לתאגיד והתחרט.

<עומרי קנר: העובד יהיה רשאי להודיע בכתב למשרד הכלכלה, עם תום שנתיים ממועד תחילת עבודתו ברשות, על רצונו לחזור ולעבוד במשרד הכלכלה, לצורך כך תאושר לעובדים חופשה ללא תשלום משירות המדינה.

<עומרי קנר: המדינה תאפשר לעובד שהודיע כאמור, להשתבץ במשרה אחרת במשרד הכלכלה.

<עומרי קנר: המשרה תהא באותה רמת משרה ותנאי שכרו לא ייפגעו בהשוואה לתנאי שכרו הנוכחיים במשרד הכלכלה.

<עומרי קנר: יאושר לעובד לסיים העסקתו ברשות בתנאי סיום העבודה המפורטים בנספח ב' וזאת עד תום שנה מיום תחילת עבודתו ברשות.

<עומרי קנר: אם עובד עבר לרשות והוא לא רוצה לחזור למשרד הכלכלה, הוא רוצה לקבל את תנאי סיום העסקה שהחלנו בהתחלה, הוא יוכל לעשות את זה עד שנה מיום העברה שלו לרשות.

<קריאה: הוא יוכל להיקלט ברשות, לראות אם הוא מסתדר שם.

<קריאה: אם זה לא מתאים לו, הוא יוכל עדיין לפרוש בתנאים האלה.

אראל מרגלית: מה היחס בין השנה לשנתיים?

<עומרי קנר: עד תום שנתיים הוא יכול לבחור לחזור לעבודה בתוך המדינה.

<עומרי קנר: בתוך שנה הוא יכול להגיד: "אני לא מרוצה, אני מעדיף לא לחזור למדינה אלא לפרוש עם התנאים".

<עומרי קנר: הממונה על השכר יאשר לרשות כדלקמן - - -

אראל מרגלית: יש לו שנה אם הוא רוצה לחזור.

<עומרי קנר: שנתיים.

<קריאה: אם הוא רוצה לחזור לשירות המדינה יש לו שנתיים.

משה גפני: מה זו השנה?

<קריאה: שנה זה אם הוא רוצה לפרוש מהתאגיד החדש.

<קריאה: אם הוא מנסה שם שנה, רואה שזה לא מתאים לו, הוא יוכל לפרוש לפי רצונו תוך שנה ולקבל את תנאי הפרישה.

<קריאה: הוא בחל"ת מהמדינה לשנתיים.

משה גפני: תנאי הפרישה זה כמו ברשות השידור?

<עומרי קנר: לא, זה תנאי פרישה של ביטול תקן שירות המדינה.

<עומרי קנר: .

משה גפני: אנחנו ביקשנו שזה יהיה כמו רשות השידור.

<עומרי קנר: לא, זה היה לגבי עובדי מתימו"פ.

<יוני אבוחצירה: לא, זה היה גם לגבינו.

<קריאה: זה לא היה רלוונטי לגבי עובדי המדינה, כי יש להם אפשרות להמשיך במדינה.

<קריאה: אנחנו הבנו שהבקשה היא לגבי עובדי מתימו"פ שיהיו בדומה לרשות השידור.

<קריאה: מה לגבי מי שרוצה לפרוש?

משה גפני: בגלל הקמת הרשות אין לו פתרון אחר.

<קריאה: עדיין יש לו תנאים של ביטול תקן בשירות המדינה, שהם גם תנאים מיטיבים.

משה גפני: אנחנו רוצים שזה יהיה פחות מיטיבים מעובדי המדינה, שזה יהיה כמו רשות שידור.

<עומרי קנר: זה לא תנאים שעובד מדינה יכול לקבל אותם ככה סתם, זאת תכנית פרישה שרצה במשרדי ממשלה.

משה גפני: אתם לא יכולים להתעלם ממה שביקשנו.

משה גפני: זה לא כמו עובד מדינה שפורש או מפרישים אותו.

משה גפני: יש פה דבר שהעובדים לא אשמים בו.

משה גפני: הממשלה והכנסת החליטו להקים רשות, לשנות את כל תמונת המצב מבחינת תפקוד העובד הזה בתוך הרשות.

משה גפני: הוא אומר שהוא לא מסתדר.

משה גפני: המציאות היא שהוא לא יכול להמשיך.

משה גפני: אמרנו אתמול: אל תתנו לו תנאים מיטיבים כמו עובד מדינה שפורש או שמפרישים אותו, תתנו לו כמו עובדי רשות השידור.

משה גפני: לא רציתם להגיד את המילה הזאת?

משה גפני: אל תגידו, רק תגידו תנאים דומים.

מיקי רוזנטל: היה אתמול סיכום.

מיקי רוזנטל: זה כאילו אנחנו מתחילים עכשיו את כל הדיון מחדש.

מיקי רוזנטל: זה לא בסדר.

מיקי רוזנטל: אני לא מסכים לזה.

מיקי רוזנטל: היה פה סיכום.

<יוני אבוחצירה: ככה הם מנהלים איתנו את המו"מ.

מיקי רוזנטל: מה פתאום אתם מתחילים את הדיון מחדש?

מיקי רוזנטל: או שאתם נותנים את זה, או שלא מכניסים לחוק את הסעיף ונגמר העניין.

נורית קורן: אנחנו רוצים שכל העובדים יהיו אותו דבר, לא להתחיל להפלות.

משה גפני: תדעו שזה קצת מרגיז.

משה גפני: למה זה קצת מרגיז?

נורית קורן: אנחנו באנו להצביע , לא באנו להתחיל לדון.

משה גפני: העליתם טענות לגבי רשות השידור.

משה גפני: ירדנו מהמילה "רשות השידור", אבל אמרנו שאלה שפורשים, אלה שלא נקלטים - - אף אחד לא רוצה לפרוש.

משה גפני: לא מחפשים עובדים בחוץ יותר מידי.

משה גפני: מדובר על מספר מצומצם של עובדים, אפילו לא בטוח שהבכירים.

משה גפני: צריך לתת להם תנאים כמו רשות השידור, שיהיה כתוב נוסח בלי להזכיר את המילה "רשות השידור" אם אתם לא רוצים.

משה גפני: אפשר להזכיר את רשות השידור מבלי לקשר בין שני הגופים.

משה גפני: מדובר על כמה עובדים.

משה גפני: למה אתם מקשים עלינו את החיים, הרי אנחנו צריכים לאשר את זה?

משה גפני: הטענות של העובדים יהיו נגדנו.

