ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 32, 2015-07-20 11:00

איתן כבל: בוקר טוב לכולם.

איתן כבל: אני שמח לפתוח עוד ישיבה של ועדת הכלכלה של הכנסת.

איתן כבל: אני שמח להיות בחברתכם, גברתי היועצת המשפטית, גברתי מנהלת הוועדה, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, אורחים נכבדים.

איתן כבל: הדיון שלנו עוסק בנושא הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רכיבה בטוחה על אופניים ואופניים עם מנוע עזר), התשע"ה-2015, של חברת הכנסת מירב בן ארי ורשימה ארוכה מאוד של חברי וחברות כנסת.

איתן כבל: אני כבר אומר, הדיון היום לא יצלול אל תוך נבכי הצעת החוק.

איתן כבל: זה נושא שאני מחשיב אותו מאוד, כפי שאמרתי עוד לפני שהצעת החוק הזאת עברה בקריאה הטרומית, שבנושא של האופניים החשמליים וקורקינטים וכל אותם דברים בכוונתי לקיים דיונים כדי לנסות להביא עד כמה שניתן למענה הולם לעניינים האלה.

איתן כבל: אני משתדל להיות נקי בלשוני, לא לקבוע בשלב הזה שום עמדה או אמירה, ויש לי עמדה ואמירה בעניין ואתייחס אליה בהמשך הדרך.

איתן כבל: חברת הכנסת מירב בן ארי טרם הגיעה.

<קריאה: היא מתעכבת בוועדה אחרת.

איתן כבל: זה בסדר גמור.

איתן כבל: אני רוצה להציג נתונים שניתנו לנו על-ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

איתן כבל: נכתב שמאז תחילת שנת 2015 יובאו לארץ 28,503 אופניים חשמליים, ובסך הכול החל מחודש אפריל 2010 ועד היום יובאו לארץ 120,363 אופניים כאלה.

איתן כבל: אף אחד כבר לא הולך ברגל ואף אחד לא מדווש.

איתן כבל: אני רוצה לומר בהקשר הזה דבר ברור מאוד.

איתן כבל: יש גזרה שאתה לא יכול לגזור על הציבור, גזרה שהציבור לא יכול לעמוד בה, אבל חייבים לקבוע כללי משחק מאוד-מאוד ברורים.

איתן כבל: אני אומר את זה מניסיון אישי.

איתן כבל: בישוב שבו אני גר – ואני בטוח שכל אחת ואחד יכול להציג את הדוגמה הזאת מן הישוב שלו – ממש בכל בוקר כאשר אני לוקח את בנותיי, מי לבית-הספר ומי לגן, יש נקודה בכניסה לגן הילדים שבו הבת הקטנה שלי לומדת שבה אני יודע כבר מראש שאני צריך להיזהר – אני אומר את זה לא בצחוק – ללכת בדחילו ורחימו, להסתכל בעיניים מאוד-מאוד חדות כי אני מוצא את עצמי כמעט מידי יום שחוצים את דרכי על המדרכה בכניסה לגנון, גן גלית שבו הילדה בת ה-3 לומדת, פשוט חותכים אותי.

איתן כבל: זה לא רק שם.

איתן כבל: הסיפורים אליהם אנחנו נחשפים, בכל ישוב – כל אחד עם הסיפור שלו.

איתן כבל: כלי התקשורת עוסקים בעניין הזה כמעט מידי יום, זה הפך להיות נושא על סדר היום הציבורי.

איתן כבל: התפקיד שלנו כחברי הכנסת למצוא את האיזון הנכון.

איתן כבל: אני לא מקבל את ההתייחסות, שאומרים: "תשמע, איך אתה יכול לעצור את הקדמה, כולם כבר רוכבים על אופניים חשמליים וקורקינט, אתה לא יכול למנוע יותר את השימוש בהם".

איתן כבל: אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: אני חושב שצריך לקבוע כללים ברורים.

איתן כבל: ועוד דבר, ראיתי תקנות שהובאו על-ידי משרד התחבורה, שמאשרות עד גיל 16, כמדומני, שאפשר לרכוב בשבילי אופניים.

איתן כבל: אוי, אוי, אוי, מדינת ישראל מרושתת מדן ועד אילת, אין מושב, אין קיבוץ שאין בו שביל אופניים.

איתן כבל: ..

איתן כבל: שביל האופניים הכמעט יחיד שאני מכיר הוא בשדרות רוטשילד בתל-אביב, אז כולם יבואו לדווש בשדרות רוטשילד...

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר, אני רק רוצה לכוון, שיהיה ברור, השיח הזה צריך להיות מאוד-מאוד ענייני, מאוד-מאוד מקצועי.

איתן כבל: פה נמצא את האיזון בין היבואנים, שרוצים לדחוף פנימה כמה שיותר, לבין הזכות שלנו להסתובב ברחובות בצורה מכובדת ושקטה, כל אחד ביישובו שלו.

איתן כבל: ולא כל אימת שיהיה אירוע כזה או אחר שבו ילד או ילדה, מבוגר או מבוגרת נפגעים כולנו נצא ונגיד: "וואו, מה עשינו עד עכשיו?

איתן כבל: למה לא טיפלנו בזה?

איתן כבל: " כי התופעה רק הולכת ומחמירה יותר ויותר.

איתן כבל: אני לא מקבל את הטענה שאי אפשר לאכוף את זה, ואי אפשר, ואי אפשר, ואי אפשר.

איתן כבל: צריכה להתקבל החלטה מסודרת.

איתן כבל: מציעת ההצעה הגיעה.

מירב בן ארי: סליחה, ניהלתי ישיבה של ועדה.

מירב בן ארי: אני ממש מתנצלת.

איתן כבל: קראנו פה מ"וויקיפדיה" את הרזומה שלך, מה לא עשינו עד שתגיעי.

איתן כבל: קיבלנו את ההתנצלות.

איתן כבל: ברשותך, גברתי, אנא פתחי והציגי את הדברים.

איתן כבל: בשלב הזה נשקיף על כל התהליך מלמעלה.

איתן כבל: אני כבר אומר לדב חנין, שמינינו אותו לפני כשבוע ליושב-ראש ועדת המשנה לתחבורה, שגם נרצה לשמוע את התייחסותך לעניין.

איתן כבל: אבל כמובן ראשונת הדוברים היא חברת הכנסת מירב בן ארי, שאני מוכרח לומר, הנושא הזה בנפשה.

איתן כבל: בבקשה.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה על קיום הדיון כל-כך מהר לאחר שהכנסת אישרה בקריאה הטרומית את הצעת החוק.

מירב בן ארי: אני מתנצלת שוב על האיחור.

מירב בן ארי: ניהלתי את ישיבת ועדת החינוך והתרבות במקום חבר הכנסת מרגי ולכן לא היה לי נעים לא לתת לאותם 30 אנשים שהגיעו לשם לדבר.

מירב בן ארי: בכל אופן אדבר בקצרה כי אני מניחה שאתם בקיאים בהצעת החוק ולרובכם יש מה לומר עליה.

מירב בן ארי: בעיני הנושא המהותי של הצעת החוק, וזה הדבר הכי חשוב, הוא לתת סמכויות אכיפה לפקחי הרשות המקומית בנוסף לשוטרים.

מירב בן ארי: כלומר, אנחנו לא מנשלים חלילה את זכויותיהם של השוטרים אלא אנחנו מוסיפים סמכויות לפקחי הרשות המקומית, מתוך הבנה – אני מניחה שאתם יודעים שגם בתל-אביב יש איזה חוק עזר, מיטל להבי תיכף תוכל להתייחס לזה, בעניין של בריונות, כאשר פקח יכול להכפיף את האופניים לזה; בבאר-שבע אנחנו יודעים שגם נחקק חוק עזר עירוני, או התכוונו לחוקק חוק כזה.

מירב בן ארי: החוקים האלה במהותם נותנים סמכות לפקחים העירוניים.

מירב בן ארי: בעיניי כיום, כשהתופעה הולכת ומתרחבת, כשאנחנו יודעים שיש יותר מ-120,000 קורקינטים ואופניים, וכפי שמיטל להבי אוהבת לומר: כל מיני דברים מעופפים עם מנועים שיש היום במדינה, אנחנו צריכים לתת את הסמכות.

מירב בן ארי: בנוסף, וזה הדבר המשמעותי בהצעת החוק, להטיל עליהם גם קנסות.

מירב בן ארי: כלומר, אם החוק כיום מדבר על הורדת אוויר מהצמיגים – תסלחו לי, זה מגוחך, זה עונש לא יעיל.

מירב בן ארי: לבוא בסופו של דבר ולתת לתופעה כזאת בריונית עונש כזה, בעיניי זה חייב תיקון ולכן הוספתי את הקנסות.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר משהו אחד, שיהיה ברור.

מירב בן ארי: אני רוכבת על אופניים כל חיי.

מירב בן ארי: אפילו אתמול רכבתי בפארק הירקון במשך שעה וחצי, ראיתי את כל האירועים של החג של החברה הערבית, נהניתי מכל השיפודים והריחות, רכבתי קרוב לשעה וחצי.

מירב בן ארי: לצדי רכבו על אופניים חשמליים.

מירב בן ארי: כך אני מתנהלת בעיר שלי, בעיר תל-אביב.

מירב בן ארי: גם יש קושי עם שבילי האופניים, לא נגיד שזה מושלם, אבל זו דרך מצוינת להתנהל ברחבי העיר.

מירב בן ארי: אני בעד רוכבי אופניים.

מירב בן ארי: שמעתי כל מיני טענות: "את רוצה לחסל את האופניים".

מירב בן ארי: ממש לא.

מירב בן ארי: כאשר כתבתי את הצעת החוק, זה היה מתוך נימי לבי, כי חשוב לי לעודד רכיבת אופניים.

מירב בן ארי: אבל ההפקרות שיש היום במדינת ישראל, כאשר כל אחד עושה מה שהוא רוצה, איך שהוא רוצה, עם הרכבה, עם אוזניות, עם דיבור בטלפון, "לשים קצוץ" על ילדים קטנים, על אנשים מבוגרים, בכלל על הולכי רגל – המדיניות הזאת חייבת מעורבות של המחוקק.

מירב בן ארי: לכן הנחתי את הצעת החוק הזאת על השולחן.

מירב בן ארי: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו נשתדל לחתור, בגלל חשיבות העניין, לנסות לקדם את זה, לפחות שכבר בתקופת הפגרה נוכל לעסוק בשאלה החשובה הזאת.

איתן כבל: אני רוצה כבר לומר לפרוטוקול בפתיחת הדברים, יש ויכוח בעניין הזה.

איתן כבל: אני מאלה שתומכים בהעברת סמכויות בנושא הזה מהמשטרה לפקחים עירוניים.

מירב בן ארי: בנוסף לסמכויות השוטרים.

מירב בן ארי: גם וגם.

ג'מאל זחאלקה: בשיטת הסלאמי, מעבירים נושא-נושא לפקחים.

מירב בן ארי: לא מעבירים.

מירב בן ארי: מוסיפים.

איתן כבל: אני אומר את דעתי.

איתן כבל: אני יודע שיש ויכוח בשאלה הזאת, ויכוח אמיתי, ענייני.

ג'מאל זחאלקה: זה במקום לחזק את המשטרה, אתה מבין את זה.

ג'מאל זחאלקה: במקום לחזק את המשטרה מוצאים סוכן משנה.

איתן כבל: אתה צודק, אני לא מתווכח אתך.

ג'מאל זחאלקה: תאמין לי שזה סותר.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה.

איתן כבל: אתן לך לדבר.

איתן כבל: אני לא חושב שמה שאתה אומר מופרך.

איתן כבל: אני לא מתייחס לדברים בצורה כזאת, שכאילו מה שאתה אומר מופרך, אבל אנחנו מנסים למצוא את האיזון.

איתן כבל: אנחנו כופים על עצמנו שהמצב לא יהיה מצוין, עושים הכול, אלא נסתפק במצב סביר.

איתן כבל: ברשותכם, נתחיל עם משרד התחבורה והבטיחות בדרכים.

איתן כבל: אשמח לשמוע את דעתו.

<חוה ראובני: אני מהלשכה המשפטית במשרד התחבורה.

<חוה ראובני: ממשלת ישראל החליטה במסגרת ועדת השרים לענייני חקיקה לתמוך בהצעה בשלב הנוכחי, בכפוף לכך שבהמשך היא תמוזג עם הצעת החוק הממשלתית באותו עניין, שנמצאת בהכנה.

<חוה ראובני: הממשלה בכללותה תומכת במתן סמכויות לפקחים העירוניים, סמכויות לא רק לתת קנסות, לא רק סמכות להוציא אוויר מן הגלגלים.

<חוה ראובני: הצעת החוק הממשלתית מדברת גם על אפשרות לקחת את האופניים בפועל מרוכב שלא כדין.

<חוה ראובני: ההצעה תקודם.

<חוה ראובני: עלתה פשוט השאלה מי השר שייטול את ההובלה בעניין הזה.

<חוה ראובני: כרגע מסתמן שהמשרד לביטחון פנים יוביל את הנושא.

<חוה ראובני: כיום כל העבירות של רכיבה על אופניים שלא נוצרו לראשונה בתיקון שנכנס לתוקף בספטמבר בעניין האופניים החשמליים, הן כבר עבירות קנס, למשל דיבור בטלפון תוך כדי רכיבה הוא עבירת קנס של 1,000 שקל גם היום.

<חוה ראובני: כל השאר, שהן עבירות שנקבעו כעבירות קנס לפני 12 שנים בערך, אז נקבעו סכומי קנסות נמוכים מאוד, של 100 שקלים.

<חוה ראובני: אנחנו באמת חושבים ומסכימים שלאור המציאות הקיימת היום, לאור ההתרחבות האדירה בשימוש באופניים, ולא רק באופניים חשמליים, גם באופניים שבהם מדוושים בלבד- - -

איתן כבל: מחזה הולך ונעלם.

<חוה ראובני: אני לא יודעת.

<חוה ראובני: הייתי מצפה שדווקא את האופניים החשמליים יראו יותר בירושלים, שאני מתגוררת בה, בגלל שהמנוע הוא פתרון טוב לעליות שהכבידו על רכיבת אופניים למי שהוא לא ספורטאי מקצועי, אבל בירושלים זה פחות נפוץ כמדומני.

<חוה ראובני: בכל מקרה, הקנסות שנקבעו אז, שהם כולם עבירות של 100 שקלים, כבר לא רלוונטיים.

<חוה ראובני: המציאות היא במקום אחר מאשר היתה בשנת 2001 עת נקבעו הקנסות האלה.

<חוה ראובני: אנחנו בהחלט בוחנים שינוי של הקנסות האלה, העלאתם במסגרת צו התעבורה (עבירות קנס) הקיים.

<חוה ראובני: הם כבר הוכרזו עבירות קנס, אין צורך להכריז עליהם במסגרת התיקון הזה.

<חוה ראובני: כאשר תינתן הסמכות לפיקוח העירוני לטפל בזה במסגרת סמכות בחקיקה ראשית וחוקי עזר, אותם קנסות יוכלו לתת גם פקחים עירוניים, בדיוק כפי שקורה היום בתחום החניה, באותו מודל חקיקתי שבו בצו התעבורה (עבירות קנס) נקבעים הקנסות לעבירות תעבורה שקבועות בתקנות התעבורה ושהן גם עבירות בחוקי העזר של הרשויות המקומיות השונות.

<חוה ראובני: לגבי הצעת החוק הממשלתית, ככל שאדוני ירצה יותר הרחבה יש פה את המשרדים שמובילים את זה.

איתן כבל: אשמח שתהיה התייחסות בקצרה, אם את יודעת לענות לי.

איתן כבל: אני יודע שההצעה של משרד התחבורה מדברת על כך שעד גיל 16 יוכלו לרכוב על אופניים חשמליים בשבילי אופניים.

<חוה ראובני: זה הדין הקיים.

איתן כבל: אבל שנינו הרי יודעים – בואו נחשוב שלא נמצא פה אף אחד ורק את ואני משוחחים – שנינו יודעים שאין כמעט שום מקום בארץ, ואם יש זה זניח לחלוטין, שיש בו שבילי אופניים.

איתן כבל: מה המשמעות?

איתן כבל: שיש תקנה או חוק שמגדירים איפה מותר לרכוב, אבל מכיוון שאין שבילי אופניים קורה אחד מהשניים: הרי כשבא ילד, מה ההורה אומר?

איתן כבל: למה לי לתת דוגמאות מאחרים?

איתן כבל: נניח שהייתי מרשה למי מבנותיי לרכוב על אופניים חשמליים.

איתן כבל: מה הייתי אומר להן?

איתן כבל: אם אין שבילי אופניים הייתי אומר להן לרכוב רק על המדרכה.

