הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 18, 2015-07-13 10:30

קארין אלהרר: בוקר טוב לכולם.

קארין אלהרר: היום יום שני, 17 ביולי 2015.

קארין אלהרר: נושא הדיון – העסקת עובדי הוראה בידי גופי מתווכים ("מורי קבלן"), דו"ח מבקר המדינה 65 ג'.

קארין אלהרר: תראו, עכשיו אנחנו התחלנו את תקופת הקיץ, ועונת הפיטורין בפתח.

קארין אלהרר: גם השנה "יהנו" מורי הקבלן מפיטורים מהירים.

קארין אלהרר: הגיע הקיץ, אפשר לפטר.

קארין אלהרר: 408,000 מהעובדים במגזר הציבורי הם עובדי קבלן.

קארין אלהרר: בדרך כלל הם השקופים האלה, שמדברים עליהם.

קארין אלהרר: 38% מהמגזר הציבורי תלויים באוויר, נתונים לחסדיהם של מעסיקים שרואים לנגד עיניהם רק את שורת הרווח.

קארין אלהרר: הדיון היום יעלה לא מעט שאלות שנוגעות לכבוד האדם, לזכויותיו, ובעיקר שאלות על חינוך ועל איך ישראל בשנת 2015 – עדיין לא מרעיד אותה המצב הזה.

קארין אלהרר: תראו אני באופן אישי, אם אפשר, הגעתי לכנסת כדי לתת שוויון הזדמנויות לכולם.

קארין אלהרר: זה היה החזון ועם זה הגעתי.

קארין אלהרר: אמרתי את הדברים גם בנאום הבכורה.

קארין אלהרר: אם אנחנו מוצאים כל כך הרבה מורי קבלן, שעובדים במערכת החינוך, הדבר הראשון שאנחנו צריכים לשים לנגד עינינו, שאין באמת שוויון הזדמנויות לכולם.

קארין אלהרר: לא לצוות המלמד, כי אין להם באמת שוויון הזדמנויות לביטחון תעסוקתי, וגם לא לתלמידים, למי שמקבל את התכנים.

קארין אלהרר: כי ברור לכולם שיש חינוך שהוא לעשירים ויש חינוך, אני לא אגיד לעניים, אבל גם ולאלה שפחות.

קארין אלהרר: המצב הזה הוא בלתי נסבל.

קארין אלהרר: הסיטואציה היא סיטואציה מורכבת.

קארין אלהרר: יש את לימודי הליבה ויש את הלימודים שהם לא לימודי ליבה.

קארין אלהרר: אנחנו עדים לכך שלמרות שמשרד החינוך התחייב שבלימודי ליבה יהיו רק מורים שמועסקים בהעסקה ישירה, יש עדיין מורים, וזאת תופעה שלצערי אני לא בטוחה שהיא הולכת ומצטמצמת, יש מורים שהם מורי קבלן.

קארין אלהרר: מעבר לזה יש את האקסטרות.

קארין אלהרר: יבואו ההורים ויגידו רגע, אבל אם יש לי, מה אני אמור, לא לתת לילד?

קארין אלהרר: אז יכול להיות שמנקודת מבטם של ההורים זה בסדר, אבל אנחנו פה כדי לדון היום על נקודת מבטו של משרד החינוך ונקודת מבטה של מדינת ישראל.

קארין אלהרר: זה מה שאמור להיות חשוב לנו בשלב הזה.

קארין אלהרר: איכות ההוראה – אין לי ספק שנפגעת בצורה קשה, וידברו כאן היום גם נציגי המורים.

קארין אלהרר: הדבר שמטריד אותי יותר מכל זה שאין מיפוי אמיתי.

קארין אלהרר: יש נתונים, ותדבר גם שירלי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

קארין אלהרר: נאספו נתונים, אבל מה עושים איתם, זו השאלה.

קארין אלהרר: אני יודעת שבעוד מספר ימים אמור להיות דיון בבג"ץ על בתי הספר הייחודיים.

קארין אלהרר: מעניין אם שם הרשות השופטת תאמר דברים ברורים בעניין.

קארין אלהרר: תראו, בעיני בקלות אפשר לעשות אנלוגיה לשירותי הרפואה הפרטיים.

קארין אלהרר: זה לא בסדר.

קארין אלהרר: לא צריכים להיות שירותי חינוך פרטיים במדינת ישראל, לא בכמות הזאת, לא בדרך הזאת, לא בצינור הישיר ממדינת ישראל.

קארין אלהרר: בפתח הדברים אני אבקש מהגברת ליאורה שמעוני, שאחראית על התחום במשרד מבקר המדינה, תאמר את הדברים ומיד אחר כך נבקש מיושב ראש ההסתדרות, אבי ניסנקורן לדבר.

קארין אלהרר: תודה.

<ליאורה שמעוני: בוקר טוב.

<ליאורה שמעוני: הרבה גורמים משפיעים על איכות הלמידה ועל ההישגים של התלמידים, אבל מחקרים רבים הצביעו על כך שאחד הגורמים המשפיעים ביותר זה איכות ההוראה.

<ליאורה שמעוני: אחד הגורמים המשפיעים ביותר שנמצאו גם במחקרים זה הנושא של איכות ההוראה.

<ליאורה שמעוני: הדו"ח הזה שאנחנו עוסקים בו היום, בעצם מדבר על איכות ההוראה והתוצאות שלה, כפי שמגיעות מהעובדה שחלק גדול מכוח ההוראה בבתי הספר, בעצם אלה מורים שמועסקים באמצעות גופים מתווכים.

<ליאורה שמעוני: במשרד החינוך יש מדיניות מאד ברורה.

<ליאורה שמעוני: לפי משרד החינוך - - -

באסל גטאס: את יכולה להסביר מה זה גופים מתווכים?

<ליאורה שמעוני: בגופים מתווכים אנחנו מדברים בעיקר על עמותות ועל בעלויות.

<ליאורה שמעוני: בעלויות יכולות להיות לרשויות המקומיות, יכולות להיות רשתות חינוך, אלה גופים שיכולים להעסיק את אותם מורים.

באסל גטאס: אלה נחשבים עובדי קבלן?