משה גפני: אני לא אירדם בלילה אם עובד לא יהיה לו עבודה או יקבל פיצויים לא טובים.

משה גפני: למה אתם עושים את זה, הרי סיכמנו?

מיקי רוזנטל: גם נתתם נייר מה קורה במקרה של פרישה מרצון.

מיקי רוזנטל: נתתם רק את הרישא.

מיקי רוזנטל: אנחנו סיכמנו שיהיה גם סיפא.

מיקי רוזנטל: אתם פשוט מתעלמים ממה שאנחנו מדברים.

<מיכה פרלמן: לגבי הסיפא, תיכף יענו.

<מיכה פרלמן: לגבי הנושא של כן רשות שידור, לא רשות שידור.

<מיכה פרלמן: העולם של רשות השידור ניתן למי שבעצם אין לו אלטרנטיבה.

<מיכה פרלמן: לעובדי מתימו"פ אין אלטרנטיבה אחרת אחרי שתוקם הרשות, לכן היה הדיבור שזה הכיוון.

<מיכה פרלמן: לגבי עובדי המדינה, יש לנו הרבה מאוד אלטרנטיבות.

<מיכה פרלמן: יש לנו אלטרנטיבה אחת לבוא ולהצטרף לרשות בתנאים שכבר דיברו.

משה גפני: אז הם לא יפרשו.

<מיכה פרלמן: אנחנו נותנים להם אלטרנטיבה להישאר כעובדי מדינה עם שמירת תנאים לחלוטין, וגם את אותה רשת ביטחון.

<מיכה פרלמן: הוספנו על זה ואמרנו שהם יוכלו לבחור את האופציה לקבל תנאי פרישה מיטיבים לעומת מה שקיים היום.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה "מיטיבים"?

<מיכה פרלמן: אם אחד מהעובדים פה רוצה לפרוש, הוא לא יכול לקבל את התנאים שאנחנו עכשיו מציעים.

<מיכה פרלמן: אנחנו מציעים תנאים יותר טובים.

אורלי לוי אבקסיס: מה הם שונים מהתנאים של רשות השידור?

אורלי לוי אבקסיס: לא סתם אמר היושב-ראש.

<מיכה פרלמן: הם נובעים מזה שלעובדי רשות שידור אין אלטרנטיבה.

<מיכה פרלמן: להם יש אלטרנטיבה.

משה גפני: אני לא פותח את הדיון.

מיקי רוזנטל: בוא נכניס את הסעיף ונגמור ואת העניין.

מיקי רוזנטל: אתם רוצים לעשות את זה בדרך הזאת?

מיקי רוזנטל: נעשה את זה בדרך הזאת.

רועי פולקמן: אל תיצמד לרשות השידור.

משה גפני: אני לא נצמד למושג "רשות שידור".

רועי פולקמן: הפכנו את המודל הזה לרשות שידור.

רועי פולקמן: לדאוג לעובדים זה דיון חשוב, אבל לא צריך להפוך את זה למודל גנרי.

משה גפני: חלק גדול מהעובדים הם עובדי מתימו"פ.

משה גפני: לגבי עובדי מתמימו"פ הם הסכימו.

<יעקב פישר: לא בדיוק.

<יעקב פישר: אנחנו הסכמנו על מתווה פרישה מרצון.

משה גפני: הממשלה הסכימה לגבי עובדי מתימו"פ.

משה גפני: איך הם יכתבו את זה, אני לא יודע, תיכף נראה.

משה גפני: לגבי עובדי המדינה שנמצאים, שזה מיעוט, אתה משנה שם את ההרכב.

משה גפני: לדעתי לא הרבה יפרשו, כי בן אדם לא הולך לחפש עבודה.

משה גפני: מציעים לו הרבה אופנים, כמו שהם אומרים.

משה גפני: אתה יכול להיכנס לרשות, אתה יכול להישאר עובד משרד הכלכלה, אתה יכול לעבור למשרד אחר.

משה גפני: בסופו של דבר, אתה נשאר עובד מדינה, נשארים לך כל התנאים, שומרים על המעמד שלך.

משה גפני: אלא מה?

משה גפני: יבוא מישהו או מישהי ויגידו: "אני במשחק הזה לא רוצה יותר להיות, אני רוצה לפרוש".

משה גפני: כמה יהיו כאלה?

רועי פולקמן: אתה מייצר כאן מודל.

משה גפני: לא, אני לא מייצר מודל.

משה גפני: אנחנו ביקשנו לדעת כמה עובדים כאלה פורשים.

מיקי רוזנטל: אולי 10 עובדים.

משה גפני: במקרה הכי גרוע.

רועי פולקמן: אל תגיד שזה לא מודל.

משה גפני: יש עורכי דין, יש יועצים משפטיים כדי לתת להם תנאים אם הם פורשים, כאשר הרוב לא פורשים.

משה גפני: עכשיו הם מסבירים לנו מחדש את העקרונות.

משה גפני: את העקרונות הבנו, אנחנו יודעים את הכל.

משה גפני: אנחנו רוצים תנאים שאם חס וחלילה מישהו נשאר בלי עבודה, לא משנה הסיבות, שיהיו לו תנאים כמו שהיה במקרים דומים.

משה גפני: זה מה שביקשנו.

משה גפני: אני לא ממשיך את הדיון הזה.

משה גפני: לנו יש נוסח.

<עומרי קנר: דיברתי עם הממונה על השכר, הוא יגיע עוד כשעה לדיון.

משה גפני: שיגיע לאן שהוא יגיע.

משה גפני: אני לא עובד אצל אף אחד.

משה גפני: את השכר שלי אני מקבל מגזברות הכנסת, לא מהממונה על השכר.

משה גפני: אני עוצר כאן את הדיון.

משה גפני: יש לנו נוסח.

משה גפני: אני היום גומר את החוק הזה.

משה גפני: אני לא הולך עם העובדים עד הסוף.

משה גפני: אם התביעות שלהן תהיינה תביעות הגיוניות, מה שדיברנו אתמול, הנה מה טוב.

משה גפני: אם הם יעלו תביעות חדשות, אני לא הולך עם זה.

משה גפני: אני רוצה שהאנשים ירגישו שלא הזניחו אותם, לא אתם ולא אנחנו.

משה גפני: אני רוצה שיהיה להם מקום עבודה.

משה גפני: אני רוצה שאם הם מחליטים לפרוש או שאתם מחליטים להפריש אותם, לא משנה באיזו שהיא צורה, שיקבלו את התנאים כמו שהיה ברשות השידור.

משה גפני: אני יכול להביא עוד מקרים אחרים בלי לכתוב את רשות השידור.