איתן כבל: מה, הייתי אומר להן לרכוב בכביש?

איתן כבל: מה, השתגעתי?

איתן כבל: זה כל-כך ברור.

איתן כבל: אנחנו כותבים הוראה בתקנות התעבורה אבל לא רק שזו "אות מתה" אלא גם אנחנו כבר בהגדרה כותבים משהו שאנחנו יודעים שהוא פשוט לא נכון.

<חוה ראובני: אשיב לאדוני תשובה כפולה.

<חוה ראובני: ראשית, משרדנו פועל ככל יכולתו לקדם את נושא שבילי האופניים.

<חוה ראובני: אני חושבת שלומר שאין שבילי אופניים בכלל, או כמעט בכלל, זה קצת מוגזם.

<חוה ראובני: אבל נכון שאין מספיק.

איתן כבל: לא, סליחה גברתי, זה כמעט כמו התקנה הזאת, מה שאמרת, זה לא הוגן.

איתן כבל: מאן דהוא שצופה בנו עכשיו יחשוב חס וחלילה שבאמת את צודקת, קרי: שהפער הוא עניין של קילומטרז' קטן כזה או אחר.

<חוה ראובני: זה לא מה שאמרתי, אדוני.

<חוה ראובני: אמרתי שלהגיד שכמעט אין זה הגזמה.

איתן כבל: כמעט ואין.

<חוה ראובני: אבל לא אמרתי שיש כנדרש.

<יותם אביזהר: ככל יכולתו?

<יותם אביזהר: 0.02% מתקציב משרד התחבורה הולך לשבילי אופניים.

איתן כבל: יותם אביזהר, לא עסקנו בתקציב.

איתן כבל: עסקנו עכשיו במטרים, כמה מטרים של שבילי אופניים יש.

<חוה ראובני: החלק השני של תשובתי, כששאלת מה להגיד לבתך, אני מבינה שאם אתה מרשה לה לרכוב על אופניים חשמליים כלומר גילה מעל 14 שנים, ואם לא אז אסור לה בשום מקרה.

<חוה ראובני: התשובה שלי, וכבר אמרתי את זה גם לאזרח שהגיע אליי בפנייה טלפונית, לא כתוב במגילת העצמאות שזכותו של כל אדם בלי הבדל דת, גזע ומין לרכוב על אופניים חשמליים.

<חוה ראובני: אם אין אפשרות לרכוב כחוק – לא רוכבים.

עיסאווי פריג': יש לי שאלה, גם כדי שאבין להבא.

ג'מאל זחאלקה: המדינה צריכה לאפשר את זה.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת בן ארי מגישה הצעת חוק ואנחנו מקבלים תשובה: תהיה הצעת חוק ממשלתית שתוצמד אליה.

עיסאווי פריג': אז בשביל מה כל הדיון הכפול הזה?

עיסאווי פריג': אז נחכה להצעת החוק הממשלתית ונקיים דיון.

עיסאווי פריג': הרי את אומרת לנו בצורה עקיפה: תמשיכו לחרטט, לדבר, בסוף נביא את הצעת החוק ונראה איך זה יתקדם.

עיסאווי פריג': זה המשפט הראשון שאמרת כאן.

<חוה ראובני: אני נמצאת פה כנציגת ממשלת ישראל.

<חוה ראובני: זאת עמדת ממשלת ישראל.

<חוה ראובני: לא אני קבעתי את הדיון הזה.

<חוה ראובני: הוזמנתי לדיון.

עיסאווי פריג': זה המהות של העניין.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני לא מציע שאנחנו כחברי הכנסת נירה לעצמנו ברגליים בהערות מן הסוג הזה.

איתן כבל: אם הייתי מחכה במשך כל שנותיי בכנסת – אומר בצורה אחרת:

איתן כבל: עוד לא היה חוק שהניח חבר כנסת ולא שמענו את הודעת הממשלה "בדיוק התחלנו לעבוד על הצעת החוק הזאת".

שלי יחימוביץ': ככה מניעים הצעות חוק ממשלתיות.

איתן כבל: בדיוק כך.

איתן כבל: "זה או-טו-טו, זה רק עניין של זמן, אחרי החגים".

איתן כבל: בשורה התחתונה, למדנו – אני אומר את זה לנו כחברי הכנסת – מה שאתה לא עושה, לא יהיה.

איתן כבל: לכן יקרה אחת מהשתיים.

איתן כבל: אנחנו נשלים את הצעת החוק.

איתן כבל: הרי בהצעת החוק הממשלתית נושא מתן סמכויות לפקחים הוא רק פרק אחד או חתיכה אחת במכלול שלם, שנוגע למי מותר לרכוב על אופניים חשמליים, באיזה גיל, איפה, מתי, למה ואיך.

איתן כבל: יכול להיות, אם יסתבר ויקרה נס והם פתאום יסיימו, הצוות הבין-משרדי יצליח לסיים את עבודתו במהירות רבה אז ניקח את הצעת החוק של חברת הכנסת מירב בן ארי ונשלב אותה עם הצעת החוק הממשלתית, אבל נכון לרגע זה- - -

עיסאווי פריג': אבל מקומם קצת לשמוע בתחילת הדברים "אנחנו עובדים על הצעת חוק ממשלתית".

איתן כבל: כאשר אתה מתקבל לעבודה בייעוץ המשפטי של משרד ממשלתי זה כמעט המשפט השני שמלמדים אותך להגיד.

איתן כבל: אני אומר את זה לא לך באופן אישי, עו"ד ראובני.

איתן כבל: תמיד אנחנו שומעים את זה.

<חוה ראובני: הכנתה של ההצעה הממשלתית החלה הרבה לפני הגשת הצעת החוק הפרטית.

איתן כבל: אנחנו מכירים את זה, זה בסדר גמור, אין לנו שום טענה.

איתן כבל: מיטל להבי, סגנית ראש עיריית תל-אביב-יפו.

איתן כבל: כבר דיברת בישיבה הקודמת בעניין אחר.

<מיטל להבי: בעניין הרכבת.

<מיטל להבי: אני מחזיקת תיק התחבורה, לכן אגיע לפה הרבה.

עיסאווי פריג': המומחית לתחבורה.

<מיטל להבי: קודם כול, אני מודה לחברת הכנסת מירב בן ארי שהניחה פה הצעת חוק למתן סמכויות אכיפה לפקחי עירייה.

<מיטל להבי: אני רק רוצה לומר שזה קודם כול חוק לאכיפה.

<מיטל להבי: כאשר מסתכלים על החוק לאכיפה, יש בו כמה דברים שראוי להתייחס אליהם אולי בחוק נפרד או במקום נפרד, כמו הגיל, שעליו דיבר חבר הכנסת איתן כבל.

<מיטל להבי: האמירה שבין הגילאים 14-16 רוכבים על שבילים היא אמירה מצחיקה, לא הגיונית, לא קבילה, בלתי ישימה, גם לא בעיר תל-אביב-יפו שהתברכה בדי הרבה שבילי אופניים יחסית לכל עיר אחרת.

<מיטל להבי: גם אצלנו ילד בן 14 יוצא מן הבית ולא מחכה לו שביל אופניים מחוץ לגדר ביתו, וגם אצלנו זה אומר שאנחנו מחנכים את הילדים לעבריינות.

<מיטל להבי: ילדים בני 14-16 החוק הזה פשוט מלמד אותם לעבור על החוק.

<מיטל להבי: הוא חוק כל-כך בלתי הגיוני שאנחנו צריכים להבין.

<מיטל להבי: עוד פעם אומר שאנחנו מחנכים לעבריינות נוער בהיתר.

<מיטל להבי: אז קודם כול את עניין הגילאים צריך לפתור, גם אם בחוק אחר.

<מיטל להבי: אני שמחה כמובן שהכנסנו את הקורקינט וכל זה.

<מיטל להבי: צריך להכניס את הסגווי וכל דבר שיש לו כידון וכל דבר שיש לו מנוע.

<מיטל להבי: לגבי הרכיבה אני בכל זאת מודאגת.

<מיטל להבי: קודם כול, חייבים להחזיר ביטחון להולכי הרגל, אבל צריך להבין שאופניים זה כלי תחבורה שאנחנו רוצים לעודד אותו.

<מיטל להבי: אני מסתכלת גם על העיר תל-אביב-יפו שעוד מעט תיחסם עם החפירות של הרכבת ואני שואלת את עצמי איך יגיעו לבית-הספר לאמנויות שנמצא על-יד החפירות.

<מיטל להבי: אני רואה יותר ויותר הורים עוברים לרכוב על אופניים עם הילדים שלהם.

<מיטל להבי: הייתי מצטרפת להצעה ההגיונית מאוד של "ישראל בשביל אופניים" להחריג את חלק מהרוכבים, את הרוכבים מתחת לגיל 14 ואת ההורים שרוכבים עם ילדיהם מתוך האכיפה הזאת של האיסור.

<מיטל להבי: אני חושבת שיש מי שרוכבים יותר בצורה הגיונית.

<מיטל להבי: לגבי האכיפה על בעלי עסקים – אם כבר קובעים אכיפה על בעלי עסקים צריך לשאול מי אוכף ולכלול באכיפה לא רק את זה שהם יחלקו נייר עם תקנות אלא גם שימכרו רק אופניים חשמליים כחוק.

<מיטל להבי: אם מכרו אופניים חשמליים משודרגים, כפי שראינו בתוכניות הטלוויזיה, אז צריך לקחת מהם את רישיון העסק.

<מיטל להבי: חלוקת התקנות פחות משמעותית ממכירת אופניים משודרגים.

<מיטל להבי: צריך להכניס גם את זה לחוק.

<מיטל להבי: הדבר האחרון, אני מבקשת בשם העיריות, אל תיתנו לנו סמכויות אכיפה גורפות על פלאפונים ועל נסיעה לא בכידון.

<מיטל להבי: ביקשנו דבר מוגדר.

<מיטל להבי: אנחנו רוצים סמכויות אכיפה על המדרכה, בפארקים, בגינות ובשדרות.

<מיטל להבי: אין לנו עניין להתחיל לאכוף על הכבישים דווקא את האופניים.

<מיטל להבי: ביקשנו לאכוף כרגע בכבישים רק את עניין הנת"צים, את הנסיעה של כלי רכב פרטיים על נת"צים.

<מיטל להבי: אם אתם נותנים לנו סמכויות אכיפה בכבישים אתם באמת הופכים אותנו למשטרה.

<מיטל להבי: אין לנו את הכלים להתמודד עם זה.

<מיטל להבי: אנחנו מבקשים שהפקחים שלנו יקבלו סמכויות אכיפה על רכיבה על המדרכה, על נסיעה על המדרכה, על הליכה ברגל על המדרכה, על כל מה שנע וזז על המדרכה.

<מיטל להבי: זה מה שאנחנו מבקשים, את הסמכויות במדרכה.

<מיטל להבי: אז ממה שמציעים פה, לאפשר לרשות המקומית להסמיך פקחים לעבירות קנס לעיל – על המדרכות, בבקשה, אך לא בכל מקום.

מירב בן ארי: זאת אומרת שכל מה שקשור לכביש יהיה אצל המשטרה וכל מה שקשור למדרכות ולסיכון של הולכי הרגל יהיה על הרשות המקומית.

מירב בן ארי: ?

<מיטל להבי: נכון, עד שיהיו לנו כלים יותר נכונים.

דב חנין: תודה רבה לך, גברתי.

דב חנין: נמשיך לשלב חברי כנסת.

דב חנין: חבר הכנסת הרשום הבא שאני נותן לו את רשות הדיבור הוא דב חנין.

דב חנין: אני עובד לפי הסדר.

דב חנין: מירב בן ארי, קודם כול אני מעריך את המאמץ ואת היוזמה.

דב חנין: את מזהה בעיה אמיתית שצריך להתמודד איתה, אבל בבעיה כזו חשוב מאוד לא לשפוך את התינוק עם המים ובטח גם לא להרוג את התינוק באותה הזדמנות.

דב חנין: יש בעיה קשה מאוד במדרכות.

דב חנין: הבעיה הזו קיימת בכל הערים והישובים.

דב חנין: בישובים ערביים לפעמים בכלל אין מדרכות.

עיסאווי פריג': אתה מדבר עכשיו על מדינה אחרת.

דב חנין: אבל גם במדינה שמירב בן ארי ואני מכירים היטב, וגם חברת הכנסת יחימוביץ', יש לנו בעיה עם המדרכות.

דב חנין: המדרכות בתל-אביב צרות וכל דבר עדיף על פני הולכי הרגל: חניות על המדרכות, פחי אשפה על המדרכות, כל סוגי המכשולים על המדרכות, וזה עוד בתל-אביב שהיא עיר ידידותית יחסית לערים אחרות.

שלי יחימוביץ': גם לא כל תל-אביב היא צפון תל-אביב.

דב חנין: וגם לא כל תל-אביב היא צפון תל-אביב, גם זה נכון.

דב חנין: לכן יש בעיה אמיתית עם המדרכות.

דב חנין: את המדרכות צריך להחזיר להולכי הרגל, ובוודאי צריך לשחרר אותן מחניות של כלי רכב ובוודאי חייבים לפנות מכשולים על המדרכות וכדומה.

דב חנין: הבעיה שנוצרה היום היא שעל אותו מרחב כל-כך קטן, קטן עד כדי בלתי אפשרי, של המדרכה מצופפים את כל סוגי השימושים שאינם כלי רכב – גם הולכי רגל, גם אופניים, עכשיו גם אופניים חשמליים, עוד מעט יהיו עוד אמצעים ועוד כלי תחבורה.

דב חנין: זו כמובן מציאות בלתי אפשרית.

דב חנין: את המציאות הזאת אנחנו חייבים לפתור, בוודאי תוך מתן עדיפות להולכי הרגל, אבל לא תוך חיסול של משהו שהוא חלק מהפתרון, הוא לא חלק מן הבעיה.

דב חנין: אופניים הם חלק מן הפתרון בכל עיר מודרנית.

דב חנין: בכל תפיסה מודרנית של תחבורה אנחנו מבינים שאופניים הם חלק מן הפתרון.

דב חנין: אם נתפוס אופניים כחלק מן הבעיה לא קשה לחסל את השימוש באופניים.

דב חנין: תיכף אציג כמה דוגמאות שבהן בהצעת החוק שלכם אתם מחסלים את השימוש באופניים באופן מעשי.

דב חנין: קודם כול, אתם מכניסים את כל סוגי האופניים למכלול אחד.

דב חנין: יש אופניים חשמליים, שהם לצורך העניין לא במאה אחוז אופניים, הם כלי רכב אחר.

מירב בן ארי: אני רוצה לתקן אותך ולומר שלא אני הכנסתי את האופניים לצד האופניים החשמליים.

מירב בן ארי: זה קורה כבר בתקנות מ-2014, שם הכניסו גם אופניים וגם אופניים חשמליים.

מירב בן ארי: אני יודעת שיש ניסיון – אמרה את זה גם חברת הכנסת יחימוביץ' – אבל לא אני הכנסתי אופניים.

מירב בן ארי: הוגדר בחוק שהאופניים הרגילים הם חלק מן התקנות.

<חוה ראובני: אלה תקנות שהסדירו את האופניים כבר ב-1961.

מירב בן ארי: זה כבר קיים.

מירב בן ארי: אני רק אמרתי בחקיקה הקיימת לתת דוחות, אבל זה כבר היה לפני כן.

דב חנין: בתור יושב-ראש הישיבה נתתי לך את ההזדמנות להעיר ולתקן אבל אני רוצה לומר בצורה ברורה מאוד.

דב חנין: מה שעשיתם בחוק הזה, יצרתם סטנדרטים בלתי אפשריים, כששמים במקום אחד אופניים ואופניים חשמליים, במקום שהוא לגמרי בלתי אפשרי.

דב חנין: אתן לך דוגמה אחת קטנה מאוד.

דב חנין: בפסקה (5) בסעיף 30א המוצע נכתב: "רכיבה על אופניים על מדרכה או על חלק מהדרך המיועד להולכי רגל בלבד" תהיה עבירה שנושאת בצדה קנס של 300 שקלים.

דב חנין: לא סתם קנס של 300 שקלים, אלא עם מנגנון אכיפה אפקטיבי.

דב חנין: אכן אם אנחנו לא משאירים את העניין בידי המשטרה אלא סוף-סוף נותנים סמכויות לפקחי הרשות המקומית – זה גם יקרה, כי לרשויות המקומיות יש הרבה פקחים, יש הרבה יכולת ותהיה אכיפה.

דב חנין: ואז כשהורה שולח את הילדים שלו לבית-הספר על אופניים, שאינם אופניים חשמליים, והרבה הורים שולחים את הילדים שלהם לבית-הספר ואומרים לילד, ובצדק: "דיר באלאק, אל תיסע על הכביש, תיסע אך ורק על המדרכה.