<ליאורה שמעוני: לא כולם.

<ליאורה שמעוני: לא אלה שמועסקים למשל על ידי הרשויות המקומיות ועל ידי הרשתות באופן פורמאלי ומקבלים את שכרם מתוך תקציב המדינה, מתוך תקציב משרד החינוך, אלא מדובר על אותם עובדים ששכרם משולם באמצעות תוספות תקציביות, לא מתוך תקציב המדינה, אלא תקציבים שהרשות המקומית מקצה לשם כך, שאותן עמותות מקצות לשם כך.

<ליאורה שמעוני: לא מתוך תקציב המדינה.

אוסאמה סעדי: מי המעסיק שלהם בפועל?

אוסאמה סעדי: מי המעסיק האמיתי?

אוסאמה סעדי: למשל כמו ברשתות האלה, הרשת היא המעסיק, או עדיין משרד החינוך הוא המעסיק?

<ליאורה שמעוני: משרד החינוך הוא לא המעסיק שלהם.

דניאל עטר: יותר חשוב לי להבין, אפרופו השאלה, לא לגבי אם הם מועסקים על ידי הרשתות, אלא כשבאמצעות חברה פרטית מפעילים פרויקט חינוכי לחמש שנים, אתם סופרים את העובדים האלה כעובדי קבלן?

דניאל עטר: אני פשוט רוצה להבין על מה את מדברת.

<ליאורה שמעוני: אנחנו תיכף נתייחס לשאלה הזאת.

<ליאורה שמעוני: אני מציעה שאני אסביר קודם במה עוסק הדו"ח ומה הממצאים המרכזיים, ואם יש לכם שאלות, בשמחה אנחנו נענה על כל השאלות.

<ליאורה שמעוני: כפי שהתחלתי להגיד, למשרד החינוך יש מדיניות ברורה בנוגע להעסקה של עובדי הוראה באמצעות אותם גופים.

<ליאורה שמעוני: על פי המדיניות שלו, רק מורים המועסקים בהעסקה ישירה על ידי משרד החינוך או הבעלות, רשאים ללמד את מקצועות הליבה.

<ליאורה שמעוני: מקצועות הליבה הם מקצועות שכולנו יודעים מה הם, מקצועות היסוד שמחויב כל תלמיד ותלמיד ללמוד.

<ליאורה שמעוני: אבל מתברר, שלמרות שלמשרד יש מדיניות כל כך ברורה וכל כך פשוטה, אפשר להגיד, בפועל המדיניות הזאת לא מתממשת ולמעשה המשרד, הייתי אומרת - וגם כפי שכתבנו בדו"ח - המשרד נוהג בעצימת עיניים.

<ליאורה שמעוני: הוא יודע שזה קיים, הוא מתעלם ומתכחש לעובדה הזאת, וזה מתחבר למה שאמרה יושבת ראש הוועדה, שאין למשרד נתונים.

<ליאורה שמעוני: למשרד יש נתונים כמובן, אלא שהוא לא שולט בהם.

<ליאורה שמעוני: אם הוא לא שולט בהם בגלל שהוא לא יכול, או לא שולט בהם בגלל שהוא לא שם את זה על סדר יומו, לדעת מה מצב הנתונים לגבי אותם מורים, זאת שאלה.

<ליאורה שמעוני: אבל זה ברור שיש לו נתונים, אלא שהמשרד עוצם עיניים, מתעלם מהם, מתכחש לאותם נתונים.

<ליאורה שמעוני: אנחנו הגדרנו בדו"ח גם מי הם אותם מורי קבלן, זה כאלה מורים שמלמדים בבתי הספר של החינוך הרשמי והמאושר, מלמדים את מקצועות החובה, הם חלק מצוות בית הספר והם מועסקים לא באמצעות אותם גופים שהזכרתי, אלא מועסקים באמצעות אותם גופים.

<ליאורה שמעוני: אנחנו הצבענו בדו"ח על התופעות השליליות של ההעסקה הזאת.

<ליאורה שמעוני: עכשיו צריך להבין, יש כאן שלושה פרמטרים, ותכף איזי, שריכז את הצוות שעסק בדו"ח הזה, יציג את הליקויים המרכזיים בדו"ח, אבל אני רוצה לשים דגש בכל זאת על שלושה דברים מרכזיים.

<ליאורה שמעוני: אחד, היות והמשרד אין לו בעצם שליטה על מה שקורה, גם רמת הפיקוח שלו על איכות ההוראה נפגעת.

<ליאורה שמעוני: זה דבר ראשון.

<ליאורה שמעוני: הדבר השני, והזכירה את זה גם חברת הכנסת אלהרר עכשיו, זה הנושא של השוויוניות.

<ליאורה שמעוני: ההעסקה בדרך הזאת פוגעת בשוויוניות, היא פוגעת ביכולת לצמצם את הפערים החברתיים, והיא מייצרת איזה שהוא מצב אפילו אנומאלי, הייתי אומרת, שבו רשויות חזקות, רשויות מקומיות חזקות, יכולות לתת יותר ואילו רשויות מקומיות חלשות נותנות פחות.

<ליאורה שמעוני: ולכן, אותה אוכלוסייה שדווקא נזקקת ליותר שעות, מקבלת פחות שעות הוראה.

<ליאורה שמעוני: בכך בעצם מעמיקים את הפערים החברתיים ונפגע השוויון.

<ליאורה שמעוני: וכשאנחנו יודעים שחינוך הוא דבר שוויוני, מטרתה של חברתה דמוקרטית היא לייצר שוויון בחינוך ולאפשר לכל ילד להגיע להישגים.

<ליאורה שמעוני: הנקודה השלישית, שאנחנו התייחסנו אליה היא נושא זכויות העובדים.

<ליאורה שמעוני: מדובר כאן על ההעסקה שבמידה רבה היא ההעסקה פוגענית.

<ליאורה שמעוני: הפיטורים של המורים בתחילת החופש, תחילת חודשי הקיץ, זה רק אחר הדברים, אבל מדובר גם בפערים בשכר, תשלומים שנפגעים, הבראה, מחלה וכו', פערים גדולים מאד בשכר.