משה גפני: תשבו איתם.

משה גפני: אני מבין שעורכי הדין שלהם הגיעו.

משה גפני: עורכי הדין שלכם נמצאים?

אראל מרגלית: יש מישהו מנציבות שירות המדינה שיכול להגיד משהו?

אראל מרגלית: הוא יכול להגיד לנו מה הסטטוס.

<יוני אבוחצירה: תגידו את מה שאמרתם לנו.

<בשארה: אנחנו קיבלנו את המתווה בהליך בזק של אתמול.

<בשארה: חלק מהדברים עדיין לא ברורים לנו.

משה גפני: אתה מהנציבות?

<בשארה: כן.

משה גפני: אני רותח מזעם, אני רק לא מראה את זה.

משה גפני: לא רואים עלי שאני עצבני.

משה גפני: הסיפור הזה מתנהל, לדעתי, כבר 3 או 4 שנים.

משה גפני: העובדים לא היו בכלל בדיון?

<בשארה: הכנת התזכיר - - -

משה גפני: 4 שנים שאני עומד עם החוק הזה, פעם כיושב-ראש ועדת המדע, עכשיו כיושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: העובדים לא היו חלק מהעניין הזה.

משה גפני: זה הליך בזק?

מיקי רוזנטל: אדוני, אני מרגיש שאנחנו טוחנים מים.

מיקי רוזנטל: אני מציע שפשוט נחוקק את החוק עם הסעיף הרלוונטי ונגמור את העניין.

<בשארה: נושא של סגירה של יחידות, העברת יחידות נסגר ברמה הפנימית ממשלתית על ידי החלטות ממשלה.

<בשארה: אנחנו מעורבים בשלב שיש איזו תמונת מצב שסוגרים, מעבירים, כאשר אנחנו יודעים מי נכנס, מי נשאר, מי פורש.

<בשארה: במצב הנתון היום אין לנו תמונה כוללת.

<בשארה: עדיין יש מו"מ בין העובדים לממונה על השכר.

<בשארה: אין לנו תמונה מגובשת לתת את כל הכלים.

משה גפני: מה שאתה אומר זה בסדר גמור.

משה גפני: אנחנו נכתוב את זה בחוק.

משה גפני: החוק לא ייכנס לתוקף עד שלא תגמרו עם הכלים, תגמרו עם היועצים המשפטיים, תגמרו עם העובדים.

משה גפני: רק אז החוק ייכנס לתוקף.

משה גפני: זה מה שאתם רוצים?

<בשארה: אדוני, כלים יש, רק אנחנו לא יודעים מי מהעובדים נשאר.

משה גפני: גם אני לא יודע.

משה גפני: גם העובדים לא יודעים.

<בשארה: בשביל זה יושבים במו"מ איתם.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, זה מה קדם למה, הביצה או התרנגולת.

אורלי לוי אבקסיס: עד שלא נדע מה התנאים, לא נדע כמה פורשים.

משה גפני: אני עוצר את הדיון.

משה גפני: אני מבקש שתשבו איתם, תגיעו איתם לאיזו שהיא הסכמה.

משה גפני: אני אעשה הפסקה בעניין הזה.

משה גפני: במשך היום נאשר את החוק עם מה שניסחנו לפי החלק הראשון, או לפי ההסכמה של החלק השני.

משה גפני: סלע המחלוקת המרכזי עכשיו הוא העובדים האלה שהם לא עובדי מתימו"פ אלא עובדי מדינה שפורשים.

משה גפני: אנחנו רוצים שהם יקבלו תנאים דומים לרשות השידור.

<עומרי קנר: ההסתדרות הציעה את התנאים שהצענו להם.

משה גפני: אני לא בהסתדרות.

<יוני אבוחצירה: אנחנו לא מסכימים.

נורית קורן: אנחנו לא מסכימים לזה.

משה גפני: מי הם בכלל?

אראל מרגלית: התעשייה הזאת שהמדען הראשי ומתימו"פ הם חלק ממנה זאת תעשייה עם ערכים, זו תעשייה שבנויה על ערכים שהעובדים הם במרכז.

אראל מרגלית: זאת התעשייה.

אראל מרגלית: אנחנו לא באים ממקום אחר.

אראל מרגלית: חלק ממה שבנה פה את תעשיית ההייטק במדינת ישראל אלה האנשים שיושבים פה, בין אם הם יותר זוטרים או יותר בכירים.

אראל מרגלית: אני אומר את זה ברמה המהותית.

אראל מרגלית: לנו כחברי הוועדה, לא משנה קואליציה ואופוזיציה, יש בקשה שהדבר ייעשה בכבוד ובהסכם.

אראל מרגלית: אני מוכן, ואני בטוח שגם אחרים מוכנים פה, לוותר על חלק מהדיונים שלנו אחרי הצהריים, לשבת איתכם, לשמוע אתכם.

אראל מרגלית: אם ההבדלים הם קרובים, תאמין לי, המאמץ הנוסף שאתה תעשה עכשיו כדי להגיע להבנה ולפתור - אני ראיתי פחות או יותר מה הבעיות, הבעיות לא דרמטיות – בכבוד חלק מהבעיות ייתן לך הרבה כוח לכל מה שאתה צריך לעשות ברשות הזאת אחר כך, כי אתה צריך את שיתוף הפעולה שלהם, אתה צריך את שיתוף הפעולה בכל הטרנספורמציה.

אראל מרגלית: אתה צריך רוח טובה.

אראל מרגלית: זה שווה לך המון, זה שווה לתעשייה הישראלית המון ולחברות חדשות שהם עוזרים להקים אותן.

אראל מרגלית: תעשה את זה.

אראל מרגלית: אנחנו מוכנים לעזור, או ממש להיות בתוך המו"מ.

אראל מרגלית: תגמרו את זה.

אראל מרגלית: אם לא תגמרו את זה, זאת תהיה לכם בכייה לדורות.

משה גפני: אני מבקש שבתוך שעה יקיימו איתם דיון, יגיעו איתם להסכמות.

משה גפני: אנחנו מבקשים – זה לא תלוי בהם - שמי שפורש מעובדי המדינה יקבל את התנאים של הפרישה, יקבל את התנאים כמו שקיבלו עובדי רשות השידור או כמו שמקבלים עובדי מתימו"פ.

משה גפני: אלה צריכים להיות תנאים אחידים.

משה גפני: אני לא מעריך שהמדינה תשקיע פה כסף.

משה גפני: אני לא מעריך שעובדים יפרשו.