דב חנין: " למה?

דב חנין: כי הכבישים שלנו בלתי אפשריים.

דב חנין: אני רוצה שהילד שלי יגיע לבית-הספר בחיים, זאת דרישה אלמנטרית, והורים ימשיכו להגיד את זה.

דב חנין: מפה, משולחן הוועדה הזאת אני קורא להורים להמשיך לשמור על החיים של הילדים שלהם ולהגיד להם לנסוע על המדרכה אם הכבישים לא בטוחים.

דב חנין: אתם אומרים שילד כזה ייסע ו"יחטוף" עבירה של 300 שקלים.

דב חנין: ומה יגיד ההורה אחר כך?

דב חנין: הוא יגיד: "עזבו, שלא ייסע בכלל, שילך ברגל, שייסע על הכביש", אני לא יודע מה.

<יותם אביזהר: שייסע באופנוע.

דב חנין: זאת דוגמה של הגזמה בחקיקה שמייצרת נזק גדול מאוד.

דב חנין: אני מציג את זה כדוגמה אבל אני יכול להציג גם דוגמאות נוספות.

דב חנין: אני בעד, למשל, דבר שנמצא בהצעת החוק שלכם והוא הגיוני.

דב חנין: אני חושב שאדם שנוסע באופניים לא יכול לסמס תוך כדי נסיעה באופניים, אני בעד זה.

דב חנין: אני בעד שיהיה קנס, אפילו קנס גדול יותר ממה שאת מציעה, באמת בעד.

דב חנין: אבל אי אפשר לערבב את כל הדברים ביחד ולייצר מצב שירתיע אנשים מלנסוע באופניים בצורה בטוחה.

דב חנין: עוד דבר אחד שאני רוצה להפנות אליו את תשומת לבכם, יש לנו פה נייר מרשים מאוד, כרגיל, של המועצה הלאומית לשלום הילד.

דב חנין: תודה, ד"ר קדמן, על הפניית תשומת הלב שלנו לסוגיות שאליהן אתם כרגיל מפנים את תשומת הלב שלנו.

דב חנין: הם מעלים שורה נוספת של סיכונים שייווצרו מהצעת החוק הזאת.

דב חנין: הרי המטרה לא לייצר משהו שיסכן עוד יותר את החיים ואת הבריאות של אנשים, בוודאי לא של ילדים.

מירב בן ארי: דיברנו גם על אס-אם-אס.

מירב בן ארי: אתה מסכים שגם באופניים רגילים זה יהיה או רק בחשמליים?

דב חנין: רק רגע.

דב חנין: המנגנון שאתם הולכים לייצר פה באופן מעשי הוא מנגנון של מרדפים ברחובות הערים.

דב חנין: הרי זה מה שיעשו.

דב חנין: הילדים לא פראיירים.

דב חנין: לך תסביר לאבא ש"חטפת" 300 שקל קנס.

דב חנין: הילד יתחיל לדהור על גבי האופניים, לכו תשיגו אותו.

דב חנין: רוב הפקחים העירוניים הם אנשים טובים מאוד אבל לא רצים מהר מאוד.

דב חנין: מרדפים עירוניים – זה מה שאנחנו רוצים לעודד?

דב חנין: זה הפתרון?

<אתי בנדלר: אולי יציידו גם אותם באופניים?...

מירב בן ארי: ראיתי כבר פקחים בתל-אביב על אופניים.

דב חנין: ובלבד שהם לא יסמסו תוך כדי נסיעה.

דב חנין: אני רוצה לסיים.

דב חנין: יש לי עוד הרבה מאוד הערות על הצעת החוק אבל אני לא רוצה לנצל את העובדה שאני כרגע יושב-ראש הישיבה כדי להביא את כל ההערות.

דב חנין: אני רוצה לומר לך, חברתי, יוזמת הצעת החוק, נראה לי שכדאי מאוד לנהל בינינו חברי הכנסת דיאלוג רציני.

דב חנין: אני משוכנע שברמת הפרקטיקה היומיומית אף אחד פה לא רוצה לייצר מערכת שתשמיד את האופניים בישראל.

מירב בן ארי: גם אני לא.

דב חנין: יפה.

דב חנין: ולכן צריך לדון פה על הפרטים.

דב חנין: יש דברים שבאמת כולנו ביחד נוכל להתאחד סביבם.

דב חנין: אגב, אפרופו הערתו של חבר הכנסת פריג', אני שמח שאנחנו עורכים את הדיון הזה לפני שבאה לכאן הצעת חוק ממשלתית ואני שמח שגם אתם במשרד התחבורה תשמעו את ההערות שלנו ואת החששות שלנו.

דב חנין: אנחנו רוצים מאוד להגן על הולכי הרגל, אנחנו רוצים מאוד לייצר מנגנונים אפקטיביים מול אופניים חשמליים, שלפעמים מתנהגים בצורה מסוכנת ופרועה, אבל בכל זאת קצת מידתיות.

דב חנין: רשות הדיבור ליותם אביזהר מ"ישראל בשביל אופניים" ואחריו חברת הכנסת איילת נחמיאס-ורבין.

דב חנין: בבקשה.

<יותם אביזהר: תודה רבה.

<יותם אביזהר: תודה, אדוני היושב-ראש, על הדיון החשוב הזה.

<יותם אביזהר: חלק גדול מן הסעיפים בהצעת החוק שחברת הכנסת מירב בן ארי מקדמת, אנחנו תומכים בהם.

<יותם אביזהר: אכן לא נכון שיסמסו תוך כדי רכיבה, זה מסכן את הרוכב, זה מסכן את מי שסביבו, אין על כך ויכוח.

<יותם אביזהר: גם אני מסתייג מפסקה (5), על איסור רכיבה על מדרכות.

<יותם אביזהר: אני חושב שאם יש קנסות, אדרבה, שהפקחים יטילו קנס של 300 שקל על משרד התחבורה שלא עושה מספיק שבילים ואולי אז משרד התחבורה יתאמץ קצת יותר לייצר תשתית בטוחה מופרדת, לא רק מהרכבים אלא גם מהולכי הרגל.

<יותם אביזהר: זאת הצעה אחת לתיקון.

איתן כבל: יש פה נציג של משרד האוצר?

איתן כבל: כשאומרים דבר כזה כבר הוא מחדד את האוזניים.

<יותם אביזהר: הצעה שנייה, יש לנו הצעה אחרת לניסוח פסקה (5).

<יותם אביזהר: אנחנו חושבים שנכון להחריג מאותו איסור גם את הילדים הקטנים, גם הורים שמרכיבים ילדים, גם הורים שמלווים ילדים קטנים וגם מי שרוכב במקום שאין בו תשתית בטוחה לרכוב, ונמצאים כאן מספר נציגים, אולי תהיה להם זכות דיבור בהמשך, ביניהם ד"ר אלכס קינג שמרכיב כיום את ילדיו על האופניים.

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול אותך.

מירב בן ארי: אני מקשיבה לדבריך.

מירב בן ארי: אמרת: החרגה של ילדים.

מירב בן ארי: עד איזה גיל?

<יותם אביזהר: יש כאן אנשי מקצוע, אני סומך על אנשי המקצוע.

מירב בן ארי: בעיניי אתה גם מספיק מקצועי.

מירב בן ארי: עד איזה גיל לדעתך, מהניסיון שלך, מספיק בטוח להשאיר אותם על המדרכה?

מירב בן ארי: אם כבר אמרת שפסקה (5) בעייתית – מקובל להחריג הורים שמרכיבים את הילדים על המושב, אין בעיה.

מירב בן ארי: סיפרתי שבשבוע שעבר הגעתי למרכזים לנוער בסיכון וראיתי ילד בן 13 רוכב על אופניו החשמליים על מדרכה ומרכיב את אחיו בן 5.

מירב בן ארי: עזוב שלפי החוק אתה יכול לקחת ממנו את האופניים – אני מקווה שיאמצו את הצעת החוק – או לתת דוח.

מירב בן ארי: השאלה, אם פקח של עיריית תל-אביב רואה ילד כזה מרכיב ילד אחר על אופניים חשמליים, מה הוא עושה?

מירב בן ארי: הוא אומר לו: אל תרכב על המדרכה?

<מיטל להבי: לילד בן 13 אסור לרכוב על אופניים חשמליים, זה לפי החוק, בכל חוק.

<מיטל להבי: אני רוצה לומר משהו.

<מיטל להבי: אי אפשר להוריד ילד לכביש אם הוא לא יודע את חוקי הנהיגה.

<מיטל להבי: לילדים אין רישיון נהיגה, הם לא עשו תיאוריה, הם לא מכירים.

<יצחק קדמן: ומבוגר את יכולה להוריד לכביש?

<מיטל להבי: גם מבוגר.

<מיטל להבי: אני חושבת שצריכה להיות מיומנות רכיבה, עם כל הכבוד.

מירב בן ארי: מבוגר בן 18 יכול לרדת מן המדרכה ולרכוב על הכביש.

<מיטל להבי: בכלל יש תופעה, שעבריינים ששללו להם את רישיון הרכב עוברים לרכוב על אופניים חשמליים.

איילת נחמיאס ורבין: חוסר אחריות להמשיך את המצב הקיים.

איילת נחמיאס ורבין: צריך למצוא פתרון באמצע.

<יותם אביזהר: נשאלה שאלה ואני רוצה לענות בקצרה.

<יותם אביזהר: אני חושב שאותו ילד שרוכב על אופניים חשמליים הוא תוצאה של מערכת שנכשלת, מערכת שלא עובדת מול היבואנים, מערכת שלא עובדת מול המשווקים, מערכת שלא עובדת מול ה"חאפרים".

<יותם אביזהר: אנחנו עכשיו באים אל אותו ילד כי הוא עבריין אבל הוא באמת החוליה האחרונה בשרשרת מאוד גדולה ומפוארת של עבריינים.

<יותם אביזהר: זה דבר ראשון.

<יותם אביזהר: דבר שני, היועצת המשפטית פה התייחסה לתקנות התעבורה מ-1961, שבאמת בזמנו אמרו שמקומן של האופניים- - -

מירב בן ארי: באותה תקנה מדברים גם על תלת-אופן.

מירב בן ארי: נו, באמת.

מירב בן ארי: אלה תקנות מ-1961.

איתן כבל: מירב בן ארי, קצת קשה אבל זה לא אומר שאת צריכה להתפרץ.

מירב בן ארי: לא קשה בכלל.

איתן כבל: נשמע כך.

איתן כבל: בבקשה.

<יותם אביזהר: אותה תקנה מ-1961 קבעה שמקומו של רוכב האופניים הוא או על אותו השביל – ואני מסכים עם אדוני היושב-ראש שזה מוצר במחסור, לצערנו – או על הכביש.

<יותם אביזהר: הבעיה שגם הנהגים בישראל לא יודעים את החוק וכאשר אדם רוכב על הכביש הם מצפים ממנו שיעלה על המדרכה, הם לא נותנים לו את הכבוד, הם לא שומרים את המרחק.

<יותם אביזהר: רבים מהרוכבים חוששים לעלות על הכביש, ובצדק.

<יותם אביזהר: הטיפול הוא לא רק לקדם חוקי אכיפה אלא גם לייצר את התשתית, לאכוף את המדיניות שלא מתבצעת בפועל, את אותה תוכנית "שִכבת אופניים" בתוכנית מתאר ארצית לתחבורה יבשתית, שאושרה ב-2012 ולא מתממשת, שכוללת הוראות שמחייבות תוכניות בהיררכיה נמוכה יותר.

<יותם אביזהר: נכון להגדיל את התקציב, נכון לממש את אותה תוכנית מטרופולינית בגוש דן, שכבר קיימת כמה שנים ועדיין לא מיושמת.

<יותם אביזהר: יש כל-כך הרבה דברים שנכון לעשות ולמען האמת אני מצפה, אדוני היושב-ראש, גם מהוועדה הזאת שתבדוק אחת לחצי שנה אם משרד התחבורה באמת עושה ככל יכולתו, כפי שטענה פה נציגת המשרד, כדי לעודד את הרכיבה הבטוחה ולקדם אותה.

<יותם אביזהר: לי יש סימן שאלה גדול בעניין הזה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני כבר אומר לפרוטוקול, גברתי מנהלת הוועדה, שלבקש דיווח אחת לחצי שנה כדי לערוך מעקב אחר השאלות שיותם אביזהר הזכיר – אשמח שנדרוש ונבקש את זה.

איתן כבל: איילת נחמיאס-ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: איתן כבל מכיר כבר את המסורת שלי, ולדעתי גם מנהלת הוועדה ומי שנוכח כאן, אני נוהגת להראות תמונה של אב שמרכיב את בתו בת השנתיים ברחובות תל-אביב כשהילדה אוחזת בצווארו בלבד.

<יצחק קדמן: זה אחיזה לצורך שמירה על שיווי משקל, לא כדי לחנוק אותו.

איילת נחמיאס ורבין: הנחת העבודה, שאין שום סיכוי שהילדה תעוף.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה ומתוודה שהתמונה הזאת הולכת אתי, אני ממש רואה אותה גם עכשיו לנגד עיניי.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שכולנו רואים מראות דומים.

<יצחק קדמן: עכשיו זה יהיה מותר לפי החוק.

איילת נחמיאס ורבין: התמונה הזאת באמת הולכת אתי באופן המובהק ביותר.

איילת נחמיאס ורבין: פשוט אדם אומר לעצמו: איפה בסופו של דבר החינוך לרכיבה בטוחה כאשר ילדה בת שנתיים מחזיקה בצוואר של אביה בעת הרכיבה?

איילת נחמיאס ורבין: אחרי שאמרתי את כל זה, אני חתומה על הצעת החוק ועומדת מאחוריה, בתור אדם שרוכב ביחד עם ילדיו מידי יום, וגם את זה איתן כבל שמע.

איילת נחמיאס ורבין: עד שנצליח לייצר באמת תשתית של רכיבה גם למכוניות וגם לרכבים דו-גלגליים במדינת ישראל כנראה אמשיך לדבר על הדבר הזה, וזאת רק הכנסת הראשונה שלי אז אני מקווה שהדבר הזה לא ייקח המון שנים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מוכרחים להסתכל על הסכנה הגדולה שמזמנת הרכיבה על אופניים חשמליים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוכבת גם על אופניים חשמליים, לא רק על אופניים רגילים, ואני אומרת לכם, בעצמי אני כמעט כל יום נדרס על-ידי אופניים חשמליים.

איילת נחמיאס ורבין: אני שואלת את עצמי מה צריך לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: האם צריך להרחיב את המדרכות?

איילת נחמיאס ורבין: אבל אנחנו יודעים שאי אפשר כי בתל-אביב למשל אי אפשר להרחיב את המדרכות.

איילת נחמיאס ורבין: עוד מעט נצטרך דווקא להרחיב את נתיבי התחבורה הציבורית כי כל תל-אביב הולכת להיות הפוכה על פיה.

איילת נחמיאס ורבין: מה אנחנו צריכים לעשות כשרוכב אופניים רוכב לא על-פי המותר אלא נגד כיוון התנועה?

איילת נחמיאס ורבין: אתה רואה רוכבי אופניים, בדרך כלל לצערי ילדים בני 15, שגם מרכיבים ילדים קטנים מהם.

איילת נחמיאס ורבין: פעם היו מרכיבים על הראמה.

איילת נחמיאס ורבין: יש פה אנשים שזוכרים את הראמה, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: אתה רואה את הילדים שרוכבים על-יד הים וכמובן יש להם גם חסקה.

איילת נחמיאס ורבין: איך לא דיברנו על הגלשן על הזרוע שהם מחזיקים בדרכם אל הים?

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת איך לא דיברנו על זה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים להבין שאנחנו חיים במציאות שונה, שמצד אחד יש הרבה יותר כלי תחבורה על הכביש, ומצד שני סוגי כלי התחבורה שזמינים לילדים ולבני נוער הרבה יותר מגוונים.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה שאני אומרת אבל לא דיברנו על הקורקינט החשמלי.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נמצאים בסיטואציה מאוד-מאוד מורכבת.

איילת נחמיאס ורבין: לא כל הערים בישראל הן תל-אביב, גם את זה צריך לומר.

איילת נחמיאס ורבין: יש מקומות שיותר בטוחים מטבעם כי נוסעים בהם פחות כלי רכב, כי הכבישים פחות עמוסים, הכול נכון.

איילת נחמיאס ורבין: גם בעיני לא כל דבר צריך להימדד או להיקבע על-פי המטרופולין תל-אביב.