<ליאורה שמעוני: אנחנו מצאנו שהפערים יכולים להיות בין 25 שקלים לשעה שמשולמת למורה, לבין שכר של 120 שקלים לשעה.

<ליאורה שמעוני: חלק מהמורים מועסקים בהעסקה שעתית, חלק מהם מועסקים בהעסקה חודשית ובסופו של דבר באותו חדר מורים נוצר מצב של שני מעמדות.

<ליאורה שמעוני: יש את מעמד המורה הרשמי ויש את המעמד של המורה האחר.

<ליאורה שמעוני: שכם אל שכם הם עובדים, כתף אל כתף הם עובדים, אבל בסופו של דבר אנחנו רואים שיש כאן פגיעה בזכויות שלהם.

<ליאורה שמעוני: אני לא רוצה עוד להרחיב.

<ליאורה שמעוני: אני אבקש מאיזי שיציג את הליקויים בצורה קצת יותר מפורטת, ואם יש עוד שאלות והבהרות שלא הצלחנו להבהיר, אז נשמח להתייחס אליהן.

<איזידור טנקמן: בוקר טוב.

<איזידור טנקמן: שמי איזי טנקמן, מהצוות שערך את הדו"ח נושא הדיון.

<איזידור טנקמן: אני גם אשתדל לא לחזור על דברים שגברת שמעוני ציינה אותם.

<איזידור טנקמן: לשאלות שיתעוררו - - - ההגדרה של מורי קבלן יכולה להיות הגדרה רחבה, רחבה מאד בהתייחס לכל עובד הוראה שמלמד בבית ספר.

<איזידור טנקמן: אנחנו כאן, בדו"ח הזה, גם כדי להתאים את עצמנו לתקן הברור של משרד החינוך, הצטמצמו לאותם המורים, מלמדי הליבה, שמועסקים בצורה בלתי ישירה.

<איזידור טנקמן: לשאלתך, אדוני, מדובר בהעסקה לרוב על ידי תאגידים עירוניים, חברות עירוניות, עמותות, באמצעות מקורות של הרשויות המקומיות, לפעמים הורים וגם תרומות שלעתים הרשויות המקומיות מקבלות.

<איזידור טנקמן: לא התייחסנו כאן, בדו"ח הנוכחי, לאותם כ-7,000 עובדי הוראה שמועסקים מתקציב משרד החינוך, על ידי תאגידים וחברות כאלה ואחרות, במסגרת תכניות מוגדרות.

<איזידור טנקמן: הכוונה למיל"ת, היל"ה, תכנית החומש במגזר הערבי, תכנית קרב – שם לטעמנו מדובר לרוב בהעסקה ישירה על ידי זכיין ומדובר באמת במורים שאפשר לפרש את העסקתם בצורה אחרת, בלי לפגוע כמובן בעשייה המבורכת של אותם המורים.

<איזידור טנקמן: גברת שמעוני ציינה שמשרד החינוך התעלם או עצם את עיניו ואנחנו רואים גם את התופעה הזו בהיענות של משרד החינוך להחלטות שונות שהתקבלו בוועדת החינוך של הכנסת.

<איזידור טנקמן: זה כבר 7-8 שנים, משנת 2006, שבהזדמנויות שונות ועדת החינוך דנה בנושא, דרשה ממשרד החינוך למפות את עובדי הקבלן, לצמצם את התופעה.

<איזידור טנקמן: המשרד התחייב לעשות כך, אך לא עשה.

<איזידור טנקמן: הוא גם הקים בשלהי שנת 2011 ועדה שאמורה הייתה למפות, לצמצם את מספר עובדי הקבלן, לקבוע מדיניות ברורה.

<איזידור טנקמן: טיוטת דו"ח הוגשה.

<איזידור טנקמן: הדו"ח לא נדון וממילא המשרד, עד למועד הביקורת, לא חידד את הנחיותיו.

<איזידור טנקמן: בעניין הנתונים, וציינה זאת יו"ר הוועדה, אכן מדובר בבעיה מהותית.

<איזידור טנקמן: נתונים קיימים, או חלקי נתונים קיימים במשרד החינוך.

<איזידור טנקמן: על אף זאת המשרד טען, גם בפני ועדת החינוך, שאין לו את הנתונים הנחוצים.

<איזידור טנקמן: במצב כזה אנחנו נאלצנו להפשיל שרוולים ולהיעזר באותם נתונים מדגמיים שאוסף המשרד במסגרת בקרת התקן.

<איזידור טנקמן: זה אפשר לנו לעשות בדיקה, מדגם מיצג שאפשר לנו להעריך את העסקתם של אותם עובדי קבלן, עפ"י ההגדרה המצומצמת שאנחנו הגדרנו בתחילת הדו"ח.

<איזידור טנקמן: מצאנו בהסתברות גבוהה מאד שניתן להעריך את העובדים האלה בכ-4,000 מורים, המהווים כ-7% מעובדי התקן של משרד החינוך.

<איזידור טנקמן: שוב, מדובר במורים שמלמדים שעות ליבה, מקצועות חובה.

<איזידור טנקמן: חלקם גם מועסקים לצורך שעות אורך, שעות רוחב, גם לצורך פיצול כיתות, גם בתפקידים של ריכוז וחינוך כיתה, כל זאת בניגוד להנחיות המפורשות של משרד החינוך.

<איזידור טנקמן: במשרד החינוך, גם ראינו את זה כשפנינו למנהלי המחוזות, בעלי התפקידים האמונים על הפיקוח מודעים לתופעה, אך לרוב אין להם את המדע על כך שנפגע כאן הפיקוח ויש חשש לפגיעה באיכות ההוראה.

<איזידור טנקמן: פגיעה נוספת היא הפגיעה בשוויון.

<איזידור טנקמן: אכן אנחנו ערים כאן לחלוקה רגרסיבית של מקורות.

<איזידור טנקמן: בדקנו ומצאנו שדווקא - זה לא פלא – אבל בכל זאת יש כאן "הוכחה" כמותית שרשויות מקומיות חזקות מתקצבות יותר, הרבה יותר את השעות התוספתיות, את מורי הקבלן במקצועות הליבה מאשר רשויות חלשות.