משה גפני: מי שפורש צריך לפרוש בכבוד, צריך לפרוש באופן כזה.

משה גפני: אנחנו גרמנו לו לפרוש, כי אילולא הקמת הרשות האיש היה נשאר במקומו עד שהוא היה מגיע לגיל הפנסיה.

משה גפני: צריך להתחשב בעניין הזה.

משה גפני: העזרה והסיוע לעובדים לא גורם נזק לאוצר המדינה.

משה גפני: זה לא תקדים.

משה גפני: אפשר לנסח את זה באופן כזה שזה לא יהיה תקדים.

משה גפני: אני מבקש שתנהלו דיון לגבי העניין הזה, תבואו עם הסכמות על פי העקרונות שלנו.

משה גפני: אם אתם חוזרים לפה על פי העקרונות שלנו, אנחנו נקבל את זה.

משה גפני: אם תבואו על פי עקרונות שהם לא על פי העקרונות שלנו, לא נקבל את זה, ואז נכניס את הסעיף בחוק.

משה גפני: את החוק הזה נסיים איתכם או בלעדיכם, אלא אם כן תחליטו למשוך את החוק.

משה גפני: זה חוק ממשלתי.

משה גפני: אני לא חושב שתמשכו אותו.

משה גפני: אני חושב שהחוק הזה הוא חוק חשוב, צריך להעביר אותו.

משה גפני: אני פונה גם לעובדים.

משה גפני: אני מבקש שתשבו איתם, תעזבו את מה שהיה קודם.

משה גפני: אנחנו לא ניתן שתהיה פגיעה בכם, אבל אנחנו גם לא ניתן שיעלו כל רגע דרישות אחרות ממה שדיברנו אתמול.

<יוני אבוחצירה: אנחנו מאוד צנועים.

<קריאה: פעם ראשונה ששמעו את הדרישות שלנו הייתה אתמול בלילה.

מיכל בירן: אתם בעצמכם אמרתם שקפצתם מ-0 ל-100 בגלל הדרישה של הוועדה.

<קריאה: פעם ראשונה שישבו איתנו זה ביום חמישי.

<עומרי קנר: ישבנו לפני עם ההסתדרות.

משה גפני: עומרי, תשבו איתם, תגיעו איתם להסכמות.

<עומרי קנר: על מה נדבר איתם, רק על תנאי פרישה?

<עומרי קנר: הם ביקשו אתמול 20% תוספת לעובדים.

משה גפני: בסדר, אז תבואו לכאן, תגידו שהם ביקשו 20% תוספת.

<יוני אבוחצירה: למה שעובד יסכים לעבור ללא תוספת?

<מיכה פרלמן: למה שהוא יסכים לעבור אם יש לו תנאי פרישה מופלגים?

משה גפני: את מה שהיה לנו להגיד אמרנו אתמול.

משה גפני: אנחנו לא הולכים לשנות את עמדתנו.

<יוני אבוחצירה: אתם מובילים את המהלך, לא אנחנו.

<עומרי קנר: על מה אני מדבר איתם?

משה גפני: אתה מדבר איתם על הפיצויים, אתה מדבר איתם על התנאים שדובר עליהם אתמול.

משה גפני: חבל שנציג ההסתדרות לא נמצא.

משה גפני: תשבו איתם, תגיעו להסכמות.

משה גפני: אנחנו לא הולכים עם עיניים גדולות שנבוא ונגיד: בואו נתחיל דברים חדשים.

משה גפני: דיברנו על זה, היו על זה דיונים ארוכים.

משה גפני: שמעת אותם.

משה גפני: זה קצת מעליב שאתם אומרים שזה לא בדיוק.

משה גפני: אמרתם את זה כבר אתמול.

משה גפני: אנחנו לא קיבלנו את הדבר הזה.

משה גפני: אנחנו חושבים שלא תהיינה פרישות רבות.

משה גפני: אם תהיינה פרישות, צריך לתת להם את מלוא התנאים כמו שניתנו במקרים אחרים.

משה גפני: אני מתנצל שאני אומר שזה כמו רשות השידור.

<עומרי קנר: אתה צריך לתת תמריץ לעובדים לעבור לתוך הרשות.

משה גפני: נכון.

<עומרי קנר: ברשות השידור פיטרו את כל העובדים.

<עומרי קנר: יש הבדל מהותי.

רועי פולקמן: אנחנו לא שם.

רועי פולקמן: אנחנו לא בתנאי רשות השידור.

רועי פולקמן: דיון פתוח על מה שצריך.

רועי פולקמן: רשות השידור זה מקרה מיוחד.

<קריאה: יש פה אפשרות לכל העובדים להישאר עובדי מדינה עם שמירת התנאים.

<קריאה: זה לא כמו רשות השידור.

רועי פולקמן: אני מסכים איתך.

נורית קורן: אנחנו רוצים משהו אחר.

נורית קורן: זה שההסתדרות הסכימה - - -

רועי פולקמן: נורית, אנחנו לא פותחים את תנאי רשות השידור.

רועי פולקמן: זה לא הדיון פה.

משה גפני: אנחנו דיברנו על זה כאן.

משה גפני: אני לא חוזר על זה.

<עומרי קנר: לעובדי מתימו"פ אין אלטרנטיבה.

משה גפני: להערכתי, בניגוד לרשות השידור, במקרה של עובדי משרד הכלכלה, עובדי המדען הראשי, הרוב המוחלט לא יפרוש.

משה גפני: אדם לא ייצא ממקום העבודה שלו.

<מיכה פרלמן: אלא אם תיתן לו תנאים מופלגים.

נורית קורן: אז ייכנס במקומו מישהו צעיר, דם חדש.

נורית קורן: גם זה בסדר.

רועי פולקמן: חווינו תכניות כאלו בארגונים אחרים.

משה גפני: אנחנו מדברים אולי על 8 עובדים.

רועי פולקמן: הם מקבלים תנאים מעולים, ואז מוצאים עבודה במקום אחר.

רועי פולקמן: המודלים האלה לא טובים למדינה.

רועי פולקמן: מי שיש לו אופציות עוזב.

נורית קורן: זה לא נכון.

<שוש כספי: הנייר, כמו שראיתי אתמול בלילה - - -

משה גפני: יש נייר חדש.

<שוש כספי: אני אקרא אותו.

<שוש כספי: הנייר אתמול שותק ולא אומר מילה וחצי מילה על מה שקורה לעובד שמפוטר.

<שוש כספי: אנחנו יודעים שאין שאיפה כזאת, אבל אם יהיה מצב כזה, חייב להיות כתוב באיזה תנאים הוא מפוטר.