איילת נחמיאס ורבין: אבל יש עוד כל מיני סוגי כלי תחבורה שלא כתובים כאן ומטרידים אותנו, ושם דווקא צריך להגיד תודה למשטרה, אני חושבת ששם מבצעים יותר אכיפה, על כל רכבי הטום והטרקטורונים.

איתן כבל: תני לנו להתעסק פה עם האופניים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת לסיים בדבר אחד.

איילת נחמיאס ורבין: הקשבתי לחברתי שלי יחימוביץ' בדיון במליאה לפני שבועיים, אם אינני טועה, כשהצעת החוק עלתה אחרי האישור בוועדת השרים לענייני חקיקה.

איילת נחמיאס ורבין: לשלי יחימוביץ' יש את הדרך שלה לשכנע אנשים.

איילת נחמיאס ורבין: כן, יש משהו בהצעת החוק הזאת שאני חתומה עליה ועומדת מאחוריה, אבל כן יש פה משהו קצת מוקצן, מירב בן ארי, ולדעתי אנחנו כן צריכות לחשוב עליו, בהקשר של אופניים שאינם אופניים חשמליים, בהקשר של אחיזה בכידון באופן מלא.

איילת נחמיאס ורבין: זאת רכיבה בכל זאת פחות מסוכנת, אם כי, עוד פעם, יש "טייסים" גם באופניים רגילים.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים לתת את הדעת על הדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להודות לכל הנוכחים, שבאמת חרדים לבטיחותם של צעירים ומבוגרים כאחד.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ד"ר אלכסנדר קינג, נציג הורים רוכבים.

<אורן לוטן: שנינו מאותו גוף.

<אורן לוטן: פשוט תכננו שאני אדבר קודם.

איתן כבל: אני גם אמור להבין את מה שאתם אומרים.

איתן כבל: מי זה ד"ר אלכסנדר קינג?

איתן כבל: אתה מעביר לו את זכות הדיבור?

איתן כבל: זה יפה.

<אורן לוטן: נרשמנו שנינו ותכננו שאני אדבר לפניו מבחינת סדר הדיון.

איתן כבל: לא, סליחה חברים, יותם אביזהר כבר דיבר והוא ייצג את הדברים.

איתן כבל: כדי שנוכל לשוחח גם ממקומות אחרים, מעבר לשבילי האופניים, ברשותך, אני מבקש, אם יהיה יותר זמן אין לי בעיה שתדבר אבל קודם כול בואו נשמע היבט אחר.

איתן כבל: בבקשה ד"ר אלכסנדר קינג.

<אלכסנדר קינג: אני מדבר בשם ההורים הרוכבים.

<אלכסנדר קינג: אני רופא משפחה בירושלים ויש לי שני ילדים.

<אלכסנדר קינג: כל יום אני מסיע את הילדים שלי לגנים ולבתי-ספר על אופניים עם כיסאות מאחורה ואני רואה בכל יום עשרות הורים אחרים עושים אותו דבר.

איתן כבל: אתה מדווש?

<אלכסנדר קינג: יש לי אופניים מיוחדים מאוד, ארוכים, שאפשר לשים עליהם שלושה ילדים.

<אלכסנדר קינג: יש מנוע אבל אי אפשר להפעיל את המנוע בלי לדווש.

<אלכסנדר קינג: אלה אופניים תקניים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לדעת איפה הוא קנה את האופניים האלה.

<אלכסנדר קינג: אני מגיע למטופלים שלי בלי להזיע, זה העיקר.

<אלכסנדר קינג: יש ארבעה כאלה בירושלים, אבל יש עשרות הורים שיש להם אופניים רגילים עם כיסא מאחור.

<אלכסנדר קינג: כל הורה כזה זה אוטו אחד פחות בכביש.

<אלכסנדר קינג: אני רואה עשרות הורים כאלה בכל יום, מורידים את הילדים ורוכבים לעבודה.

<אלכסנדר קינג: אני חושב שאסור למנוע מאתנו את הזכות לבחור מה הדרך הכי בטוחה לנסוע כשאנחנו עם הילדים.

<אלכסנדר קינג: לפעמים זה הכביש, לפעמים זה השביל ולפעמים, אין מה לעשות, זה המדרכה.

<אלכסנדר קינג: אני לא יכול להיכנס לכביש סואן שיש בו משאיות ואוטובוסים ודלתות נפתחות של מכוניות חונות אם יש על-ידי מדרכה.

איתן כבל: אתה גם רופא.

איתן כבל: אם כל אחד יחליט לעצמו מה נכון, איך זה יעבוד?

איתן כבל: הרי מה הבעיה, אם היינו סומכים על כולם, שכל אחד יודע להחליט מה נכון – האמן לי, היינו חוגגים, הכול היה "סבאבה".

<אלכסנדר קינג: זה דבר פשוט מאוד: מדברים על הורים עם ילד.

איתן כבל: יש גם הורים ששוכחים ילד באוטו.

איתן כבל: סליחה שאני אומר את זה.

איתן כבל: לא שאני מתנגד לְמה שאתה אומר, רק בואו נשים דברים בפרופורציות.

איתן כבל: אני לא מציע לכולנו לדבר בשם כל ההורים.

איתן כבל: צריך לנסות להביא את זה אל תוך מסגרת שיש בה היגיון.

איתן כבל: אני לא נגד.

איתן כבל: אם אתה שואל אותי, כאשר הורה או ילד בן 14 רוכב על המדרכה ברור לי מה אני אומר.

<חוה ראובני: הוא בוחר מה בטוח בשבילו אבל לא חושב מה בטוח להולכי הרגל, שהולכי הרגל צריכים לתמרן בין האופניים.

<חוה ראובני: אופניים באים מאחור ואנשים לא שומעים אותם בכלל ולא יודעים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוכבת אופניים והולכת רגל ואני ערה לשתי הסיטואציות.

<אלכסנדר קינג: אני רוצה לבקש פטור מקנס להורים או לאנשים מעל גיל מסוים שרוכבים עם ילד מאחור.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': למען האמת אני חתום על הצעת החוק.

עיסאווי פריג': החשיבה שלי מאחורי זה, ברגע שאתה רואה שעשרות אלפי אופניים חשמליים הולכים להיות על הכביש אז הנושא הזה חייב לעלות לסדר היום, ואין יותר חזק להעלות את זה לסדר היום מאשר באמצעי חקיקה.

עיסאווי פריג': אמנם זאת הצעת חוק תל-אביבית, אנחנו מודים, אבל מאחר ותל-אביב היא המדינה שמושכת את כל הפריפריה אז אולי באחד הימים, על הדרך, תהיה מדרכה גם ביישוב כאן וביישוב שם ונטפל.

עיסאווי פריג': אני מסכים עם חברת הכנסת נחמיאס-ורבין, שבעצם העובדה שאנחנו מעלים את זה על סדר היום צריך לנהוג במידתיות בכל הדברים, אבל הדבר הזה צריך להיות מוסדר.

עיסאווי פריג': אי אפשר להתעלם מ-128,000 כלים חשמליים שעולים על המדרכה ועל הכביש ואנחנו ממשיכים להתייחס כאילו כלום לא קרה.

עיסאווי פריג': יש דבר שחייבים להסדיר, בגלל זה אנחנו כאן דנים בהצעת החוק.

עיסאווי פריג': אני מאמין שנצא עם דבר שיתאים.

עיסאווי פריג': תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברת הכנסת נורית קורן, ממש בקצרה.

נורית קורן: קודם כול, כל הכבוד למירב בן ארי על הצעת החוק.

נורית קורן: הנושא חשוב מאוד.

נורית קורן: גם אני חתומה על ההצעה הזאת.

נורית קורן: אני חושבת שצריך לתת את הדעת כאן גם לנושא הביטוח, שהוא מאוד-מאוד חשוב, והרישוי.

נורית קורן: בביטוח אנחנו יודעים שגם לנהגים עצמם וגם למי שנפגע אין שיפוי וזה מאוד-מאוד חשוב.

נורית קורן: וגם נושא המנוע, שבדרך כלל מגדילים אותו.

איתן כבל: שיפור של המנוע.

נורית קורן: גם על זה צריך לתת את הדעת, שהחוק הזה יתייחס גם לנושא הזה.

נורית קורן: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברת הכנסת שלי יחימוביץ', בבקשה.

שלי יחימוביץ': כמה דברים.

שלי יחימוביץ': קודם כול, הנושא מאוד-מאוד-מאוד חשוב.

שלי יחימוביץ': רכיבה על אופניים בכלל, ואופניים חשמליים בפרט, למרות שזה לא מוסדר ויש בזה הרבה איומים, זה אחד הדברים המבורכים ביותר שיכולים להיות להפחתת הזיהום הסביבתי, להורדת הצפיפות והעומס בכבישים, לפחות סיכון לחיי אדם, לבריאות וכושר של משתמשים יוממיים.

שלי יחימוביץ': לכן יש חשיבות גדולה מאוד לנושא הזה.

שלי יחימוביץ': לא סתם התכנסנו כאן לדון במשהו שהוא בוודאי לא שולי וקטן.

שלי יחימוביץ': קודם כול הערה לגבי הצעת החוק עצמה שכבר נאמרה כאן כמה פעמים אבל חייבים להגיד אותה, ואני יודעת, מירב בן ארי, שלא התכוונת לזה אבל בעובדה כל החוק הזה חל גם על אופניים רגילים.

שלי יחימוביץ': זה מטורף לחלוטין.

שלי יחימוביץ': פשוט אין לזה מקום.

שלי יחימוביץ': מכיוון שזה הבסיס שלנו להמשך החקיקה צריך לתת על זה את הדעת כי אנחנו נמצא את עצמנו בסוף עם איזו "מפלצת" שבוודאי מירב בן ארי לא התכוונה לחוקק מלכתחילה.

שלי יחימוביץ': דבר נוסף, כשאנחנו מדברים על הילד שההורה מרכיב והוא מסכן את חייו של הילד, תחשבו על זה שאותו הורה אם היה נוהג ברכב ממונע רגיל היה מסכן את חייו של ילד אחר על הכביש.

שלי יחימוביץ': אנחנו חייבים להסתכל על התמונה הכוללת, לא רק על ה"פְרֵיים" המצומצם שעליו אנחנו מתכנסים לדבר.

שלי יחימוביץ': ככל שיהיו יותר רוכבים – אשים נפשי בכפי ואגיד: אפילו על אופניים חשמליים, שמעצבנים גם אותי כרוכבת רגילה, וכל הסאגה כבר נפרשה פה- - -

ג'מאל זחאלקה: כולם פה רוכבים על אופניים חוץ ממני?

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': הגיע הזמן לחשבון נפש.

ג'מאל זחאלקה: כל חברי הכנסת רוכבים על אופניים?

ג'מאל זחאלקה: בכפר קרע בדרך עפר אי אפשר לרכוב על אופניים.

שלי יחימוביץ': יש לי תחושה שבכפר קרע פחות מסוכן מאשר בתל-אביב.

<חוה ראובני: יש אופני שטח.

שלי יחימוביץ': גם אופניים חשמליים, אחרי שיוסדרו, עדיף אופניים חשמליים על כלי רכב ארבע גלגלי, תכירו בזה, גם זה עדיף לציבור באופן כללי.

שלי יחימוביץ': הילדים שלנו מסכנים את חייהם גם כשהם הולכים ברגל ברחוב וחוצים מעבר חצייה, לא רק כשהם רוכבים על אופניים.

שלי יחימוביץ': לכן צריך לשנות את כל הקונצפט של ההתייחסות לכלי המבורך והמדהים הזה.

שלי יחימוביץ': אתמול בדרך לוועידה "המונומנטלית" שהיתה לנו של מפלגת העבודה, התלבטתי לפני שיצאתי לדרך מביתי ברחוב הרב קוק לשדרות ירושלים 9, שם התקיימה הוועידה, האם לקחת את האופניים שלי או לנסוע ברכב.

שלי יחימוביץ': לבושתי – תמיד כשאני לוקחת את הרכב אני מתחרטת – הנסיעה ארכה שעה שלמה, מדובר על קילומטר וחצי, בפקקים אימתניים.

שלי יחימוביץ': הייתי על סף דריסה של כמה אנשים חפים מפשע, הוספתי לזיהום הסביבה שעה של פליטת גזים מהרכב, הוספתי לעומס בכביש, הוספתי להתעצבנות של מאות נהגים על הכביש.

שלי יחימוביץ': אין ספק שבשבתי כנהגת ברכב ארבע גלגלי הסבתי הרבה יותר נזק לסביבה וסיכון מאשר לו הייתי לוקחת את האופניים.

שלי יחימוביץ': בסוף הגעתי לוועידה והכול הסתדר...

איתן כבל: אני מודה שהייתי מודאג.

איתן כבל: ..

שלי יחימוביץ': לכן אני מציעה ממש להיות זהירים בחקיקה הזאת, שמצרה צעדים של רוכבי אופניים בכלל, אבל גם אפילו של רוכבי אופניים חשמליים.

איתן כבל: חברת הכנסת יחימוביץ', בסוף יש כאן עניין של איזון.

איתן כבל: הרי אף אחד מאתנו לא רוצה שלא ירכבו, אבל אם נמצא עצמנו לא עוסקים בזה וכולם יעברו לרכוב במדרכה – בסוף-בסוף צריך למצוא כללים שכאשר כותבים אותם יודעים שאפשר לעמוד בהם.

איתן כבל: לא להגיד את זה כדי "לעשות וי והתקדמנו".

שלי יחימוביץ': אבל לעומת זאת, אנחנו כן חשופים לסכנה של חוקים טורדניים שבסופו של דבר יפגעו גם ברצון של כולנו.

שלי יחימוביץ': בסופו של דבר אנחנו רוצים לעשות טוב לאזרחי מדינת ישראל.

איתן כבל: לכן אנחנו משתדלים בוועדה הזו להוריד את הטורדניים למיניהם.

שלי יחימוביץ': למשל, בשעתו נחקק חוק בידי גלעד ארדן שכפה חבישת קסדה גם על מבוגרים, גם בתוך העיר על אופניים רגילים.

<יניב יעקב: גם היום אנחנו תומכים בזה.

שלי יחימוביץ': זה חל על מבוגרים.

שלי יחימוביץ': זה היה חוק חבישת קסדה.

שלי יחימוביץ': אני מודה ואני גאה בכך שביחד עם דב חנין וחברי כנסת נוספים ביטלנו את החוק הזה והסרנו את חובת חבישת הקסדה.

<יניב יעקב: והיום נפגעים לא מעט רוכבים בגלל ההסרה הזאת.

שלי יחימוביץ': סליחה, אני מדברת עכשיו.

איתן כבל: אתה יכול להתמודד, להיכנס לכנסת ולנסות לשנות את החוק.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יכול גם בלי פריימריז.

שלי יחימוביץ': הערות הביניים האלה לא לעניין כי בשעתו כשקיימנו את הדיונים האלה שמענו את כל הדנים.

שלי יחימוביץ': באמת יש חוקים שמרוב דאגה לציבור אנחנו בסופו של דבר עושים את ההיפך.

שלי יחימוביץ': לכן אני מציעה להיות זהירים מאוד בחקיקת החוק הזה, למרות שברורות לי הכוונות טובות.

שלי יחימוביץ': אגב, אני מסכימה עם כל מה שמיטל להבי אמרה.

שלי יחימוביץ': בקליפת אגוז, היא סיכמה את כל הדברים.

שלי יחימוביץ': אני מאוד-מאוד נרתעת מהעברת סמכויות לידי פקחים.

שלי יחימוביץ': שוטר זה שוטר ופקח זה פקח.

שלי יחימוביץ': האקט הזה, של עצירת מי שרוכב על אופניים, כרגע גם אופניים רגילים אבל גם אופניים חשמליים, הוא אקט שיש בו הפעלת כוח.

שלי יחימוביץ': הוא גם יכול להסתיים, כפי שאמר כאן דב חנין, במרדף.

שלי יחימוביץ': לא הייתי ממהרת לתת את הסמכות הזאת בידי פקח עירוני.

שלי יחימוביץ': יש כאן שוב את אותה זליגה, בגלל שהמשטרה בקשיים ובגלל שהיא בצמצומים ובגלל שאין לה כוח אדם יש לנו נטייה לפרק את המשטרה מהסמכויות שלה ולהעביר את הסמכויות האלה לפקחים עירוניים.

שלי יחימוביץ': יש יותר פקחים עירוניים במקומות מבוססים, צריך לזכור גם את זה, ואז אנחנו יוצרים גם אי-שוויון.

שלי יחימוביץ': לכן באופן גורף אני נגד העברת סמכויות לפקחי עירייה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מבקש מירון דור, מנכ"ל איגוד האופניים, לומר את דבריו ואחריו ד"ר יצחק קדמן.

איתן כבל: בבקשה.

<ירון דור: בוקר טוב, תודה רבה שזימנתם אותנו.