<איזידור טנקמן: אי השוויון הזה ניכר גם אם בוחנים את הנתונים על פי חלוקה דמוגרפית.

<איזידור טנקמן: הרשויות שבפריפריה מקבלות פחות מרשויות מקומיות שבמרכז הארץ.

<איזידור טנקמן: באשר לתנאי ההעסקה של מורי הקבלן, שוב, אנחנו כאן התמקדנו בארבע רשויות מקומיות, שהצפי היה שאלה המעסיקות הראשיות, אבל יש עוד רשויות מקומיות שמעסיקות מורי קבלן.

<איזידור טנקמן: הכוונה לירושלים, תל אביב, ראשון לציון ורמת גן.

<איזידור טנקמן: ברשויות האלה, על פי הנתונים של אותן הרשויות, נמצאו כ-1,200 מורי קבלן מלמדי ליבה, המועסקים בצורות העסקה שונות - הזכרנו את זה גם קודם - בסיס שעתי, חודשי, או בהתאם לדירוג עובדי הוראה.

מיכל בירן: וגם לפעמים אותם אנשים מועסקים על ידי כמה מעסיקים.

<איזידור טנקמן: יכול להיות.

<איזידור טנקמן: גם חלק מאותם המורים גם מועסקים על ידי הבעלות בהעסקה ישירה ומועסקים בהעסקה נוספת.

<איזידור טנקמן: בכל מקרה, מעבר לאותה פגיעה בשוויון בין הרשויות, מצאנו שתנאי השכר של המורים האלה נקבעים בצורה שונה, לעתים על פי הביקוש של המורים באותו מקצוע, לעתים על פי התנאים האישיים של המורה.

באסל גטאס: אבל אתם מעריכים שיש 4,000, איך עשיתם את ההערכה?

<ליאורה שמעוני: תיכף נדבר על המספרים.

<איזידור טנקמן: אבל אני כבר יכול להשיב.

מיכל בירן: כי זאת ההערכה הכי נמוכה.

<איזידור טנקמן: פשוט עשינו בדיקה סטטיסטית, מדגם סטטיסטי.

מיכל בירן: אבל אפילו משרד החינוך, כשהוא בדק, אמר שזה משהו כמו 10,000, לא?

קארין אלהרר: חבל להיכנס לנתונים כרגע.

קארין אלהרר: אנחנו נדבר עליהם באריכות.

<איזידור טנקמן: אני כבר אסיים.

<איזידור טנקמן: יש שונות ניכרת מאד בגובה השכר, כאשר מדובר בהעסקה שהיא שעתית, ביחס של 1 ל-5.

<איזידור טנקמן: מצאנו אמות מידה לקביעת השכר בירושלים, כאשר ההעסקה היא באמצעות עמותת רנה קסין.

<איזידור טנקמן: לעמותה עצמה לא היה המידע לא לגבי אמות המידה לקביעת השכר, גם לתכלית ולתמונה כוללת של העסקתם של המורים האלה.

<איזידור טנקמן: עד כאן.

<איזידור טנקמן: לגבי ההמלצות, אולי בהמשך.

קארין אלהרר: תודה, בשלב מאוחר יותר.

דניאל עטר: שאלת הבהרה בבקשה.

דניאל עטר: במסגרת הבדיקה שלכם, יצא לכם לבדוק האם המעבר לניהול עצמי של בתי הספר מעצים את התופעה הזו, או שלא בדקתם אותה בכלל?

<איזידור טנקמן: אנחנו לא בדקנו את הניהול העצמי.

<איזידור טנקמן: אנחנו מכירים את הנושא, אבל לא בדקנו.

דניאל עטר: מטבע הדברים אתה מבין שזה מעצים את התופעה?

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אבי, בבקשה.

<אבי ניסנקורן: תודה.

<אבי ניסנקורן: אני חושש שהנושא באופן כללי של עובדי קבלן, זה בעיני אחד הביזיונות הכי גדולים של המדינה.

<אבי ניסנקורן: הנושא של עובדי קבלן, באופן כללי, לפני שאני מתייחס לנושא ההוראה, הוא אחד הביזיונות הכי גדולים של מדינת ישראל.

<אבי ניסנקורן: אני חסתי על סכסוך עבודה כללי במשק - - -

קארין אלהרר: אני מצטערת להפריע לאידיליה שמתרחשת - - -

<אבי ניסנקורן: עכשיו אני אתנהג כאילו אני בהפגנה.

קארין אלהרר: לא, באמת.

<אבי ניסנקורן: אז זה אחד הביזיונות הכי גדולים.

<אבי ניסנקורן: שמתי שעון חול ושעון החול זה ה-22 בחודש.

<אבי ניסנקורן: נמאס לי, פשוט נמאס לי כיו"ר ההסתדרות, לראות את האטימות הזאת של הפקידות, את ההתעלמות הזאת, את ההתעלמות של מקבלי ההחלטות, זה פשוט לא יאומן.

<אבי ניסנקורן: אתה מסתכל על זה בתחום ההוראה, אתה מסתכל על זה בתחום הבריאות, אתה מסתכל על זה בתחום הרווחה.

<אבי ניסנקורן: אני בכוונה לוקח את התחומים שהם ליבה של כל מדינה דמוקרטית וכל מה שמדינה צריכה לתת.

<אבי ניסנקורן: הרי איך יכול להיות שאזרחים במדינה לא יקבלו רווחה כמו שצריך, חינוך כמו שצריך, בריאות כמו שצריך ועם כבוד אנושי.

<אבי ניסנקורן: אני אזכיר במאמר מוסגר שמשרד הביטוח, כי אתם צריכים גם ביטחון לקבל, עלה על רעיון גאוני.

<אבי ניסנקורן: הוא יקים חברה ממשלתית שתהיה חברת כוח אדם, בגלל שיש בעיית תקינה.

<אבי ניסנקורן: ואנחנו רואים את התופעות האלו וכולם שמים פס.

<אבי ניסנקורן: זאת האמת, שמים פס, פשוט לא איכפת וזה פשוט לא יאומן.

<אבי ניסנקורן: אנחנו גם עדים לתופעות שאנשים מתחילים לפחד לחשוף את עצמם.