משה גפני: מה יהיה על עובד שמפוטר?

<עומרי קנר: אנחנו דיברנו עם ההסתדרות.

משה גפני: אפשר להוריד את ההסתדרות מסדר היום?

משה גפני: תגידו לוועדה.

<עומרי קנר: לסכם תנאים של פיטורים של עובדים אומר שאנחנו מסכימים שאלה התנאים שיהיו לפיטורים.

משה גפני: מה יהיו התנאים של עובד מתימו"פ שפוטר?

<עומרי קנר: להיפך, אנחנו אומרים אמירה יותר חריפה מזו.

<שוש כספי: אחרי שנה ויום בתאגיד.

<עומרי קנר: אנחנו אומרים אמירה יותר חריפה מזו לטובת העובדים.

משה גפני: שמה?

<עומרי קנר: שאין הסכמות לגבי פיטורים.

<עומרי קנר: אם ירצו לפטר עובדים במתימו"פ וברשות החדשה, העובדים יכולים לעשות עיצומים על התנאים שהם מקבלים, על עצם הפיטורים.

<עומרי קנר: יש היום בחוזה העסקה של העובדים חודש התראה מראש.

<אבי חסון: מדובר רק על מתימו"פ.

<קריאה: את מה שיש למתימו"פ היום צריך שיהיה גם מחר.

<עומרי קנר: אני מדבר רק על מתימו"פ.

משה גפני: אני עובד מתימו"פ.

משה גפני: פיטרת אותי.

<עומרי קנר: לא פיטרתי.

<עומרי קנר: עברת לרשות.

<עומרי קנר: אם סיכמתי מראש מה התנאים כשאתה מפוטר, אז תוך חודש ימים אני יכול לבוא ולהגיד לך: אתה מפוטר, יש לך את התנאים האלה, תלך איתם.

משה גפני: איזה תנאים יש לי?

<עומרי קנר: אין תנאים.

<עומרי קנר: אם אני יבוא היום לעובד ואגיד לו שאני מפטר אותו, להסתדרות יש את היכולת לבוא ולטעון שהם לא מסכימים לפיטורים של העובדים האלה, שהם משביתים את המפעל כנגד הפיטורים האלה.

נורית קורן: ואם ההסתדרות מסכימה?

<עומרי קנר: היא לא תסכים.

נורית קורן: מה אתה אומר, לא היו מקרים שההסתדרות הסכימה שהעובד יהיה מפוטר?

<קריאה: ההסתדרות והוועד הסכימו לנושא הזה.

<קריאה: ההסתדרות לא הסכימה למה שוועד עובדי מדינה אמר, אל תטעה.

<קריאה: אומרים שמתחייבים שנעבור עם תנאי שכר ותנאי העסקה, אבל מחליפים אותם בסעיף 29 לחוק יסודות התקציב.

<קריאה: מתימו"פ היא עמותה ממשלתית, היא לא כפופה לסעיף 29.

<קריאה: אנחנו כפופים לרשות החברות.

<קריאה: אנחנו פועלים לפי חוזרים של רשות החברות.

<קריאה: מאיפה אני יודעת, אולי יש תנאים שלא עומדים בסעיף 29.

<קריאה: זה אומר שלעובד שיעבור עם שכר של 10 אלפים, יגידו: "לא, יש לך 2000 שקל חריגות שכר, השכר שלך ממחר הוא 8000".

<קריאה: מה נעשה איתו?

<קריאה: ככה הדברים האלה כתובים כרגע.

<מיכה פרלמן: זה חריגות שכר לפי חוק.

<שוש כספי: אני לא כפופה לסעיף 29.

<שוש כספי: בתאגיד אני אהיה כפופה.

<שוש כספי: אני אהיה כפופה לתנאים החדשים שתתנו לי בתאגיד, לא לתנאים שיש לי כיום.

משה גפני: אני מבקש שתשבו עם העובדים, תבואו עם הסכמות או בלי הסכמות.

משה גפני: תבואו עם התנאים של מה שהחלטתם.

משה גפני: אנחנו נחליט כאן בוועדה לאיזה כיוון אנחנו הולכים.

משה גפני: תשבו איתם, תגמרו איתם.

משה גפני: הבנתי מקודם שמתימו"פ זה כמו רשות השידור.

<קריאה: לא, זה לא מה - - -

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: תבואו עם הסכמות.

משה גפני: אני לא מנהל מו"מ.

משה גפני: יש 3 רביזיות.

משה גפני: הרביזיה שעומדת על סדר היום היא על גמול והחזר הוצאות.

<שגית אפיק: סעיף 8ג(ג) אומר ששר האוצר יקבע כללים ותנאים שלפיהם תשלם הרשות גמול או החזר הוצאות לחבר המועצה לפי סעיף זה, ואת שיעוריהם.

<שגית אפיק: הוועדה ביקשה שזה יהיה באישור ועדת הכספים.

<שגית אפיק: הוגשה על זה רביזיה.

משה גפני: הגשתי על זה רביזיה.

משה גפני: משרד החשב הכללי אמר שזה לא טוב, שלא צריך שזה יהיה, לכן אני מסיר את הרביזיה.

משה גפני: זה נשאר ככה.

אראל מרגלית: תסבירו לנו כמה משלמים לישיבה.

משה גפני: לא יסבירו שום דבר, יבואו לכאן.

משה גפני: אני אוהב שנציגי החשב הכללי מגיעים לוועדה.

משה גפני: אנחנו יכולים לשאול אותם איזו משכורת מקבלים הדירקטורים.

<קריאה: עם אישור ועדה, או בלי?

משה גפני: עם אישור ועדה.

משה גפני: שלא יעצבנו אותי אנשי החשב הכללי.

משה גפני: הרביזיה ירדה.

<שגית אפיק: הסעיף הנוסף שהייתה לגביו רביזיה הוא סעיף 8ב(ד), שאלה נציגי הציבור בוועדת האיתור.

משה גפני: מה זה השלישי?

<שגית אפיק: השלישי זה העובדים.

<מיכה פרלמן: הנוסח של חבר הכנסת יצחק וקנין מקובל עלינו.

משה גפני: שגית, תגידי את מה שהציע חבר הכנסת וקנין.

משה גפני: הם אומרים שהם מקבלים אותה.

<שגית אפיק: אני אקריא את מה שיש.

אראל מרגלית: יש לנו רביזיה על ירושלים?

משה גפני: לא.

<שגית אפיק: לא הייתה רביזיה על ירושלים.

משה גפני: יש הסתייגות לגבי הנושא.