<ירון דור: אני לא רוצה למחזר את הדברים אבל בגדול, אני שותף לדעתם של דב חנין ושל שלי יחימוביץ'.

<ירון דור: קודם כול, אני חושב שצריך לעשות הפרדה בין אופניים רגילים לאופניים חשמליים.

<ירון דור: אנחנו כאיגוד אופניים עוסקים אך ורק באופניים רגילים – תחרותיים, עממיים וכולי.

<ירון דור: אבל בכל זאת יש לנו דעה על האופניים החשמליים.

<ירון דור: קיימנו על זה דיון פנימי אצלנו.

<ירון דור: אנחנו בעד התופעה של אופניים חשמליים מהסיבות שאמרה שלי יחימוביץ: יוממות, ירוק וכל הסיבות האלה.

<ירון דור: גם אי אפשר לעצור את זה, הקידמה כבר פה, הטכנולוגיה כבר פה, יש לה יתרונות, רק צריך למצוא את הדרכים.

<ירון דור: מה שמפריע לי בדיון הזה, ונאמרו פה כל מיני דברים שאחזור עליהם- - -

איתן כבל: אל תחזור עליהם.

<ירון דור: אגיד אותם בקונטקסט, רק בכותרות.

<ירון דור: הקונטקסט של הדיון הזה לא יכול להיות רק פיקוח ואכיפה.

<ירון דור: הקונטקסט של הצעת החוק צריך להתחיל בתקינה, איך מבססים את זה לגבי מהירות, גלגלים וכולי.

<ירון דור: איך מפקחים על זה – דרך רישוי פעם בשנה או פעם בשנתיים, בצורה כזו או אחרת.

<ירון דור: איך מייצרים ביטוח דרך הרישוי, דרך הקנייה, "בילט-אין" או לא "בילט-אין", כדי שיהיה ביטוח צד ג' למי שנפגע או פוגע.

<ירון דור: מגבלת גיל – אני מסכים, מגיל 14 ואילך.

<ירון דור: "קסדה בראש טוב", החוק שחוקקתם בזמנו התייחס לאופניים רגילים.

<ירון דור: אני מציע לשקול את זה מחדש.

<ירון דור: זה סיפור אחר, זה מהירויות אחרות, זה פוגע באנשים אחרים.

<ירון דור: הנזק שנגרם – ויש פה סטטיסטיקות – תשקלו את זה מחדש.

שלי יחימוביץ': לגבי אופניים חשמליים.

<ירון דור: רק לגבי אופניים חשמליים.

<ירון דור: אני מסכים אתך לגבי מה שאמרת על אופניים רגילים.

<ירון דור: מסלולים – אני בעד, אבל עד שזה יקרה וכשזה יקרה, וואלה.

<ירון דור: צריך לחוקק חוק שנוכל לעמוד בו.

<ירון דור: לחוקק חוק שקובע שאי אפשר להיות על מדרכות, לצערי זה חוק שהציבור לא יוכל לעמוד בו.

איתן כבל: מה אתה אומר?

איתן כבל: בסוף נעבור על ראשי הגגות?

<ירון דור: לא, אני בעניין של קנסות ואכיפה, רק צריך להגביר- - -

איתן כבל: סליחה, אני מחפש את האיזון.

איתן כבל: הקידמה הזאת, שאנשים קונים אופניים חשמליים, בלתי ניתנת לעצירה.

איתן כבל: אני גם לא מנסה לעצור אותה.

איתן כבל: אבל אנחנו מוצאים את עצמנו במצב שהמרחב של המדרכה הופך להיות המרחב הרשמי של האופניים החשמליים, זה הסיפור.

איתן כבל: יש מקומות שזה כבר לא מטרד אלא ממש סכנה.

איתן כבל: לפעמים לא נותרה לך ברירה אלא ללכת בכביש.

איתן כבל: אולי זה קצת בהגזמה, אבל לפעמים אתה מוצא את עצמך במקומות מסוימים בהם אתה רואה עשרות רוכבי אופניים חשמליים על המדרכה ואתה פשוט לא מצליח ללכת על המקום שבהגדרה צריך להיות עבור הולכי רגל.

<ירון דור: יש לך פתרון מעשי?

<ירון דור: אני בעד שיהיו להם שבילים מסומנים בצבע ירוק ידידותי ואני בעד שזה יקרה אתמול, לא מחר.

איתן כבל: אני מבין את מה שאתה אומר.

איתן כבל: אם הכול היה בסדר והיו שבילי אופניים השיח הזה היה כנראה אחר.

איתן כבל: בסוף צריך למצוא נקודת איזון גילאית.

איתן כבל: כשאני אומר שמגיל 16 יהיה אפשר, זה לא כי אני שמח בחלקי, אלא מתוך הנחה כזאת: בגיל 16 יש לו כבר תעודת זהות, הוא כבר יותר בוגר.

איתן כבל: אגיד לך עוד דבר מהמקום שבו אתה נמצא.

איתן כבל: אנחנו לאט-לאט בלי משים מקדשים את האופניים החשמליים.

איתן כבל: קשה היום כבר למצוא מדווש.

<ירון דור: אני חולק עליך בענק בעניין הזה, אבל בואו לא ניכנס לוויכוח.

איתן כבל: קודם כול, מותר לך לחלוק עליי בענק, מסיבה פשוטה, כי גם על משה רבנו חלקו כשירד מהר סיני.

איתן כבל: זה בסדר גמור.

איתן כבל: מה אתה רוצה שאגיד לך?

איתן כבל: הוא אמר שהוא חולק עליי בגדול.

איתן כבל: הייתי חייב למצוא משהו מקביל.

שלי יחימוביץ': איתן כבל תמיד שואף למעלה.

שלי יחימוביץ': ..

<ירון דור: אופניים חשמליים זה מוצר משלים לאופניים והוא עונה על אותו צורך.

ג'מאל זחאלקה: זה לא בעקבות התנ"ך, זה בעקבות אחד העם.

איתן כבל: אני מנסה לומר לכולנו, כל אחד מתחמק בדרכו.

איתן כבל: אנחנו נוגעים בעניין עצמו.

איתן כבל: יש את השאלה המרכזית, על העברת סמכויות לפקחים.

איתן כבל: זאת שאלה נכבדה.

איתן כבל: בסוף אני גם מבקש מאנשי מקצוע – אתה מבחינתי איש מקצוע.

איתן כבל: כשאני מדבר עם יותם אביזהר אני רואה איש מקצוע.

איתן כבל: כשאנחנו יודעים את הנתונים – אל תמריאו ל-30,000 רגל, שם אין חמצן.

איתן כבל: אני מנסה למצוא בתוך המערכת הזאת, כשאנחנו יודעים מה המצב ואיפה אנחנו עומדים, למצוא מכם, אנשי המקצוע – אני לא איש מקצוע, אני או הולך רגל או רוכב אופניים מעת לעת, לא בתדירות גבוהה, או ברוב המקרים נהג.

איתן כבל: יש לאדם משפחה, יש לאדם ילדים.

איתן כבל: אני מנסה למצוא את עצמי בתוך המרחב הזה.

איתן כבל: אתם אנשי המקצוע לא עוזרים לי.

איתן כבל: כל אחד בא עם המשנה שלו.

<ירון דור: אתה צודק.

<ירון דור: הפתרון הוא לא חד וחלק, אבל בין האפשרות לרכוב בכביש בתעבורה עמוסה – אם כל הזמן מתייחסים לתל-אביב – עדיף לרכוב על המדרכות, לצערי זה המצב.

<ירון דור: עדיף להגביר את הסימון, לעשות את זה הרבה יותר מהר, עם משאבים גדולים יותר, בצד החיצוני של המדרכות לעשות סימון בצבע או בפסים שגם ישמש הולכי רגל, למרות שזה גם בעיה.

<ירון דור: דרך אגב, מי שהולך בירקון רואה את ההתנגשויות בין האופניים להולכי הרגל כך שזה לא סוג של פתרון.

<ירון דור: כללתם בהצעת החוק הולכי רגל ואופניים באותו נתיב, כפי שכללתם את האופניים הרגילים עם האופניים החשמליים.

<ירון דור: לדעתי עשיתם קצת "מִישְמַש" בעניין הזה.

איתן כבל: בסוף צריך פתרון.

מירב בן ארי: בסוף אתה מתעלם ממה שקורה במדינה.

מירב בן ארי: אתה אומר: הכול בסדר, הכלבים נובחים.

מירב בן ארי: אתה אומר: בלי קנסות.

איתן כבל: הוא עדיין לא אמר כלום.

איתן כבל: הייתי פה כשהוא דיבר.

מירב בן ארי: הדבר היחיד שעליו בינתיים ניתנו הצעות שאיכשהו אפשר לדבר עליהן הוא פסקה (5), ובאמת יש מקום לשנות, אבל אתה לא מציג שום הצעת ייעול.

<ירון דור: אני רוצה להציע הצעה אחת, ברשותך.

<ירון דור: אני בעד קנסות, אני בעד אכיפה, למעט פסקה (5).

<ירון דור: דבר נוסף שעדיין לא דיברו פה בכלל הוא נושא הפרסום והמניעה.

איתן כבל: אפשר להכניס גם סימולטורים לאימונים בהליכה.

איתן כבל: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

ג'מאל זחאלקה: זה כמו אדמה בתולה, ארץ שאין בה חוקים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו כמו חלוצים שמנסים לסלול דרך.

ג'מאל זחאלקה: זו המציאות.

ג'מאל זחאלקה: יש חברי כנסת רבים שרוכבים על אופניים ולכן הנושא הזה אני בטוח שיקודם, ויקודם שוב ושוב כי יש מי שידבר על זה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לערוך דיון בנושא הזה במנותק מהצעת החוק.

ג'מאל זחאלקה: יש לדון בהצעת החוק, אבל אי אפשר לכלוא את הנושא הזה בדיון במסגרת הצעת החוק.

ג'מאל זחאלקה: למשל אנחנו מדברים על עניין המדרכות ויש חילוקי דעות לגבי נסיעה על מדרכות, אבל בטוח שיש מדרכות שאי אפשר לנסוע עליהן.

ג'מאל זחאלקה: אז למה שלא יהיה סימון שאסור לרכוב על אופניים במקומות מסוימים שאנחנו יודעים שמועדים לפורענות בגלל צפיפות גדולה?

איתן כבל: אתה אומר שיש מדרכות מספיק רחבות שאפשר אולי לנסות לסמן אותן.

ג'מאל זחאלקה: היום הדברים פרוצים, אין תקינה.

ג'מאל זחאלקה: יש מקומות שבהם אסור לרכוב על מדרכות.

<יפעת רווה: הכלל הוא שאסור לנסוע על מדרכות, אלא אם כן יש שביל אופניים.

עיסאווי פריג': כולם עוברים על החוק.

<יפעת רווה: זאת הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אז אפשר לקבוע קנס מוגבר.

ג'מאל זחאלקה: למשל במקום שאתה יודע שסכנת נפשות לנסוע בו צריך שיהיה קנס מוגבר.

ג'מאל זחאלקה: גם על הנושא הזה צריך לתת את הדעת.

ג'מאל זחאלקה: צריך קודם כול לעשות תקינה ברורה ברכב עצמו.

ג'מאל זחאלקה: מי שמוכר רכב שלא לפי התקינה, זה עבירה.

ג'מאל זחאלקה: אופניים חשמליים בשבילי זה רכב.

ג'מאל זחאלקה: כל דבר ממונע הוא רכב.

ג'מאל זחאלקה: זה לא שונה בהרבה מהטוסטוס הישן והטוב שהיה בשנות השישים, כלומר זה לא בדיוק המצאה חדשה.

ג'מאל זחאלקה: צריכה להיות תקינה.

ג'מאל זחאלקה: יש סעיפים בהצעת החוק שאני בעדם, למשל שהאחריות חלה לא רק על המוכר אלא גם על הקונה.

ג'מאל זחאלקה: לא תקנה רכב אלא אם יש לך תעודה שזה על-פי התקינה ולא תמכור אלא אם אתה עומד בכל הוראות החוק.

ג'מאל זחאלקה: זה שערורייה, בגין אס-אם-אס ושימוש בטלפון הקנס צריך להיות לא 300 שקל אלא כמו ברכב רגיל.

<חוה ראובני: זה כבר היום.

ג'מאל זחאלקה: לא, לפי הצעת החוק הקנס שיוטל הוא 300 שקלים.

איילת נחמיאס ורבין: הצעת החוק מורידה את הקנס.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני אומר שהקנס יהיה כמו ברכב רגיל.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע מה אני אומר.

<קריאה: להשאיר את המצב כמו היום.

איתן כבל: חברים יקרים, הוא מדבר באופן ברור.

איתן כבל: למה אתם עושים פרשנויות בחייו?

ג'מאל זחאלקה: קנס של 300 שקל, זה בדיחה.

ג'מאל זחאלקה: זה צריך להיות כמו רכב רגיל.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה יותר מסוכן, הייתי מגדיל את זה אפילו עוד יותר.

ג'מאל זחאלקה: בכיוון הזה צריך להסתכל כי זה מסוכן הרבה יותר.

ג'מאל זחאלקה: תחשבו, אם מישהו מדבר תוך כדי נהיגה ברכב או באופניים – בהשוואה זה הרבה יותר מסוכן באופניים.

ג'מאל זחאלקה: צריך לעשות התאמה בין הסיכון לבין העונש.

ג'מאל זחאלקה: יש לי בעיה עם הצעת החוק.

ג'מאל זחאלקה: חלק מן הדברים ראויים וצריך לאמץ אותם, במיוחד הדברים שיוצרים סיכון גדול, כמו דיבור בפלאפון או אס-אם-אס, צריך להגביר עוד יותר את האכיפה בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: אבל באופן עקרוני אני נגד העברת סמכויות ממשטרה לפקחים.

ג'מאל זחאלקה: אי אפשר להכניס את אכיפת החוקים דרך החלון.

ג'מאל זחאלקה: לאט-לאט מתחילים להעביר כל מיני סמכויות, פעם בעניין אלימות במגרשי כדורגל, פעם בענייני בריונות, אחר-כך יועברו סמכויות בעניין התנהגות במועדוני לילה ואחר-כך יוסיפו רכיבה על אופניים.

איתן כבל: בסוף האזרחים יפקחו אחד על השני.

ג'מאל זחאלקה: רוצים לעשות את זה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: שלא נתעורר יום אחד כשהפקחים הם שוטרים בלי שאנחנו יודעים על זה.

ג'מאל זחאלקה: אם רוצים לעשות את זה, צריך לעשות את זה בצורה מסודרת על-ידי הכשרה משטרתית לפקחים, וצריך שיהיה מי שיפקח עליהם.

ג'מאל זחאלקה: אם רוצים ליצור מנגנון כזה, שיהיה תָחוּם בזמן.

ג'מאל זחאלקה: למה מעבירים סמכויות לפקחים?

ג'מאל זחאלקה: הרי כולם אומרים פה: בגלל שאין מספיק שוטרים.

ג'מאל זחאלקה: אם היו מספיק שוטרים לא היה צורך בפקחים.

איילת נחמיאס ורבין: אף פעם לא יהיו מספיק שוטרים בשביל לעשות את כל הפיקוח שנדרש, זאת האמת.

<מיטל להבי: זה לא רק בגלל שאין מספיק שוטרים.

<מיטל להבי: גם סדרי העדיפות של המשטרה, עם כל הכבוד, יכולים להיות אחרים, להתעסק בפשיעה.

מירב בן ארי: למה אתה לא אומר שזה לא מעניין אותם?

מירב בן ארי: אם לא תיתן סמכויות לפקחים ימשיכו להיות עבירות.

ג'מאל זחאלקה: יש פה עניין גם של איך נעשית אכיפה.

ג'מאל זחאלקה: אכיפה נעשית על-ידי המשטרה בינתיים.

מירב בן ארי: איזו אכיפה?

מירב בן ארי: אין אכיפה בכלל.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה רוצה לעשות אכיפה כזאת – יש משטרת תנועה.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה רוצה לתת סמכויות תנועה לפקחים עירוניים, בבקשה, שהם יהיו בצורה כזאת או אחרת זרוע של משטרת התנועה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לעשות את זה בצורה מסודרת ולא ב"שליפות" כל אימת שנוח.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה ד"ר יצחק קדמן.

<יצחק קדמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

<יצחק קדמן: קודם כול אני רוצה להגיד שטוב שההצעה הזאת הונחה על השולחן.

<יצחק קדמן: המצב, שהדברים לא בהירים ולא ברורים ואיש הישר בעיניו יעשה, לא משרת אף אחד, בוודאי לא משרת ילדים שנפגעים כתוצאה מזה.

<יצחק קדמן: לכן טוב שהוועדה נותנת לזה מקום.