<אבי ניסנקורן: אני רוצה להגיד לכם, אני ביקשתי בימים האחרונים שאחיות בתי ספר, שמועסקות כעובדות קבלן, תתייצבנה ותדברנה.

<אבי ניסנקורן: הן פוחדות.

<אבי ניסנקורן: הן פוחדות.

<אבי ניסנקורן: מגזר ציבורי, אחות בית ספר – מפחדת לחשוף את עצמה.

<אבי ניסנקורן: אני ביקשתי שעובדת סוציאלית, שהיא עובדת קבלן, תחשוף את עצמה.

<אבי ניסנקורן: את חשפת את עצמך בשעתו ואני שמח שנקלט – הן פוחדות.

<אבי ניסנקורן: לא הצלחתי למצוא עובדת סוציאלית, עובדת קבלן ברשות מקומית שתבוא ותדבר.

<אבי ניסנקורן: פוחדות לגורלן.

<אבי ניסנקורן: וזו פשוט תופעה שלא תאמן.

<אבי ניסנקורן: אני פונה לאגף תקציבים ואני אומר להם – למה עובדות ניקיון בבתי חולים – עובדות ניקיון בבתי חולים זאת עבודה, ליבה, לא פחות מעבודה אחרת בבית חולים.

<אבי ניסנקורן: בית חולים מלוכלך זה בית חולים שלא יכול להתקיים.

<אבי ניסנקורן: ומה התשובה, למה הן צריכות להיות עובדות קבלן?

<אבי ניסנקורן: ומה התשובה שלהם שלא להעסיק אותן בהעסקה ישירה – כי הן תהיינה עובדות גרועות.

<אבי ניסנקורן: זאת תשובה, שפקיד אוצר שאומר אותה, בעיני, לא צריך להיות פקיד אוצר ולא צריך לשרת את הציבור.

<אבי ניסנקורן: וזאת תשובה שנאמרת ככה לפרוטוקול.

<אבי ניסנקורן: ואנחנו באמת במצב של התדרדרות דרסטית במרקם העבודה והחברה במדינת ישראל.

<אבי ניסנקורן: דרסטית.

<אבי ניסנקורן: כשאתה מסתכל על תחום ההוראה, וזה אחד התחומים החשובים, ודרך אגב זה לא רק.

<אבי ניסנקורן: והדעה שלי היא כיושב ראש הסתדרות, אבל לצידי ולידי ואיתי נמצאים רן ארז, יו"ר ארגון המורים ויוסי וסרמן שנמצא היום וישראלי פה, מהסתדרות המורים, ואורי, יו"ר ועד קרן קרב.

<אבי ניסנקורן: ואנחנו ניצבים ופשוט שלא מבינים את התופעה.

<אבי ניסנקורן: עכשיו, התופעה היא לא רק מורי קבלן, בואו נסבר את האוזן.

<אבי ניסנקורן: זה גם סייעות קבלן, גם מורי קבלן.

<אבי ניסנקורן: מבחינתי זה נשימה אחת – מורי קבלן וסייעות קבלן.

<אבי ניסנקורן: זאת עבודת ליבה של מערכת החינוך.

<אבי ניסנקורן: אתה ניצב פה מול ציניות, מול אטימות, מול חוסר אכפתיות ומול חוסר שליטה במדיניות ממשלתית.

<אבי ניסנקורן: כי אם אתה בא ואומר שהחינוך הציבורי צריך להיות שוויוני, אז זה אומר שאתה צריך לתת את הכלים באופן שוויוני ואז אתה צריך שליטה מלמעלה, ממשלתית.

<אבי ניסנקורן: לא יכול להיות שרשות עשירה תחליט שהיא נותנת עוד תקינה, על חשבונה, בלי שום פיקוח ממשלתי אמיתי ושמשרד החינוך ושמשרד האוצר יהיו מרוצים – כי זה לא עולה להם כסף.

<אבי ניסנקורן: ואחר כך רשות מקומית בפריפריה לא יכולה לתת את זה והיא לא מקבלת את התקינה, כי התקינה היא רוחבית.

<אבי ניסנקורן: ומתעלמים מזה.

<אבי ניסנקורן: עוצמים את העין מזה שאותה רשות מקומית מקבל אחרת.

<אבי ניסנקורן: והייתה גם סיטואציה, לא יכול להיות שמנהלת בתי ספר לא רואה את עובדי הקבלן.

<אבי ניסנקורן: אני אמחיש לכם את זה, כי אני חושב שזו המחשה שאומרת הכל.

<אבי ניסנקורן: לא בבית ספר, אבל נגיד במקום עבודה אחר, אבל גם בבית ספר.

<אבי ניסנקורן: מסתובב בבית חולים – ובשביל להמחיש קצת יותר – מסתובב סמנכ"ל כוח אדם.

<אבי ניסנקורן: כשהוא מתקרב לעובד הקבלן הוא שם על העיניים שלו רטייה, בשביל שהוא לא יראה.

<אבי ניסנקורן: לא מכיר אותו, לא יודע מי זה, לא יודע מה התנאים שלו, לא יודע כלום.

<אבי ניסנקורן: כשהוא חולף על פניו הוא מוריד את הרטייה ומסת

<אבי ניסנקורן: כל עוד פעם על העובדים.

<אבי ניסנקורן: זה מה שקורה היום וזה מה שקורה גם במערכת החינוך.

<אבי ניסנקורן: מסתובבים מורים במערכת החינוך בחדר מורים, שאין שליטה על תנאי העבודה שלהם, שהם עובדים שעתיים, שהם נמצאים ברשות אחת ולא נמצאים ברשות אחרת, שלפעמים ההורים ממנים אותם, לפעמים הרשות מממנת אותם, אין שליטה על תנאי העבודה שלהם.

<אבי ניסנקורן: שביולי אוגוסט הם מפוטרים וצריכים ללכת ולבקש דמי אבטלה.

<אבי ניסנקורן: שאין להם קרן השתלמות, אין להם קרן פנסיה, חוץ מפנסיית חובה ושהם צריכים להיות מפוטרים כל הזמן במערכת.