<שגית אפיק: אנחנו מדברים על חברי המועצה מקרב הציבור בוועדת האיתור.

<שגית אפיק: אני מקריאה את סעיף קטן (ד): "חברי המועצה מקרב הציבור ימונו כדלקמן: חבר אחד בידי שר הכלכלה, חבר אחד בידי שר האוצר, וחבר אחד בידי השרים; חברי המועצה האמורים ימונו מתוך רשימת מועמדים שעליהם המליצה ועדה לאיתור מועמדים שמינו השרים (בסעיף זה – ועת האיתור); וזה הרכב ועדת האיתור: (1) ראש הרשות, והוא יהיה יושב-ראש ועדת האיתור".

<שגית אפיק: זה נשאר לפי ההסכמה החדשה.

<שגית אפיק: (2) "נשיא התאחדות התעשיינים".

<שגית אפיק: גם זה נשאר לפי ההסכמה החדשה.

<שגית אפיק: (3) "איש סגל אקדמי בכיר במוסד להשכלה גבוהה בישראל, שימנו השרים, בהמלצת ראש הרשות והממונה על אגף התקציבים המשרד האוצר".

<שגית אפיק: זה יורד.

<שגית אפיק: זה מתווסף בכשירויות לעניין שר האוצר.

<שגית אפיק: עכשיו יש פה שני חברים שממנים.

<שגית אפיק: את האחד ממנה שר הכלכלה, את השני ממנה שר האוצר.

<שגית אפיק: מה שמופיע היום בהצעה זה כך: "חבר נוסף שימנה שר הכלכלה לפי המלצת המדען הראשי, שהוא בעל ניסיון משמעותי בחדשנות טכנולוגית בתעשייה או שמילא תפקיד בכיר בתעשייה עתירת הידע או בתחום המימון של תעשייה זו;" החבר הזה ימונה בהתייעצות עם הארגונים הנוגעים בדבר.

<שגית אפיק: זה שינוי לעומת הכחול.

<שגית אפיק: זו ההסכמה החדשה שהתקבלה.

<מיכה פרלמן: לפי שיקול דעתו.

<שגית אפיק: לא מופיע לי לפי שיקול דעתו.

<שגית אפיק: אם השר ממנה, ברור שזה לפי שיקול דעתו, אני לא צריכה לקבוע.

<עדנה הראל: הם רוצים שהמילה "לפי שיקול דעתו" תיסוב על הנוגעים בדבר.

<מיכאל אטלן: על הנוגעים בדבר לפי שיקול דעתו.

יצחק וקנין: הם כתבו לי את זה.

<שגית אפיק: שלפי דעתו הם נוגעים בדבר.

<שגית אפיק: שיקול הדעת הוא לגבי השאלה - - -

<מיכה פרלמן: זו הכוונה.

<עדנה הראל: הנוגעים בדבר, לפי שיקול דעתו.

<שגית אפיק: חבר נוסף שימנה שר האוצר לפי המלצת הממונה על התקציבים במשרד האוצר, שהוא בעל ניסיון משמעותי בחדשנות טכנולוגית בתעשייה או שמילא תפקיד בכיר בתעשייה עתירת ידע או בתחום המימון של תעשייה, או - וזה חדש - איש סגל אקדמי בכיר.

<שגית אפיק: זה איש הציבור שביטלנו.

<שגית אפיק: שר האוצר יוכל למנות אותו.

<שגית אפיק: שר האוצר ימנה, בהתייעצות עם הארגונים הנוגעים בדבר, לפי שיקול דעתו.

<קריאה: בסך הכל 4 חברים?

<שגית אפיק: סך הכל 4 חברים.

<שגית אפיק: זו ההסכמה.

<שגית אפיק: אתה רוצה להעיר לגבי הקוורום?

<מיכה פרלמן: הגשנו אז רביזיה לגבי הקוורום.

<מיכה פרלמן: הקוורום היום אומר 4.

<שגית אפיק: עכשיו יש 4.

<מיכה פרלמן: עכשיו יש 4 חברים, לכן צריך לצמצם ל-3.

<שגית אפיק: בוועדת האיתור אנחנו מצמצמים מ-4 ל-3.

<אבי חסון: גם לגבי הנושא של מתי היא תוכל להתחיל את עבודתה.

<אבי חסון: בסעיף קטן (ז) כתוב שוועדת האיתור תוכל להתחיל את עבודתה לאחר שמונו 4 מחברי הוועדה.

<שגית אפיק: זה יהיה 3.

<שגית אפיק: זאת ההתאמה.

<שגית אפיק: בסעיף קטן (ז), במקום 4 יהיה 3.

<שגית אפיק: הקוורום יהיה 3, כיוון שירדנו ל-4 חברים סך הכל.

<מיכה פרלמן: בקשתנו היא שאחד מהנציגים הנדרשים, מעבר למדען הראשי שהוא יו"ר הוועדה, יתווסף גם נשיא התאחדות התעשיינים למפגש אחד לפחות כדי לקיים ישיבה של ועדת האיתור.

<מיכה פרלמן: אם הוא לא הגיע במפגש השני, אפשר לקיים דיון בלעדיו.

<קריאה: אנחנו מתנגדים.

משה גפני: מיכה, אני מבקש שתרדו מהעניין של התאחדות התעשיינים.

משה גפני: תרדו מזה.

משה גפני: עם כל הכבוד, עכשיו מתחילים דברים חדשים?

משה גפני: מה אתם רוצים, שנשב פה עד תשעה באב הבא?

משה גפני: תרדו מזה.

<מיכה פרלמן: מה עמדתכם?

יצחק וקנין: שמע, כל רגע מוסרים הודעות אחרות.

<שגית אפיק: בקוורום יהיו 3 מתוך 4.

<שגית אפיק: אני חושבת שזה מספק אתכם.

<מיכה פרלמן: זאת בקשתנו.

משה גפני: זה לא עקרוני אצלי.

משה גפני: אני לא חושב שנכון לעשות את זה.

משה גפני: אנחנו לא חוזרים לזה.

<שגית אפיק: אז הקוורום יהיה 3.

<מיכה פרלמן: אי אפשר להוסיף את נשיא התאחדות התעשיינים לדיון אחד לפחות?

משה גפני: התשובה היא לא.

משה גפני: למה?

יצחק וקנין: לי נאמר עכשיו שהשר מסכים למה שהוא אומר.

משה גפני: אנחנו לא יכולים להוסיף את הדבר הזה.

<מיכה פרלמן: אפשר לברך על המוגמר, יש שני שרים שמסכימים.