<יצחק קדמן: אני רק מבקש שלא ניחפז כי יש בהצעה הזאת הרבה מאוד בעיות.

<יצחק קדמן: יש חסרים, מצד אחד, ובעיות, מצד שני.

<יצחק קדמן: הייתי מבקש, אדוני היושב-ראש, אני מבין שזה גם על דעת המציעה, בואו נפריד בין אופניים לאופניים חשמליים.

<יצחק קדמן: אלה שני דברים שונים לחלוטין.

<יצחק קדמן: תזכרו שאופניים יכולים להיות גם אופני ילד קטנים ולא מזיקים עם גלגלי עזר, זה גם אופניים.

<יצחק קדמן: זה לא דומה בכלום לאופניים חשמליים.

איתן כבל: בזה אני אתך לגמרי.

איתן כבל: אין על זה ויכוח.

<יצחק קדמן: המציעה כללה בדברי ההסבר קביעה חשובה מאוד, שאופניים חשמליים הם כלי תחבורה לכל דבר ועניין, וזה נכון, אבל מזה צריך להסיק מסקנות שלא נמצאות בהצעת החוק.

<יצחק קדמן: אתן לכם דוגמה.

<יצחק קדמן: אין בהצעת החוק מילה אחת על נושא הביטוח.

<יצחק קדמן: זה אחד הדברים הכי חשובים.

<יצחק קדמן: אנחנו מדברים על פגיעות.

<יצחק קדמן: נפגעים נשארים ללא מי שיכול לפצות אותם.

<יצחק קדמן: אם זה כלי רכב לכל דבר ועניין צריך שתהיה חובת ביטוח.

<יצחק קדמן: אגב, אני מוסיף גם חובת רישוי.

<יצחק קדמן: אגב, בדרכי לפה – ולא באופניים, אני מתנצל בפני כל הרוכבים – ברחוב פייר קניג, שהוא רחוב סואן וגדול בירושלים, מול כיוון התנועה נסע אדם על אופניים חשמליים.

<יצחק קדמן: הוא לא היה ילד, הוא לא היה נער, הוא לא היה קטין, נסע אדם מבוגר מול כיוון התנועה.

<יצחק קדמן: אני לא יודע אם יש לו רישיון לרכב כלשהו ואני לא יודע אם הוא מבין תמרורים, אם הוא יודע את הדברים המינימליים הנדרשים.

<יצחק קדמן: אם זה כלי רכב לכל דבר צריכה להיות אליו התייחסות ככלי רכב, צריכה להיות חובת רישוי וצריך שתהיה חובת ביטוח.

<יצחק קדמן: אגב גם בנושא הקסדה, תסבירו לי מה ההבדל בין קטנוע קל, או מה שהיה פעם טוסטוס, שמחייב חבישת קסדה לבין אופניים עם מנוע חשמלי שנוסע במהירויות גבוהות, גם אם לא שדרגו אותו.

<יצחק קדמן: למה אין שם חובת חבישת קסדה אם זה כלי רכב לכל דבר?

שלי יחימוביץ': כי זה לא אותה מהירות.

שלי יחימוביץ': אם ההורה שהולך לקחת ילדים מן הגן יצטרך גם לקחת קסדה לא יהיה לו איפה לקשור את הקסדה, לא יהיה לו איפה לקחת את הילדים במקביל על הידיים והוא ייסע באוטו.

שלי יחימוביץ': זה בסוף התוצאה של המגבלות.

<יצחק קדמן: אני חושש מאוד – וזה עניין נוסף – מהרכבת ילדים על אופניים חשמליים.

<יצחק קדמן: לפחות תקבעו מה הסטנדרט שצריך להרכיב ילד כשהוא נוסע ברכב ממונע.

<יצחק קדמן: האם צריך להיות מושב בטיחות?

<יצחק קדמן: האם אפשר לתפוס אותו בידיים ולנסוע?

מירב בן ארי: על-פי החוק חייב להיות מושב בטיחות.

מירב בן ארי: זה כתוב בתקנות.

מירב בן ארי: אני יכולה להראות לכם.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שרכב שמסיע הורה עם ילד לגן מסכן יותר ילדים מרוכב אופניים שמגיע עם ילד על האופניים.

<יצחק קדמן: אבל ברכב יש כללים.

שלי יחימוביץ': ולמרות הכללים אתה רואה את מספר תאונות הדרכים.

<יצחק קדמן: חברת הכנסת נחמיאס-ורבין הראתה לי תמונה של ילד שנתלה על ההורה שלו מאחור.

איילת נחמיאס ורבין: שלי יחימוביץ' לא מעודדת דברים כאלה, זה ברור.

איילת נחמיאס ורבין: גם אני לא ראיתי פעמים רבות דבר כזה.

<יצחק קדמן: יש בהצעת החוק הזאת הרבה מאוד חסרים.

<יצחק קדמן: אולי אוכל לקבל ממציעת החוק איזה הסבר.

<יצחק קדמן: נלקחו 6 סעיפים מתקנות קיימות ועליהם נאמר שתהיה אכיפה.

<יצחק קדמן: מה שאין שם, למשל, זה חובה שיהיה לך אור לנסיעה בלילה.

מירב בן ארי: זה גם כתוב בתקנות.

מירב בן ארי: סליחה, אדוני.

מירב בן ארי: בתקנות נכתב: "מותקן בהם – (א) צופר או פעמון; (ב) פנס קדמי בעל תאורה לבנה; (ג) פנס אחורי בעל תאורה אדומה; (ד) מחזירי אור".

מירב בן ארי: יש תקנות.

<יצחק קדמן: זה בתקנות הכלליות.

מירב בן ארי: אתה אומר שיש דברים רבים לתקן.

מירב בן ארי: כל הדבר זה הוא 10-15 שורות.

מירב בן ארי: עם המשך הדיבורים, על למה שוטרים ולמה אחרים, לא ייצא כלום מכל הסיפור הזה, אנחנו נמשיך ועד שמישהו לא ייהרג – פרט אותו אדם שכבר נהרג בפברואר, אדם זקן – אף אחד כאן לא יתעורר.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד, אין לי בעיה, מקובלת עלי ההצעה של חברתי לגבי אופניים, מקובלת עליי ההצעה שלא על המדרכה, אבל באמת, אתם רוצים לשים בזה סדר או להמשיך להסתובב במדרכות כמו היום?

מירב בן ארי: יש לי חדשות בשביל כולכם, זה לא רק ב"מדינת" תל-אביב אלא גם בהרצליה, גם בנתניה, גם בירושלים, גם בכפר-סבא ורעננה, בבאר-שבע, בכל מקום.

מירב בן ארי: להמשיך כל הזמן ולתקוע מקלות בגלגלים, תרתי משמע, כפי שקורה כאן – זה פשוט לא יקרה ואנחנו נחזור ונידרס וניפצע, באמת.

<יצחק קדמן: עוד שתי הערות.

<יצחק קדמן: יש בעיה קשה מאוד איך יזוהו ילדים מתחת לגיל 16.

<יצחק קדמן: אין דרך לזהות אותם מפני שאין תעודת זהות.

<יצחק קדמן: אני יודע שהמציעה הגישה גם בעניין הזה הצעת חוק אבל היא בתחילת הדרך.

<יצחק קדמן: אין היום דרך לזהות קטין שהוא מתחת לגיל 16.

איתן כבל: מה קובעת הצעת החוק, שבגיל 8 יקבלו תעודת זהות?

מירב בן ארי: מגיל 14, וזה קיים כמעט בכל אירופה.

מירב בן ארי: בגיל 14 הולכים לעבוד, בגיל 14 פותחים חשבון בנק.

דב חנין: ברוב מדינות אירופה אין תעודות זהות.

מירב בן ארי: יש לי חדשות בשבילך, ברובן מגיל 14 יש תעודות זהות.

איתן כבל: זה יהיה הדיון בוועדת המשנה, עזבו אותנו עכשיו.

<יצחק קדמן: כשפקח יזהה ילד, איך יוכל לזהות אותו?

<יצחק קדמן: היום, על-פי חוקים אחרים, לפקח אין ברירה, הוא צריך להזעיק משטרה, המשטרה לוקחת את הילד לתחנת משטרה, שם בודקים במחשב.

איתן כבל: ד"ר יצחק קדמן, העניין ברור.

<יצחק קדמן: משפט אחרון, אני מבקש בכל לב, גם מהמציעה, גם מהמציעים שהצטרפו אליה וגם מהוועדה, בדברי ההסבר, שאמנם בדרך כלל לא דנים בהם כי הם לא חלק מהחקיקה, בוודאי לא בשלבים הסופיים שלה, מופיע משפט לא ראוי ולא הוגן שאני מבקש להוריד אותו.

<יצחק קדמן: נאמר שם: "בני נוער בגילאים 12-16 מתנהגים בצורה בריונית".

<יצחק קדמן: אל"ף, יש גם מבוגרים שמתנהגים בצורה בריונית, ובי"ת, לא כל הילדים מתנהגים בצורה כזאת.

<יצחק קדמן: לעשות הכללה כזאת ולכתוב שהילדים בגילאים 12-16 מתנהגים בצורה בריונית?

<יצחק קדמן: אנא תורידו את המשפט הזה.

מירב בן ארי: אין בעיה.

<אתי בנדלר: יש בעיה, דברי ההסבר כתובים ואין דרך לשנות את דברי ההסבר.

מירב בן ארי: אפשר להוסיף להם?

<יפעת רווה: זה יפורסם בנוסח הכחול.

<אתי בנדלר: ממתי כשאני מפרסמת בנוסח הכחול אני כותבת את דברי ההסבר שמופיעים בהצעת החוק?

<יצחק קדמן: כשאת תכתבי את דברי ההסבר תורידי את המשפט הזה.

איתן כבל: ד"ר יצחק קדמן, הבנו, העניין ברור.

איתן כבל: שוש כהן מלשכת סוכני הביטוח, תיכף אתן לך לדבר ולנועה בן אריה ממרכז השלטון המקומי ולמר בר.

איתן כבל: אתן לנציגי המשרד לביטחון פנים לומר את ההתייחסות שלהם ואז נעבור להקראה, כדי שנתחיל להיכנס אל תוך התהליך.

דב חנין: בעניין ההקראה, אדוני לא רוצה להמתין להצעת החוק הממשלתית?

איתן כבל: לא.

<מיטל להבי: לא, צריך לקדם את זה.

איתן כבל: מכיוון שאני יודע בדיוק איפה הצעת החוק הממשלתית עומדת.

איתן כבל: יש לי גם ישיבה בעניין הזה עם המנכ"לים.

שלי יחימוביץ': תהיה הצבעה היום?

איתן כבל: אני רוצה להצביע רק על סעיף אחד היום.

<שושנה כהן-גנון: אני סגנית נשיא לשכת סוכני הביטוח בישראל.

<שושנה כהן-גנון: אני מבקשת להעיר בצורה פרקטית על נושא הבטיחות.

<שושנה כהן-גנון: אין היום כיסוי ביטוחי שמחייב את רוכבי האופניים ולפיכך גם אין כיסוי לצד ג', שהם בעצם הנפגעים.

<שושנה כהן-גנון: פה זה מתחיל.

<שושנה כהן-גנון: אבל שימו לב, כאשר רוכבי האופניים נפגעים על-ידי רכב הם מוגנים על-ידי חוק הפלת"ד, חוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים.

<שושנה כהן-גנון: פרקטית, מה אנחנו יכולים היום לעשות?

<שושנה כהן-גנון: אני בהחלט מסכימה עם כל מה שנאמר וגם אסור לנו לשפוך את התינוק עם המים.

<שושנה כהן-גנון: יש שתי אפשרויות שאנחנו מציעים, ולגבי האפשרויות פנינו גם אל חברות הביטוח ונבקש גם מהוועדה להורות לפיקוח על הביטוח לבחון את האפשרויות הקיימות כדי שנוכל להתקדם ונוכל גם לשפות את האנשים שנפגעים על-ידי רוכבי האופניים.

<שושנה כהן-גנון: בסטטיסטיקה יש פירוט כמה נפגעו על-ידי רוכבי אופניים רגילים וכמה נפגעו על-ידי רוכבי אופניים חשמליים וגם מהות הפגיעה והקושי שלה.

<שושנה כהן-גנון: אפשרות ראשונה – מכריזים על האופניים החשמליים כעל כלי רכב מנועי לכל דבר ואז אנחנו באופן אוטומטי מחילים עליו את חוק הפלת"ד, ואם אנחנו מחילים עליו את חוק הפלת"ד צריך לקחת בחשבון שחל עליו ביטוח חובה.

<שושנה כהן-גנון: על ביטוח חובה אין היום אקטואריה ומאחר וכך אנחנו יכולים להגיע למקרים שבעלי אופניים יצטרכו לשלם 4,000 שקל לשנה רק לצורך הביטוח, בדיוק כמו הקטנועים.

<שושנה כהן-גנון: אולי קצת פחות בשל רמת הסיכון, אבל עדיין עומדים על סכומים בסדרי גודל כאלה מכיוון שאין אקטואריה.

<שושנה כהן-גנון: זאת האפשרות הפרקטית הראשונה.

<שושנה כהן-גנון: האפשרות הפרקטית השנייה – תוך כדי ביצוע כל ההגבלות של הפיקוח והחוק וכן הלאה- -

עיסאווי פריג': מה המצב בעולם בהקשר הזה?

<שושנה כהן-גנון: תיכף אענה לך על השאלה הזאת.

<שושנה כהן-גנון: - -להורות למפקח על הביטוח, להורות ליצרנים, שהם חברות הביטוח, לייצר פוליסה שתתאים, במגבלות סכומים, לא כמו הפלת"ד שאין לו גבולות, לייצר פוליסות שיתאימו לרוכבי האופניים, ובעיקר לפגיעות של צד ג'.

<שושנה כהן-גנון: מאחר ובפוליסת הדירה היום באופן אוטומטי פרק צד ג' מכסה פגיעות צד ג' לרוכבי אופניים רגילים – אולי לא ידעתם את זה אבל זה המצב – אז קיימת אפשרות, כלומר יש כבר פתח, הוא קיים.

<שושנה כהן-גנון: כל מה שצריך הוא רק לנסות להחיל את זה גם על אופניים חשמליים, כמובן בנספח, כמובן שעם עלות שתחושב על-ידי היצרנים, כמובן שעם מגבלת סכום, אבל לפחות פרקטית יהיה לנו כיסוי כלשהו לאותם הנפגעים שאין להם ממי לשפות את הנזקים הגופניים והכלכליים שלהם.

<שושנה כהן-גנון: אלה שתי האפשרויות שקיימות בנושא הביטוח.

<שושנה כהן-גנון: כלשכת סוכני הביטוח פנינו לכל חברות הביטוח וביקשנו מהן בדיוק את מה שתיארתי כרגע.

<שושנה כהן-גנון: אנחנו עדיין במגעים איתן.

<שושנה כהן-גנון: אני חושבת שיעזור מאוד אם הפיקוח על הביטוח ייתן את ההוראות שלו בנושא.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מבקש לתת את זכות הדיבור לנועה בן אריה.

<נועה בן אריה: אני היועצת המשפטית של מרכז השלטון המקומי.

<נועה בן אריה: קודם כול, אין זה סוד שהשלטון המקומי נאבק כבר מזה זמן ממושך מאוד על מתן סמכויות אכיפה ופיקוח בנושאים מגוונים ושונים, גם בתחום התחבורה, כאשר נושא האופניים והאופניים החשמליים וכלי הרכב הממונעים למיניהם שמפריעים בנסיעה על המדרכה הוא חלק מן האג'נדה שמרכז השלטון המקומי מקדם מזה תקופה.

<נועה בן אריה: הצעת החוק הממשלתית עדיין לא מתקדמת.

<נועה בן אריה: בהצעת החוק כאן יש חורים שנהיה חייבים איכשהו לטפל בהם.

<נועה בן אריה: מה שהייתי מציעה לעשות כדי שנהיה פרקטיים ונוכל להגיד שמשהו אחד התקדם, גם אם השני נע בעצלתיים, זה לראות איך אנחנו בכל זאת מייצרים כאן את סמכויות האכיפה האפקטיביות לפקחים.

<נועה בן אריה: בעניין הזה אני מצטרפת למה שאומרת מיטל להבי.

<נועה בן אריה: אנחנו לא נוכל לאפשר אכיפה על כביש אלא רק במדרכה, וכאן ייתכן שצריכה להישאל השאלה על האבחנה בין האופניים הממונעים לאופניים הלא ממונעים.

איתן כבל: וגם גילאים, באיזה גיל מותר.

<נועה בן אריה: בהחלט.

<נועה בן אריה: חסרה בהצעת החוק ההתייחסות לנושא הגבלת הגיל.