<אבי ניסנקורן: וזה חוזר על עצמו שנים.

<אבי ניסנקורן: זה יכול להיות 15 שנים ו-10 שנים ו-8 שנים.

<אבי ניסנקורן: וזה המצב היום במדינת ישראל.

<אבי ניסנקורן: זה המצב.

<אבי ניסנקורן: ואנחנו לכאורה שותקים והכל בסדר.

<אבי ניסנקורן: אותם אנשים נדחקים לפינה.

<אבי ניסנקורן: הם עובדים שעתיים, הם עובדים בלי קביעות, הם עובדים בלי יציבות.

<אבי ניסנקורן: הם נדחקים לפינה.

<אבי ניסנקורן: - - - במערכת החינוך הממלכתי, הציבורית, אנחנו פשוט מאבדים אותו.

<אבי ניסנקורן: אנחנו מאבדים אותו.

<אבי ניסנקורן: אנחנו מאבדים את השוויוניות במערכת הציבורית.

<אבי ניסנקורן: ואנשים אפילו לא מעזים להגיד את זה, ויש איזה שהוא פקיד במשרד האוצר, שהוא ממונה על התקינה ושמשרד החינוך נכנע לו וזה המצב.

<אבי ניסנקורן: ואני בא ואומר, הדבר הזה אי אפשר להמשיך איתו.

<אבי ניסנקורן: אי אפשר להמשיך אותו במדינת ישראל.

<אבי ניסנקורן: חייבים לצאת על זה למאבק ומאבק קשה ועל הדבר הזה ישבתו כל העובדים, כי עובדי הקבלן הם חלשים, אבל מחר אותם עובדים יודעים שזה הבן שלהם והבת שלהם ויכול להיות שזה גם.

<אבי ניסנקורן: וזה המצב.

<אבי ניסנקורן: יושב פה נציג הסתדרות הסטודנטים.

<אבי ניסנקורן: אני אומר לכם, היום סטודנטים יוצאים ממערכת החינוך, גם סטודנטים להוראה וגם סטודנטים לעבודה סוציאלית וגם סטודנטים בתחומים נוספים, הם יוצאים הישר להיות לעובדי קבלן.

<אבי ניסנקורן: הישר.

<אבי ניסנקורן: פשוט מסלול להיות עובדי קבלן.

<אבי ניסנקורן: ואתה מסתכל על זה ואתה לא מבין.

<אבי ניסנקורן: ניקח את העבודה הסוציאלית, רוב העובדים הסוציאליים שמסיימים את הלימודים, מיד הופכים אותם לעובדי קבלן.

<אבי ניסנקורן: עכשיו אנחנו בבעיה אדירה של משרות חלקיות וזה אחת מהקטרים של העוני.

<אבי ניסנקורן: משרות חלקיות זה קטרים של עוני ואנחנו עם עובדים שעתיים ואנחנו בסיטואציה שמדינת ישראל מתנערת מאחריות.

<אבי ניסנקורן: אז אני לכן אמרתי את דברי ואני שמח שהסתדרות המורים וארגון המורים איתי.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שאנחנו בסיטואציה שאנחנו חייבים לעצור את זה, חייבים לשנות את הגישה.

<אבי ניסנקורן: חייבים לבוא ולהגיד זה לא בתחתית סדרי העדיפויות, כי לצערי זה בתחתית של סדרי העדיפויות.

<אבי ניסנקורן: זה צריך להיות בראש סדרי העדיפויות.

<אבי ניסנקורן: ואם אין ברירה, אז תהיה שביתה קשה.

<אבי ניסנקורן: הפתרון הוא לא כל כך מסובך.

<אבי ניסנקורן: הוא לא מסובך.

<אבי ניסנקורן: הוא לא מהשמיים והוא לא מסובך.

<אבי ניסנקורן: הפתרון הוא די פשוט בסוף.

<אבי ניסנקורן: הפתרון הוא לבוא ולהגיד שכל המורים, כל המורים שמלמדים לימודי ליבה, צריכים להיות מתוקננים כמו שצריך על ידי משרדי החינוך.

<אבי ניסנקורן: כולם.

<אבי ניסנקורן: אתה לא יכול לבוא ולתת הנחות בקטע הזה, אין הנחות בקטע הזה.

<אבי ניסנקורן: זו המשמעות של מדיניות ציבורית וזו המשמעות של כבוד למורה.

<אבי ניסנקורן: זה דבר ראשון.

<אבי ניסנקורן: ואם זה 4,000 – זה 4,000.

<אבי ניסנקורן: אם זה 8,000 – זה 8,000, אם זה 2,000 – זה 2,000.

<אבי ניסנקורן: זה לא משנה.

<אבי ניסנקורן: יש פה עיקרון שחייבים לקיים אותו.

<אבי ניסנקורן: חייבים.

<אבי ניסנקורן: וצריך לעשות את היעד וגם אם צריך לפרוץ את זה ולא לעשות את זה בשנה אחת, זה לא משנה, אבל לעשות את היעד ולראות שזה קורה.

<אבי ניסנקורן: לעשות, לסמן ולראות שזה קורה.

<אבי ניסנקורן: וזאת חובה גם שלנו כהסתדרות וכהסתדרות המורים וכארגון המורים.

<אבי ניסנקורן: וזאת חובה גם של שר האוצר וגם של שר החינוך וגם של כנסת ישראל וגם של ראש הממשלה.

<אבי ניסנקורן: זו פשוט חובה.

<אבי ניסנקורן: זאת חובה.

<אבי ניסנקורן: אחרת שיעשו איקס על החינוך הממלכתי הציבורי, שיגידו שעוברים למדינה שגם נושא החינוך הופך להיות שוק חופשי ושיסגרו את המדינה.

<אבי ניסנקורן: שגם מזה מתנערים ושיסגרו את המדינה.

<אבי ניסנקורן: מדינה שלא דואגת לחינוך בצורה ציבורית אמיתית, באמת אין לה זכות קיום.

<אבי ניסנקורן: אז זה הנושא הראשון.

<אבי ניסנקורן: כל מי שמלמד חינוך חובה בליבה, חייב להיקלט – אם זה מורה ואם זה סייעת.