יצחק וקנין: השר מסכים למה שהוא אומר.

<מיכאל אטלן: נפתור את זה בצורה של לשמור על זכות ההסתייגות של השרים.

<מיכה פרלמן: מה זה אומר?

משה גפני: רבותי, שני השרים יוכלו להגיש הסתייגות.

משה גפני: אנחנו מצביעים על מה שסיכמנו.

אראל מרגלית: בלי קוורום של התאחדות התעשיינים?

משה גפני: אם שני השרים יחליטו שהם צריכים את זה, הם יגישו הסתייגות ויחייבו אותנו במליאה להצביע בעד ההסתייגות.

משה גפני: מי בעד הרביזיה, ירים את ידו?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: מי בעד אישור סעיף 8ב(ד) כפי שהקריאה היועצת המשפטית של הוועדה, ירים את ידו, מי נגד, מי נמנע?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: נמנעים –אין

משה גפני: אם השרים רוצים להגיש הסתייגות להכניס את נשיא התאחדות התעשיינים, יתכבדו ויביאו הסתייגות ויבקשו מאיתנו להצביע במליאה בעד ההסתייגות.

משה גפני: נשאר עוד משהו?

<שגית אפיק: לא.

מיקי רוזנטל: רק העובדים.

רחל עזריה: וירושלים.

משה גפני: על ירושלים אין רביזיה.

רחל עזריה: נאמר לנו אתמול בדיון שצריך זמן היערכות.

משה גפני: אתם יכולים להגיש הסתייגות למליאה.

משה גפני: היה פה איזון בנושא של העובדים, לא ללכת לטובת עובדים כאלה, לא ללכת לטובת עובדים אחרים.

משה גפני: אני מציע שתשבו עם אבי חסון.

משה גפני: אנחנו מביאים את זה רק מחר.

משה גפני: יש לכם את כל היום.

רחל עזריה: ההבנה הייתה שהרשות צריכה להיות בירושלים, אבל הטענה הייתה שזה מורכב, שיש עובדים שזה מסובך בשבילם, שלוקח זמן לעובדים להתרגל ולעבור, לכן אמרנו 4 שנים.

רחל עזריה: מה שלא ידענו זה שבינתיים - אני חייבת לומר שזה מידע שלא קיבלנו לידנו אף על פי שהאנשים שישבו סביב השולחן ידעו את המידע - יש כוונה להעביר את העובדים למיקום חדש.

רחל עזריה: זה לא שמתחשבים בעובדים ולכן לא מזיזים אותם ורוצים להשאיר אותם חלקם בירושלים, חלקם בתל אביב, אלא בעצם - - -

אראל מרגלית: 4 שנים.

רחל עזריה: במהלך 4 שנים עושים את התהליך עם העובדים ומעבירים לירושלים, עיר הבירה של מדינת ישראל – אני אצטרף לשיח במליאה – לנצח נצחים ולעולם ועד.

רחל עזריה: לפחות שנעשה את העבודה בפועל בשטח.

רחל עזריה: בעצם מתכוונים להעביר את כל העובדים למיקום חדש.

רחל עזריה: אל"ף, כנראה שכן מזיזים את העובדים כי זה לא כל כך מסובך, דבר שני, כשעוברים, לא עוברים כל שנה שנתיים מקום.

רחל עזריה: ההחלטה על מעבר אחרי 4 שנים זאת בעצם החלטה שאנשים שישבו פה סביב השולחן ידעו שהיא לא תקרה, או ידעו שהסיכויים שלה קלושים.

רחל עזריה: בנוסף אני יכולה לדבר על עלויות של מעברים דחופים, על המשמעות עבור העובדים של מעברים דחופים.

רחל עזריה: יצא שיש מעבר שיקרה כי הוחלט שהוא יקרה, בלי קשר למה שנאמר פה בדיון, ויש החלטה שנמצאת בחוק, שמעוגנת בהחלטות ממשלה ובתפישת העולם של מדינת ישראל – זאת החלטה של ימין ושמאל כי אין פה קואליציה ואופוזיציה - שלא יקרה המעבר לירושלים.

רחל עזריה: אני חושבת שמה שאנחנו צריכים לעשות זה להבהיר שתוך 4 שנים עוברים לירושלים אבל עד אז נשארים במקומות, לא פוגעים בעובדים, לא פוגעים בירושלים, לא פוגעים באף אחד.

רחל עזריה: עושים את התהליך לאט לאט של המעבר לירושלים בהיתכנות, בהסתגלות וביכולת.

<איציק עוזר: הדיון שאתה רואה פה עם העובדים, אתה מזמין דיון הרבה יותר קשה עם הרבה יותר עובדים בעוד 4 שנים, כי יהיה לך בדיוק את אותו דיון של לפצות את אותם עובדים מהמעבר ממודיעין לירושלים.

<איציק עוזר: אני חבר בוועדת החריגים של מעבר משרדי הממשלה לירושלים.

<איציק עוזר: יש דוח מדינה שלם על זה.

<איציק עוזר: אנחנו מבקשים שהעברה תהיה פעם אחת.

<איציק עוזר: רוצים להשאיר כרגע את המקומות במקומות מפוצלים?

<איציק עוזר: אנחנו לא מתים על זה, אבל אנחנו נחיה עם זה.

<איציק עוזר: להעביר למשך 4 שנים למקום ספציפי ואחרי זה להעביר עוד פעם, זה פשוט לא יקרה.

משה גפני: דווקא על הרשות הזאת התלבשתם?

<איציק עוזר: זה כל הרשויות.

<איציק עוזר: אנחנו נעשה את זה בכל הרשויות.

רחל עזריה: זה לא נכון.

רחל עזריה: זה גם לא הוגן לומר את זה ככה.

רחל עזריה: פה אנחנו יכולים לקחת עובדים מירושלים ולהעביר אותם.

רחל עזריה: זה מה שאנחנו עושים בחוק הזה.

משה גפני: אם נקצר את זה ל-3, זה יפתור את הבעיה?

<איציק עוזר: זה לא יפתור את הבעיה.

רחל עזריה: זה לא עוזר.

משה גפני: את רוצה להשאיר 4?

רחל עזריה: אני רוצה שזה יקרה.

רחל עזריה: אני מוכנה שזה יישאר 4 שנים, רק שהעובדים בירושלים נשארים בירושלים.

רחל עזריה: מה שחשוב זה שיש מעבר אחד.

רחל עזריה: ייקח 3 שנים, ייקח 4 שנים, ייקח שנתיים, לא איכפת לי, מה שחשוב זה מעבר אחד.