<נועה בן אריה: חסרה התייחסות בהצעת החוק למה שאמר כאן ד"ר קינג בנושא הורים מרכיבים, שאנחנו לא רואים לזה ביטוי כאן.

<נועה בן אריה: אכן צודק חבר הכנסת חנין, אנחנו לא יכולים לשפוך את התינוק עם המים.

<נועה בן אריה: אם אנחנו רוצים להביא לכך שנגביר את רכיבת האופניים אנחנו צריכים לראות גם איך כן ולא רק מה לא.

<נועה בן אריה: אז צריך לראות איך אנחנו מייצרים את ההחרגות במסגרת הצעת החוק הזאת.

<נועה בן אריה: חסרה כיום הגדרה ל"אופניים חשמליים לא תקניים".

<נועה בן אריה: אנחנו צריכים לראות איך לייצר את ההגדרה, מה הם אופניים חשמליים לא תקניים, כדי שנוכל לאכוף גם את העניין הזה.

מירב בן ארי: את מדברת על הגדלה מ-25 קילומטרים לשעה, ועל המצערת וה-6 קילומטרים?

מירב בן ארי: כי הם כתובים כבר בתקנות.

<יצחק קדמן: אבל מי יאכוף את זה?

מירב בן ארי: זה כתוב כבר בתקנות.

<נועה בן אריה: צריך לייצר את ההגדרה, להכניס אותה לחקיקה הזאת כהגדרה אכיפה.

מירב בן ארי: כתוב: מעל 25 קמ"ש ומצערת.

מירב בן ארי: זה כתוב בתקנות מ-2014.

<ירון דור: אבל צריך לאכוף את זה בנחישות.

<נועה בן אריה: הגדרת "הקורקינט הממונע" גם היא לא נמצאת.

<יצחק קדמן: אבל לא כתוב מי יאכוף את זה.

מירב בן ארי: כתוב שם מי יאכוף את זה.

<נועה בן אריה: בנושא הפיקוח והאכיפה, אם אנחנו רוצים לקחת את החוק הזה ולא להפוך אותו ל"אות מתה" אלא לצאת לשטח ובאמת לאכוף אז סמכויות הפיקוח נדרשות לנו.

<נועה בן אריה: למשל הנושא של הזדהות, למשל הנושא של זיהוי הגיל, למשל הנושא של אכיפת ההזדהות כעבירה בפני עצמה.

<נועה בן אריה: אם לא ניקח את אי-ההזדהות כעבירה בפני עצמה ונאפשר לאכוף אותה, לא נגיע לשום מקום.

<נועה בן אריה: מבחינת הפקח והשוטר, המעמד שלהם בעיני הציבור שונה.

<נועה בן אריה: אנחנו כל פעם מעלים על נס את הטיעון הזה.

<נועה בן אריה: כאשר פקח בא בפני רוכב ואומר לו "תזדהה בפניי כדי שאוכל להטיל עליך את הקנס או אוכל לאכוף עליך את העבירה", הרוכב "מצפצף עליו צפצוף ארוך", וכאשר מגיע אליו השוטר "האופרה" אחרת לגמרי.

<נועה בן אריה: אם אנחנו רוצים לעשות השוואת לחצים בעניין הזה ולנצל כוח אכיפה ולנצל סמכות מוניציפלית אמיתית, אנחנו צריכים להתייחס לעבירת אי-הזדהות כעבירה שניתן לאכוף אותה בפיקוח המוניציפלי גם כן.

<נועה בן אריה: משפט אחרון על אמירתה של חברת הכנסת יחימוביץ', בנושא מתן סמכויות פיקוח ברשויות מקומיות וההקבלה או החשש מיצירת אי-שוויון.

<נועה בן אריה: רבותי, העבירות שאנחנו מדברים עליהן, בגדול, לא נמצא אותן במועצות הקטנות ובישובים הקטנטנים.

<נועה בן אריה: בגדול, הדברים האלה מתחילים מהמטרופולינים הגדולים, מהערים הגדולות, אין מה לעשות.

<נועה בן אריה: לפעמים החקיקות שאנחנו מייצרים מתחילות בזה שהן מטפלות בדברים שקורים במטרופולינים הגדולים, עם כוח האכיפה, עם הפיקוח המיומן יותר והמנוסה יותר.

<נועה בן אריה: אני לא מגדירה את זה כאי-שוויון, אני לא רואה כאן אי-שוויון.

<נועה בן אריה: אני רואה כאן חקיקה שצומחת מן השטח כלפי מעלה.

שלי יחימוביץ': זאת לא היתה הטענה העיקרית.

<נועה בן אריה: אני רואה כאן מצב, שאתה מתחיל את עבודת האכיפה במקום שבו הפיקוח העירוני רחב מספיק, מיומן מספיק, מוכשר מספיק ויש הרבה משאבים כדי להעסיק אותו ולקיים אותו, וזה קורה בתל-אביב ובערים הגדולות.

<נועה בן אריה: הדברים האלה אחר-כך עולים כלפי מעלה ומחלחלים לשטח באמצעות הכשרה.

שלי יחימוביץ': איך?

שלי יחימוביץ': הם לא מחלחלים.

שלי יחימוביץ': תיאוריית החלחול נכשלה, עליך לדעת את זה.

<נועה בן אריה: אני חולקת על הטענה הזאת.

<נועה בן אריה: כמי שמכירה את עבודת הפיקוח באכיפה- - -

שלי יחימוביץ': על מה חולקת?

שלי יחימוביץ': יש איזו רשות מקומית ענייה בחובות שיכולה להרשות לעצמה לשכור עוד פקחים שיקבלו סמכויות שוטרים?

<נועה בן אריה: חברת הכנסת יחימוביץ', אני יכולה לספר לך שלפני כמה שנים, בשנת 2008 נחקק בכנסת חוק אכיפה סביבתית, שנועד לייצר חקיקת מסגרת שנותנת סמכויות פיקוח לאכיפה המוניציפלית של חוקי מדינה.

<נועה בן אריה: באו וצעקו: "מה פתאום, לא ילך, רק ב'מדינת' תל-אביב, איך יכול להיות, ההכשרות עולות כסף, הפקחים לא מוכשרים מספיק, לא מוסמכים מספיק".

<נועה בן אריה: בחלוף 5 שנים – וזה לקח זמן – הוכשרו יותר מ-1,000 מפקחים.

<נועה בן אריה: אגב, דווקא בתל-אביב ההכשרות היו בערך שנתיים או שלוש שנים לאחר מכן.

שלי יחימוביץ': במימון רשויות מקומיות?

<נועה בן אריה: בפריפריה.

שלי יחימוביץ': אם דב חנין אומר שזה נכון אז זה נכון.

<נועה בן אריה: הפקחים האלה קיבלו הסמכה.

<נועה בן אריה: אז אי אפשר לומר שאת הדברים האלה לא ניתן לעשות.

<נועה בן אריה: ניתן, ולפעמים צריך להתחיל בערים המבוססות יותר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: משה בר, בבקשה, ואחריו נציגי המשרד לביטחון פנים.

<משה בר: אני מודה ליושב-ראש.

<משה בר: אני יושב-ראש עמותת "תנו יד לחירש, נכים למען נכים".

<משה בר: אני רוצה להגיד דבר אחד.

<משה בר: ישבנו עשרות ישיבות בחדר הזה והעלינו נושאים שנוגעים לנכים.

<משה בר: נכים מגיל 14 אם יקבלו הכשרה על תלת-אופן, שייתנו להם לנסוע עליו.

<משה בר: אז סוכם שיהיה כך היות שילדים נכים יש להם בעיה והם לא יכולים להגיע לבתי-ספר או לשום מקום אם אין להם את הכלי הזה.

<משה בר: אתם פוגעים בהם כולם.

<משה בר: נכים מבוגרים שנוסעים במקומות שונים, השוטרים אומרים להם: "אסור לכם לנסוע על כביש, סעו על המדרכות", אבל אף מדרכה כמעט לא תקינה בישראל.

<משה בר: אין לך איך לעלות למדרכות ולרדת מהן.

<משה בר: רכבים חונים על המדרכות ולנכים אין גם איפה לחנות בכלל.

<משה בר: את כל הרחובות חסמו, שגם לנכה לא יהיה מקום לחנות, אפילו אם הוא רוצה לנסוע עם האוטו הוא צריך להשאיר את האוטו קילומטרים מן היעד שלו ולנסוע עם הכיסא, כשאין לו נגישות בכלל לעשות את זה על המדרכה.

<משה בר: לכן צריך לחשוב גם על הנושאים האלה.

<משה בר: לא יכול להיות שיפגעו בכל הנכים בגלל דברים שונים.

<משה בר: לא דיברתם על דבר נוסף, אנשים נוסעים עם אוזניות ושומעים מוזיקה רועשת ולא שומעים מה נעשה סביבם.

<משה בר: יורדים לכבישים לא במקומות נכונים והנהגים צריכים לשלם את המחיר.

<משה בר: פתאום במפתיע בא מולך רוכב אופניים.

<משה בר: אנחנו מכירים את זה מאופנועים, מכל הדו-גלגליים.

<משה בר: אנחנו רואים את זה יום-יום בכבישים.

<משה בר: היום גם נוספו לנו האופניים החשמליים, שנוסעים לפעמים מהר יותר מאשר אופנוע או וספה.

<משה בר: למה לא הולכים למי שמייבאים את הדברים האלה וקודם כול אותם סוגרים, מכניסים אותם מאחורי סורג ובריח?

<משה בר: הם נחשבים בעיניי עבריינים, אנשים שמוכרים אופניים כאלה.

<משה בר: קודם כול נתחיל עם הדברים האלה ואחר-כך נחפש איך לפגוע באנשים החלשים.

<משה בר: כפי שעושים הדרכה לילדים בבתי-הספר על בטיחות בדרכים, צריך גם בתיכון לעשות הדרכה לאותם נערים.

<משה בר: הנערים האלה לא יודעים מימינם ומשמאלם, הם אף פעם לא נהגו.

<משה בר: הם מקבלים דבר, הם לוקחים את זה כמשחק והם "טסים" עם זה.

<משה בר: גם עם אופניים רגילים הם "טסים", לא רק עם אופניים חשמליים.

<משה בר: בחור רוצה לראות: "הנה, אני נוסע הכי מהר מכולם".

<משה בר: אנחנו נפגשים עם זה יום-יום.

<משה בר: אז אני ממש מבקש שתיקחו את זה לתשומת לבכם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ד"ר יעקב אדלר אחרון, בבקשה.

<יעקב אדלר: שמי ד"ר אדלר.

<יעקב אדלר: הייתי מנהל חדר המיון ב"שערי צדק" במשך 20 שנים כטראומטולוג וטיפלתי בנפגעים מכל הסוגים, גם בנפגעים מן הדרכים.

<יעקב אדלר: יש פה מצב מיוחד, שיש תוספת כמעט בלתי מבוקרת של כלי רכב חדש, עם תשתית שלא מספיקה לקלוט אותו.

<יעקב אדלר: כדי לפתור את הבעיה הזאת באופן מהותי, זו בעצם הבעיה העיקרית, חייבים לעשות שני דברים: ראשית, להוסיף את כלי הרכב הללו בהתאם להרחבת התשתית ולא להעמיס על תשתית שלא מסוגלת לקלוט אותם; שנית, מבחינת בטיחות הציבור ובריאות הציבור הכלי הזה לא מוסיף בריאות אלא אופניים רגילים מוסיפים בריאות כי בהם מופעל האדם ומוציא את האנרגיה וזה בעצם התוספת לבריאות שלו.

<יעקב אדלר: לכן אני מציע שתהיה פה הגבלה של רכישת הכלי החדש הזה, עם כל מה שנאמר פה בתוך הצעת החוק: הגיל, היכולת, הלימודים, האישור, הרישוי והביטוח.

<יעקב אדלר: כל אלה יכולים להגביל את מספר כלי הרכב האלה שמתווספים.

<יעקב אדלר: ודבר אחרון, לא הוזכר בכל הדיונים האלה נושא התחבורה הציבורית.

איתן כבל: בשביל זה אתה פה.

<יעקב אדלר: בכל העולם ילדים נוסעים, עם ההורים ובלי ההורים, בתחבורה ציבורית אל בתי-הספר.

<יעקב אדלר: כאן מתייחסים כאילו לא קיימת תחבורה ציבורית.

איתן כבל: ד"ר יעקב אדלר, אי אפשר להגיד "לא הוזכר גם".

איתן כבל: קיימנו דיון נפרד על התחבורה הציבורית.

איתן כבל: אפילו קמה ועדת משנה מיוחדת שעוסקת כל כולה בתחבורה הציבורית, בראשות חבר הכנסת דב חנין.

איתן כבל: אז אני מציע שתסיים פה.

איתן כבל: במקום שבו אנחנו באמת עושים לא ראוי שנוּלקֵה.

איתן כבל: תודה לך על הדברים שאמרת.

איתן כבל: יואל הדר, אני מבקש ממך לסבר את אוזנינו, מה אתם רוצים.

<יואל הדר: אני היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים.

<יואל הדר: אדוני, כפי שעלה מן הדיון הזה, כדי שאנשים יוכלו ללכת בשלום ובבטחה על המדרכה, שזה בעצם הבסיס של העניין, בעיה אחת יצרה פה המון בעיות.

<יואל הדר: כל הדיונים שחוזרים על עצמם מציפים המון בעיות בתחום הזה, לגבי מה על המדרכה, כאשר כל הכלים החדשים שנוספו רק מגבירים את הבעיה של הליכה של אנשים נורמטיביים שרוצים ללכת על המדרכה.

<יואל הדר: יש לנו חוקים שקובעים בדיוק מה מותר שיהיה על המדרכה ומה אסור שיהיה על המדרכה.

<יואל הדר: יש כלים שמותר שייסעו על המדרכה, כפי שהאדון פה ציין לגבי הקלנועים.

<יואל הדר: יש בעיה.

<יואל הדר: הנושא הזה בהחלט מורכב.

<יואל הדר: אנחנו דנו בנושא הזה גם במשרדי הממשלה השונים.

<יואל הדר: לצערי הרב מה שנאמר פה לא מדויק.

<יואל הדר: יותר קל להגיש הצעת חוק פרטית מאשר להביא את כל משרדי הממשלה לאחידות, למרות שקיימנו דיונים אינטנסיביים ולא בעצלתיים.

<יואל הדר: דיברנו גם עם השלטון המקומי וגם עם פורום ה-15 מתוך ניסיון לתת מענה לצרכים של הרשויות המקומיות, והבנו את הרשויות המקומיות.

<יואל הדר: אנחנו יודעים שיש בעיה באכיפה הכוללת של המשטרה, שעסוקה במכלול רחב של נושאים, וצריך לתת פתרון לבעיה.

<יואל הדר: הפתרון שאנחנו רואים היום בחלק מן הנושאים נוסף לבעיות אחרות שגם לגביהן אנחנו נעזרים בפקחים של הרשויות המקומיות, שגם עליהם יש דין משמעותי.

<יואל הדר: מצאנו שיש מקום גם בתעבורה לתת סמכויות לפקחים, אבל סמכויות מוגבלות, וגם שהם צריכים לעבור הכשרה מיוחדת כדי להגן על האזרחים.

<יואל הדר: הרי המטרה הסופית היא להגן על האזרחים.

<יואל הדר: זה לא נולד בשביל המשטרה או בשביל הרשויות המקומיות.

<יואל הדר: כולנו, גם אנחנו וגם הרשויות המקומיות, צריכים לעזור לתושבים ולהגן על האזרחים.

<יואל הדר: לכן הצעת החוק הממשלתית – ואדוני בטח יופתע כי לפי הדברים שלו אדוני חושב שאנחנו בשלבים ראשונים – מבחינת משרדי הממשלה הגענו למצב, עם ההסכמות של כולנו, שהכנו הצעת חוק שעכשיו מועברת לשר לביטחון פנים כדי לאשר את הנוסח שהגורמים המקצועיים הגיעו אליו.

<יואל הדר: אם השר לביטחון פנים, שהוא זה שדחף אותנו לקדם את זה בצורה מהירה, יאשר את הצעת החוק- - -

איתן כבל: מה הכותרות של הצעת החוק הממשלתית?

<יואל הדר: המטרה של הצעת החוק שלנו, אנחנו לא יכולים, עם כל הבעיות שנוצרו פה, לתת פתרון מושלם.

<יואל הדר: לנו אין פתרון קסם, וכפי שעלה פה, יש הרבה מאוד בעיות שאי אפשר לתת להן פתרון.

<יואל הדר: אבל צריך להתחיל באיזה מקום.

<יואל הדר: אנחנו אומרים: "אנחנו צריכים להתחיל באיזה מקום".