<אבי ניסנקורן: הדבר השני, מי שמלמד ונמצא בחדר המורים והוא מלמד לימודים שהם מעבר ללימודי החובה ומעבר ללימודי הליבה, מעבר לאותם 4,000 או 6,000, כי יש 15,000 שמסתובבים במערכת שחלקם ליבה וחלקם לא ליבה.

<אבי ניסנקורן: הם גם צריכים לקבל כבוד, כי גם הם מי שמלמד את הילדים שלנו והם גם אלה שנמצאים במקום העבודה וגם להם יש מחויבות של משרד החינוך ושל משרד האוצר.

<אבי ניסנקורן: ולהם צריכים לקבוע שלושה קריטריונים בסיסיים: אחד, הם לא צריכים להיות עובדים שעתיים.

באסל גטאס: רגע, ארגוני המורים מייצגים אותם?

<אבי ניסנקורן: הם מיוצגים על ידי.

באסל גטאס: לא על ידי ארגוני המורים.

<אבי ניסנקורן: הם מיוצגים על ידי.

<אבי ניסנקורן: קרן קרב התארגנה בהסתדרות.

באסל גטאס: אבל יש חוץ מקרן קרב.

<אבי ניסנקורן: זה מתחלק לשניים.

<אבי ניסנקורן: המורים מייצגים את כל מי שהוא מורה ובוודאי כל מי שהוא במקצועות ליבה וכל מי שיש לו תעודת הוראה.

<אבי ניסנקורן: זה נושא ראשון.

<אבי ניסנקורן: הנושא השני, נקרא לזה מדריכים לצורך הדיון.

<אבי ניסנקורן: קרן קרב התארגנה אצלנו עם 3,000 עובדים במאסה.

<אבי ניסנקורן: יש עובדים שלא מיוצגים, אבל ההסתדרות באופן כללי מארגנת את הכל, היא ארגון העובדים הגדול במדינה והיא מייצגת את כלל האוכלוסייה, כלל זכויות העובדים.

<אבי ניסנקורן: כמו שדנו על שכר המינימום, זכותנו וחובתנו גם לדאוג פה.

<אבי ניסנקורן: ואנחנו גם מייצגים את הסייעות.

<אבי ניסנקורן: ואני רוצה לבוא ולהגיד, לגביהם צריכים להיות כללים מאד מאד פשוטים.

<אבי ניסנקורן: הם לא יכולים לקבל פחות ממורים.

<אבי ניסנקורן: לא יכול להיות שאין להם פנסיה כמו שצריך ואין להם קרן השתלמות כמו שצריך.

<אבי ניסנקורן: זה דבר ראשון.

<אבי ניסנקורן: דבר שני, לא יכול להיות שביולי-אוגוסט הם בעונש.

<אבי ניסנקורן: זה לא יכול להיות.

<אבי ניסנקורן: הם בתוך המערכת כמו כולם, הם צריכים לקבל השוואת תנאים מלאה.

<אבי ניסנקורן: והדבר השלישי, הם לא צריכים להיות מורים שעתיים, הם צריכים להיות מורים בחלקיות משרה.

<אבי ניסנקורן: הנושא של מורים שעתיים זה פשוט עוול.

<אבי ניסנקורן: אדם צריך להיות עם יציבות, לדעת מה היקף המשרה שלו.

<אבי ניסנקורן: המערכת צריכה לקחת אחריות על זה.

<אבי ניסנקורן: ואז אנחנו עושים סדר במערכת.

<אבי ניסנקורן: ודבר נוסף, צריך להגיד קדימה.

<אבי ניסנקורן: אין כזה דבר שהמערכת מוכנה לקלוט לתוכה עובדים חדשים שהם בשוני מהכללים האלה, בשביל שהתופעה הזאת לא תתרחב עוד פעם.

<אבי ניסנקורן: מה שאנחנו מתארים פה, בהוראה, אני חייב להגיד, זה בכל המגזר הציבורי.

<אבי ניסנקורן: אין לך היום מקצוע אחד שאין בו עובדי קבלן.

<אבי ניסנקורן: אחד.

<אבי ניסנקורן: זה כבר לא רק שומרים ועובדי ניקיון.

<אבי ניסנקורן: זה מורה, זה עובד סוציאלי, זה רנטגנאי, זה דיאטנית, זה רוקח, זה פיזיותרפיסט, זה רופאים, זה אחיות, זה מהנדסים, זה מתכננים, זה שמאים, זה פקידים, זה הכל.

<אבי ניסנקורן: המערכת פשוט איבדה את עצמה לדעת.

באסל גטאס: כלומר הממשלה.

<אבי ניסנקורן: הממשלה.

<אבי ניסנקורן: הממשלה, השרים, הפקידות.

באסל גטאס: אין המדינה.

באסל גטאס: מישהו קיבל החלטה.

<אבי ניסנקורן: לכן אני חושב שיש לנו פה נקודת מבחן אמיתית למדינה.

<אבי ניסנקורן: אני חייב להגיד, אני מאד מקווה ששר האוצר ירים את הכפפה, וזאת שעת המבחן.

<אבי ניסנקורן: שעת המבחן היא עכשיו לייצר תוצאה.

<אבי ניסנקורן: תודה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

באסל גטאס: אבל הייתה שביתה.

קארין אלהרר: באסטל, סליחה.

באסל גטאס: רק שישלים משפט.

באסל גטאס: מה התקדם מאותה שביתה, גם בנושא עובדי קבלן, עד היום.

קארין אלהרר: לא הייתה שביתה.

קארין אלהרר: הוא קבע אותה לשעה שתיים.

באסל גטאס: הייתה.

באסל גטאס: הייתה שביתה ענקית.

<אבי ניסנקורן: לפני ארבע שנים?

באסל גטאס: כן.

באסל גטאס: מאז עד היום, מה השתנה?

באסל גטאס: התרחבה התופעה.

<אבי ניסנקורן: אז תן להגיד.

<אבי ניסנקורן: אלף, אני לא יודע אם זה ביקורת סמויה מה שאמרת, אבל אני אקח את זה כביקורת סמויה, או אפילו לא סמויה.