<שגית אפיק: רחל, אם מקצרים ל-3, סביר להניח שבינתיים הוא לא יעשה מעבר.

משה גפני: מה את מציעה?

משה גפני: אני לא כותב בחוק מה הוא עושה.

משה גפני: אני לא הולך לבדוק אותו.

משה גפני: אסור לעשות את זה.

רחל עזריה: שההקמה בפועל תיעשה בירושלים, כאשר יש תקופה של 4 שנים לעשות את זה.

רחל עזריה: זה אומר שאין הקמה פיזית במקום אחר.

משה גפני: זה מה שקבענו.

משה גפני: קבענו עד 4 שנים.

רחל עזריה: לא, זו לא הקמה.

רחל עזריה: זה מאפשר הקמה במקום אחד, אחר כך מעבר.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שרחל מפחדת מזה שהזמני יהפוך להיות קבוע.

אורלי לוי אבקסיס: היא רוצה להבטיח שזה לא יהיה.

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: בחוק כתוב ירושלים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע כמה חוקים לא נאכפים.

משה גפני: יבואו ויבקשו מאיתנו דחייה.

אראל מרגלית: אני הייתי מצפה למשהו אחר.

אראל מרגלית: הייתי מצפה שישאירו משרד אחד בתל-אביב כדי לאפשר לאותם עובדים בתל-אביב את הנוחיות, כאשר במקביל יקימו רשות חדשה בצורה מסודרת לעובדים הירושלמיים כמקום של קבע.

אראל מרגלית: לאט לאט, טיפין טיפין יעברו אליה.

רחל עזריה: זה היה הרעיון של 4 שנים, כדי לתת לכם את הלאט לאט.

<אבי חסון: תפקידי היום הוא מנהל היחידה, מחר יושב-ראש הרשות.

<אבי חסון: אני אומר לכם שהיום הארגון הזה הוא שתי וערב.

<אבי חסון: יחידות מפוצלות היום בין תל אביב לירושלים בצורה בלתי הגיונית.

<אבי חסון: עובד שרשום בירושלים בא יום יום למשרד בתל אביב כי רוב היחידה שלו שם וכן הלאה.

<אבי חסון: יורדים פה לרזולוציה של ניוד כוח אדם ועובדים.

משה גפני: העובדים בירושלים יישארו בירושלים?

<אבי חסון: הכוונה שלנו היא ליצור ארגון אחוד.

רחל עזריה: התשובה היא לא.

<אבי חסון: בראש החוק הזה מתנוסס שמקום מושבה יהיה בירושלים.

אראל מרגלית: מה זה אומר?

<אבי חסון: יש היום עובדים שיושבים בירושלים ומגיעים מידי יום למשרד בתל-אביב.

<אבי חסון: זה לא בסדר.

<אבי חסון: אני מציע שנכניס לחוק שזה אסור.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתה מציע?

אורלי לוי אבקסיס: למה מקימים במקום באמצע מקום חדש?

<אבי חסון: נקבע שמקום מושבה של הרשות יהיה בירושלים.

<אבי חסון: נקבע סד זמנים ליישום הדבר הזה.

<אבי חסון: אנחנו ממילא כבר קבענו דייט כל שנה שאנחנו באים לפה ומדווחים על מגוון דברים.

<אבי חסון: אפשר להוסיף גם את הנושא הזה לדיווח.

<אבי חסון: עיכוב איחוד הארגון עד שהדבר הזה יתממש הוא פשוט לא סביר.

משה גפני: אני לא משנה את זה עכשיו.

משה גפני: תשבו איתו, תגיעו איתו להסכמה.

משה גפני: אני לא יורד לרזולוציה הזאת.

משה גפני: אני מצטער מאוד, זה קצת מוגזם.

רחל עזריה: זה לא קצת מוגזם.

משה גפני: זה קצת מוגזם.

משה גפני: אנחנו מדברים על חקיקה ראשית.

משה גפני: אני אלך לפקיד של משרד ממשלתי ואגיד לו לעשות את זה?

רחל עזריה: אדוני היו"ר אנחנו לא מביאים אנשים לידי ניסיון, אנחנו לא מקשים.

רחל עזריה: בפני עיוור לא תיתן מכשול.

רחל עזריה: באופן שבו זה מנוסח כרגע אנחנו גורמים לסעיף הזה להיות לא רלוונטי.

משה גפני: אני מציע שתשבו איתו, תגיעו איתו לאיזו שהיא הסכמה.

אורלי לוי אבקסיס: רחל, יש פה היגיון.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר: אנחנו רוצים להעביר את זה ליחידה אחת, אנחנו לא רוצים ליצור את הפיצול הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאת מציעה עכשיו זה ליצור את הפיצול.

רחל עזריה: שיעבירו את היחידה לירושלים.

אורלי לוי אבקסיס: זה תהליך שייקח זמן.

אראל מרגלית: מה כל כך לוקח זמן?

אראל מרגלית: כשהקמתי את JVP אמרו לי שסטארט אפים בחיים לא יגיעו לירושלים.

אראל מרגלית: התעקשנו, הם מגיעים והם נמצאים.

אראל מרגלית: בהתחלה זה גרם לאנשים להרים גבה.

רחל עזריה: מירושלים לתל-אביב לוקח 45 דקות, מתל אביב לירושלים לוקח שעתיים.

<אבי חסון: אראל, זה לא אותו דבר.

<אבי חסון: יש 100 עובדים.

<אבי חסון: אתה לא יכול להתעלם מזה.

אראל מרגלית: אין לך שום כוונה לעבור לירושלים.

אראל מרגלית: בעניין הזה אני חלוק עליך.

רחל עזריה: אני רוצה אופציה של רביזיה למליאה.

אורלי לוי אבקסיס: אראל, אתה חושב שהם בכלל לא יעברו לירושלים?

אורלי לוי אבקסיס: אתה מראש חושב שהם יפרו את החוק?

רחל עזריה: ברור.

אראל מרגלית: כן.

אראל מרגלית: תראי כמה משרדים מפרים את החוק.

רחל עזריה: אף אחד לא עובר לירושלים.

אראל מרגלית: כל שנה אני מגיש שאילתה.

מיקי רוזנטל: למה רק בזה?

מיקי רוזנטל: בואו נעשה חישוקים בחוק על כל סעיף.

רחל עזריה: לא על כל סעיף .

רחל עזריה: אתה בונה את החוק ככה שהוא לא יקוים.

משה גפני: אנחנו נחזור לעניין הזה כשנדון על העובדים.

משה גפני: אני אאפשר להגיש רביזיה והסתייגות.