<יואל הדר: נכון להיום – וזה לא ייתן פתרון לכל הכלים – אנחנו סבורים שיש לנו אפשרות לתת הסמכה לפקחים של הרשויות המקומיות בנוגע לאופניים החשמליים, שהם כבר כלי מוגדר בתקנות, כפי שחברת הכנסת בן ארי אמרה.

<יואל הדר: יש לנו אפשרות לתת סמכויות לפקחים כדי לאכוף את האופניים החשמליים, שלא יהיו על המדרכות, ויש עוד כמה דברים בתוך זה, למשל להוריד אופניים מן המדרכות רק איפה שיש שבילי אופניים, כי לא נוריד אופניים רגילים לכבישים כדי לסכן גם את רוכבי האופניים וגם את הנהגים במכוניות.

<אתי בנדלר: סליחה, אתם מציעים לשנות באותה הזדמנות את הנורמות הקבועות בפקודת התעבורה ותקנותיה לגבי האסור והמותר באופניים?

<יואל הדר: לא, אנחנו לא מתכוונים לשנות את זה.

<יואל הדר: מה שלא נאמר פה, יש כאן גם עניין של מדיניות אכיפה.

<יואל הדר: אנחנו צריכים לבחון, באשר למדיניות האכיפה, לא כל דבר צריך לבחון לגופו של דבר איפה יש מקום להחמיר, איפה יש מקום לבצע.

<יואל הדר: צריך לעשות את זה בזהירות כדי לא לפגוע באזרחים ובתושבים.

<יואל הדר: גם פה, לגבי מדיניות האכיפה, נגדיר את זה בסעיף כחלק מתזכיר הצעת החוק שאנחנו מקווים להפיץ, אני מקווה, בימים הקרובים.

<יואל הדר: המטרה של החוק לתת סמכויות לפקחים של הרשויות המקומיות, סמכויות מוגברות מאלה הקיימות כיום, אבל בנושא התעבורה שהיום אין להם בו סמכויות כמעט, יש סמכויות אבל לא בתחום שבו אנחנו מתייחסים לאופניים החשמליים למשל.

<יואל הדר: אנחנו מקווים לתת להם סמכויות בנושא האכיפה של האופניים החשמליים ולבנות את החוק בצורה מודולרית, שאפשר יהיה להוסיף בעתיד גם כלים נוספים אחרי שהם יקבלו את התיקנון הנכון, אם בכלל, או שלא יקבלו את התיקנון.

<יואל הדר: זאת המטרה של טיוטת הצעת החוק שאנחנו מקווים להגיש.

<יואל הדר: העיקר הוא עניין הסמכויות.

<יואל הדר: אנחנו מתכוונים לתת סמכויות אכיפה, כשבמקביל משרד התחבורה יפעל לגבי כל התיקנון של כל הכלים.

<יואל הדר: יש שתי סמכויות חשובות שאין כיום, שאפשר יהיה להחרים את האופניים ולהוציא גם אוויר מהוונטילים וגם להטיל קנסות.

<מיטל להבי: תעשו את זה אתם.

<מיטל להבי: אל תיתנו לנו להחרים.

<מיטל להבי: תקימו אתם מחסנים, תחרימו אופניים.

איתן כבל: יואל הדר ומיטל להבי, לא התחלנו כרגע את הדיון.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם, הדיון אמור להסתיים בעוד 10 דקות.

<יואל הדר: בסמכויות האלה אנחנו נותנים יד ביד, אנחנו יושבים ביחד עם השלטון המקומי ועם פורום ה-15.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברשותכם, קיימנו דיון שחשף את שלל הבעיות שמתקיימות גם מסביב להצעת החוק, ובכלל בנושא הזה.

איתן כבל: הנושא הזה אמיתי ומשמעותי וכל עוד אני כאן בוועדה אעשה הכול כדי לתת לו מענים אמיתיים.

איתן כבל: הצעת החוק של חברת הכנסת מירב בן ארי באה ממקום נכון.

איתן כבל: גם אם יש שם דברים שמצריכים שינוי, שמצריכים תיקון, כמאמר האלוהים לכוזרי בחלום: "כוונותיך רצויות".

איתן כבל: לא כל המעשים, יש דברים שמצריכים כאן תיקון.

איתן כבל: התיקון הראשון, שהייתי רוצה להעלות ולהביא אותו אפילו להצבעה כדי שיהיה קל יותר לכולנו לעסוק בהצעת החוק, הוא השאלה הנוגעת להוצאת האופניים הרגילים.

מירב בן ארי: סעיף 30א(1).

מירב בן ארי: אין לי בעיה.

מירב בן ארי: אין מה להצביע.

מירב בן ארי: אני מסכימה.

<אתי בנדלר: לא הבנתי את ההצעה עדיין.

איתן כבל: חברים, אם אני לא הבנתי את מה שאמרתי אז גם היועצת המשפטית לא הבינה.

איתן כבל: היא צריכה בסוף לתת לי או-קיי, לכתוב את הנוסח.

איתן כבל: ברשותכם, למה לגזול מטה לחמו של אדם?

איתן כבל: אני מבקש שהוועדה תקבל החלטה להוציא את האופניים הרגילים מתוך החוק.

איתן כבל: אני לא יודע איך לעשות את זה, האם מספיקה אמירה של המציעה, האם אנחנו צריכים להצביע על זה.

איתן כבל: גברתי, אליך.

<אתי בנדלר: אגיד אולי רק כמה מילים לגבי הצעת החוק.

<אתי בנדלר: הדברים נרמזו כאן אבל אני רוצה להבהיר אותם.

<אתי בנדלר: הצעת החוק הזאת לא קובעת כמעט שום נורמה חדשה בנושא האיסורים והעבירות.

<אתי בנדלר: למעט, אם אינני טועה, הוראה חדשה אחת, שמחייבת מוכר אופניים לתת איזה עלון שמכיל את תקנות התעבורה, שגם עם זה יש בעיה כלשהי, אבל למעט זה, כל העבירות שנמנות בסעיף 30א המוצע הן עבירות, כפי שאמרה המציעה, שמעוגנות כולן היום בתקנות התעבורה.

<אתי בנדלר: מה שניסתה הצעת החוק לעשות, לקבוע שאותן עבירות שמנויות היום בתקנות התעבורה, שאגב רובן, אם לא כולן, גם היום הן עבירות קנס, מוצע לקבוע את העובדה שהן יהיו עבירות קנס בפקודה עצמה ולשנות את גובה הקנס המוצע.

<אתי בנדלר: ואחר כך באה האכיפה.

<אתי בנדלר: העבירות האלה שייקבעו באותו סעיף ייאכפו על ידי פקחי הרשויות המקומיות.

<אתי בנדלר: מה שיש לומר בקשר לנושא הזה, שאנחנו רואים כאן שהאכיפה העירונית על-ידי הפקחים העירוניים וקביעת הנורמות והעבירות בתחום התעבורה, אלה דברים השלובים זה בזה ואי אפשר להפריד ביניהם.

<אתי בנדלר: הדברים נאמרים לאוזניים של נציגי הממשלה, שחשבו שניתן לעשות הפרדה בין שני הדברים, בין הגורם שיחליט אילו עבירות יאכפו בידי הרשויות המקומיות לבין קביעת הנורמות.

<אתי בנדלר: את לא יודעת?

<אתי בנדלר: אסביר לך לאחר מכן.

<אתי בנדלר: התעוררו כאן שאלות לגבי הנורמות שנקבעו.

<אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, אתה מציע, למשל, לעשות הבחנה בין האופניים החשמליים לבין האופניים הרגילים.

<אתי בנדלר: זה רעיון מצוין אבל הנורמות האלה קבועות היום בתקנות התעבורה.

<אתי בנדלר: כל מה שהסעיף אומר, שהעבירות האלה שנקבעו בתקנות התעבורה ומפנות לתקנות התעבורה ייחשבו כעבירות קנס.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, מה שצריך לתקן לפי זה הוא את הנורמות הקבועות בתקנות התעבורה.

<אתי בנדלר: אני עדיין לא שמעתי את משרד התחבורה אומר שהם מוכנים לתקן את תקנות התעבורה.

<אתי בנדלר: אם הם יגידו שהם מוכנים לתקן את הנורמות האלה שקבועות בתקנות התעבורה, מצוין.

<אתי בנדלר: אם לא, המחוקק יכפה אולי את דעתו באמצעות הצעת חוק, כי זו הדרך היחידה של המחוקק או של חברי הכנסת להביא לכך שהשר, שקובע נורמות בתקנות, יתאים את הנורמות האלה למה שהמחוקק הראשי מבקש.

<אתי בנדלר: אני חושבת שאי אפשר בלי לשמוע קודם כול את עמדת משרד התחבורה ועמדת משרד המשפטים להצעה שלך, האם באמת יש מקום לעשות הבחנה בין אופניים רגילים ואופניים חשמליים, למשל בכל הנושא של החזקת הכידון, לדוגמה.

<אתי בנדלר: נתחיל לעבור הוראה-הוראה.

<חוה ראובני: בתקנות התעבורה כפי שהן כתובות היום, האופניים החשמליים הם אופניים רגילים פלוס.

<חוה ראובני: זאת אומרת, החובות שמוטלות על אופניים רגילים חלות גם על אופניים חשמליים עם עוד כמה תוספות.

<חוה ראובני: חובת החזקת כידון, למשל, קיימת, למיטב זיכרוני.

<חוה ראובני: אנחנו כן חושבים – והצעת החוק הממשלתית שבהכנה מביאה את זה לידי ביטוי, ונדמה לי שהדברים גם נאמרו כאן על-ידי מר הדר – שאולי צריכה להיות מדיניות אכיפה קצת שונה לגביהם, אבל בשלב הזה אין כוונה בינתיים מבחינת הממשלה, מבחינת שר התחבורה, לשנות את תקנות התעבורה.

<חוה ראובני: אם יש בקשות קונקרטיות- - -

<אתי בנדלר: אני רוצה להבין.

<אתי בנדלר: את אומרת דבר כזה: הנורמה תישאר אותה נורמה.

<אתי בנדלר: כיצד תיאכף אותה נורמה – אנחנו מציעים במקומות מסוימים דרך שונה.

<חוה ראובני: למשל בהצעת החוק הממשלתית תהיה דיפרנציאציה וגם בצו עבירות קנס אפשר לקבוע קנסות שונים במדרגות שונות.

איתן כבל: כלומר, אין שום משמעות לבקשה כזאת, להפריד או להוציא את האופניים הרגילים.

<לאה ורון: אם זה רק זה, בוודאי שלא.

<אתי בנדלר: בעצם התיקונים שאתה מציע הם הצעת חוק מורחבת, כי אתה אומר קודם כול: בואו נקבע נורמות חדשות בפקודת התעבורה.

<אתי בנדלר: לא נפנה לתקנות התעבורה, כי תקנות התעבורה לא עונות לְמה שאתה מבקש.

<אתי בנדלר: קודם כול נקבע את הנורמות בפקודת התעבורה, כי אז אפשר להתגבר על התנגדות משרד התחבורה, ואחרי כן נראה כיצד לאכוף אותן.

<חוה ראובני: אני לא בטוחה לגמרי אם הבנתי את הבקשה לשנות את הנורמות.

<חוה ראובני: דיברו כאן הרבה על השאלה של האכיפה אבל לא היה כאן דיון מעמיק בשאלה מה צריכות להיות הנורמות השונות לגביהן.

<חוה ראובני: מיקדו את הדיון באופניים חשמליים כי הם יוצרים סיכונים גדולים יותר.

<חוה ראובני: אני לא יכולה לתת תשובה נורא מפורטת או אינטליגנטית או שקולה.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אני רוצה לומר למציעת ההצעה, קיימנו דיון ראשון בתהליך הזה.

איתן כבל: יש כאן יותר מדי דברים "לא אפויים" שמצריכים מחשבה.

איתן כבל: מה שבדרך כלל הייתי נוהג לעשות כאשר הייתי מביא הצעת חוק זה לאסוף את הגורמים שעוסקים בעניין במשרדי הממשלה ולהבין קודם כול את הכוונות שלהם.

איתן כבל: כמי שהוא בעד העברת סמכויות פיקוח, בתנאים שייקבעו ומבלי שנפרט עכשיו את כל העניין, אבל מצד שני קשה לדון על העברת סמכויות פיקוח כשחסרים לנו פרטים, יש לנו חורים שלמים בתהליך: מי מותר, מי אסור.

איתן כבל: כלומר, יש שורה שלמה של שאלות, שגם אני אישית העליתי אותן על הכתב.

איתן כבל: בסדר, אז נעביר סמכויות.

איתן כבל: ומה?

<יצחק קדמן: מותר לו להחזיק בכוח, מותר לעצור, מותר לעכב.

מירב בן ארי: אני ממש מצטערת אבל יש חוק שמגדיר בדיוק את הסמכויות של הפקח וקובע שצריך להזדהות בפניו.

מירב בן ארי: כל זה כתוב בחוק.

מירב בן ארי: וכשמישהו תופס מישהו מעשן סיגריה במקום שאסור, אז מה, אין לו סמכויות?

מירב בן ארי: אז הוא לא צריך להזדהות בפניו?

מירב בן ארי: כאילו המצאנו עכשיו את עניין הסמכויות של הפקחים.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד, סעיף 77ד מגדיר במפורש – "מינוי פקחים וסמכויותיהם": "על אף האמור בכל דין, ראש רשות מקומית רשאי להסמיך פקחים.

מירב בן ארי: ..; משטרת ישראל הודיעה כי אין לה התנגדות למינויו.

מירב בן ארי: ..;הוא עמד בתנאי כשירות.

מירב בן ארי: ..; פקח מוסמך לא יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו ...

מירב בן ארי: אלא בעת מילוי תפקידו.

מירב בן ארי: ..; אדם חייב לציית להוראות פקח...; היה לפקח יסוד סביר להניח כי תנועת כלי רכב אסורה ...

מירב בן ארי: רשאי הוא למנוע כניסת רכב לאזור...; עיכב פקח רכב רשאי הוא לדרוש מהנוהג ברכב למסור לו את שמו ומענו.

מירב בן ארי: ..".

מירב בן ארי: אלה כל הסמכויות של הפקחים.

מירב בן ארי: כאילו המצאתי פקחים.

מירב בן ארי: יש פקחים במדינת ישראל, וזה שאדם לא מזדהה בפניו אז פתאום חייבים לחוקק חוק?

מירב בן ארי: יש פה דברים שאני מוכנה לקבל, אבל יש פה דברים שמתייחסים כאילו המצאתי את הגלגל, כאילו המצאתי את סמכות הפקחים במדינת ישראל, כאילו עד היום לא היו פקחים.

מירב בן ארי: זה היה לי ברור, זה לא מפתיע אותי.

איתן כבל: בגדול, אני לא חושב שיש איזו התנגדות להעביר את הצעת החוק, זה לא נכון.

איתן כבל: אל תלכי לפינות האלה.

איתן כבל: נאמר כאן, יש כאן אנשי מקצוע.

איתן כבל: כל אחד אומר: סליחה, החוק לא אפוי, לא בשל מספיק, יש שאלות.

איתן כבל: בחלק מן הדברים את צודקת, בחלק מן הדברים צריך להוסיף ולתקן.

איתן כבל: בפתיחת דברי רציתי "להעביר הילוך", וכבר עשינו את זה גם בדיונים קודמים כשרצינו להעביר דברים וידענו להתגמש.

איתן כבל: פה גם אם אהיה לוליין לא אצליח להתגמש, לא אצליח להיכנס אל תוך הקופסה כדי להעביר את המהלך הבא.

איתן כבל: דרך אגב, אני כבר אומר לך, גברתי, שבאופן אישי וכיושב-ראש הוועדה אני הולך לקיים דיון – אשמח אם תבואי כדי להרחיב את היריעה – ביחד עם מנכ"ל משרד התחבורה, מנכ"ל המשרד לביטחון פנים וכל מי שאמור להיות תחת הכותרת "אופניים חשמליים, קורקינט" וכל אותם אביזרים שהם לא אופניים רגילים, מתוך רצון להציף את השאלות שעולות כאן.

איתן כבל: יש כאן המון שאלות שאני לא רוצה לחזור עליהן: מאיזה גיל, הזדהות, מדרכה או לא מדרכה, ביטוח, קסדה.

איתן כבל: יש פה סדרה ארוכה של שאלות שאנחנו חייבים לתת עליהן את הדעת.

איתן כבל: לקחתי על עצמי, גברתי, ואמרתי לך את זה, גם התחייבתי קבל עם ועולם שנעשה את כל המאמצים לקדם את התהליכים האלה.

איתן כבל: אשמח שתתלווי אליי כדי שנשכיל לעשות את הדברים כפי שצריך.

איתן כבל: אני מודה לכם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.