<אבי ניסנקורן: ובוא אגיד לך, היחידים שבשנים האחרונות נאבקים בתופעה, זה ההסתדרות.

<אבי ניסנקורן: היחידים.

<אבי ניסנקורן: אז אל תשאל אותי איפה אנחנו נמצאים, תשאל את כל מי שיושב פה בחינוך.

<אבי ניסנקורן: דבר שני, המטרה של העלאת שכר מינימום, בין היתר, לעזור לחלשים ו-5,300 שקלים זה שכר שיעזור לכל החלשים.

<אבי ניסנקורן: עובדים השמירה – אנחנו דאגנו להעלות להם את השכר, קרן השתלמות יש להם מהיום הראשון, פנסיה יש להם מהיום הראשון ומתנות לחגים – גם כעובדי קבלן.

<אבי ניסנקורן: סוף סוף הם אוכלים ב חדר האוכל וזו העשייה של ההסתדרות.

<אבי ניסנקורן: אותו דבר עובדי ניקיון.

<אבי ניסנקורן: אנחנו נאבקים כל יום למען האוכלוסייה.

<אבי ניסנקורן: אני מסכים איתך שזה רחוק מלהספיק ולכן יש לנו את השביתה.

באסל גטאס: מחזקים את ידיך.

קארין אלהרר: מי נציגת/נציג משרד החינוך?

קארין אלהרר: בבקשה, נשמע תשובות לשאלות.

קארין אלהרר: שם ותפקיד לפרוטוקול.

<סוניה פרץ: סוניה פרץ, מנהלת אגף כוח אדם.

קארין אלהרר: סוניה, המנכ"לית מודעת לזה שאת נמצאת כאן היום ולא היא.

קארין אלהרר: אלף אני חייבת לומר שאני רואה את זה ממש בחומר, מבלי לזלזל כמובן בכבודך.

קארין אלהרר: אבל אני חושבת שהדיון הוא חשוב, הוא יסודי ויש פה כשלים חמורים שמעלה מבקר המדינה כנגד משרד החינוך.

קארין אלהרר: באמת אמירות מאד קשות ואני מצרה על כך באופן עמוק, שלא הגיעה נציגה בכירה, מבלי כמובן לזלזל בכבודך.

קארין אלהרר: אבל היה ראוי שמינימום מנכ"לית, סמנכ"לית, לא יודעת, עוזר השר, שר, מישהו שיכול לתת תשובות, אבל אנחנו ננסה.

קארין אלהרר: יש גם סגן השר, כמובן, יש לו גם סגן.

קארין אלהרר: בשביל מה צריך סגנים אם לא כדי לענות בכנסת?

קארין אלהרר: בכל זאת, אני אשמח לקבל ממך מספר תשובות.

קארין אלהרר: אלף, דו"ח מבקר המדינה מדבר על זה שוועדת החינוך, משנת 2006, לא מאתמול, לא משלשום ולא מלפני שנה, דורשת ומבקשת לעשות איזה שהוא מיפוי ולבדוק כמה מורי קבלן יש, מה הם מלמדים.

קארין אלהרר: מה עשיתם בעניין הזה?

קארין אלהרר: אבל רק תשובה עניינית, בסדר?

<סוניה פרץ: כן.

<סוניה פרץ: אני אגיד ככה, אני נכנסתי לתפקיד לפני תקופה קצרה - - -

קארין אלהרר: אז גם אין לך תשובה?

<סוניה פרץ: לא, רגע.

<סוניה פרץ: אני מתחילה.

<סוניה פרץ: יחד עם המענה לדו"ח, חלק מהשיח שלנו זה כרגע הקמת צוות משרדי שיטפל - - -

קארין אלהרר: לא, לא.

קארין אלהרר: זה רציני, התשובה הזאת?

קארין אלהרר: משנת 2006?

קארין אלהרר: עכשיו הקמתם צוות משרדי?

קארין אלהרר: היה צוות משרדי.

קארין אלהרר: היה בחור בשם דני בר גיורא, נכון?

קארין אלהרר: הוא גם חיבר דו"ח.

קארין אלהרר: מה עלה בגורלו של הדו"ח הזה?

<סוניה פרץ: הדו"ח הזה לא נדון במשרד בשעתו.

קארין אלהרר: אז למה צריך להמשיך - - -

דב חנין: יודעים איפה הוא מונח?

קארין אלהרר: סליחה, דב, רק שנייה.

קארין אלהרר: אני שואלת עכשיו.

קארין אלהרר: סליחה, היא נותנת את התשובה, סוניה.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין, היה דו"ח, הוא נכתב.

קארין אלהרר: לא צריך להמציא את הגלגל מחדש.

קארין אלהרר: יש כבר גלגל.

<סוניה פרץ: לא היה דו"ח.

<סוניה פרץ: הוא היה טיוטא שלא נדונה במשרד, שלא התקבלה על ידי המשרד.

דב חנין: לא התקבלה?

דב חנין: נשלחה בדואר?

<סוניה פרץ: לא התקבלה על ידי המשרד בהיבט הזה שהוא לא נדון וה - - -

דב חנין: אז בשביל מה יש דו"ח אם הוא לא נדון?

דב חנין: מה אתם עושים?

קארין אלהרר: רגע, לא נעשה עליה עליהום.

דב חנין: לא עליהום, זה שאלות ענייניות.

דב חנין: באה גברת, שנשלחה אגב בצורה שערורייתית לוועדת ביקורת המדינה, על ידי שר החינוך שנעלם מהדיון הזה, בזמן שהוא צריך לתת תשובות.

דב חנין: זו לא התנהלות כלפי הכנסת.

קארין אלהרר: לא.

דב חנין: ואת מסבירה לנו שהדו"ח היה, אבל לא הגיע - - -

קארין אלהרר: אני מצרה על כך.

קארין אלהרר: אני שוקלת אפילו לסגור את הדיון בשלב הזה, אבל בואו נראה איך יתקדמו התשובות.

דניאל עטר: כן, אבל חשוב לחזק את מה שאמרתי, גברתי יושבת הראש, שזה לא משהו אישי אליך.

קארין אלהרר: לא, זה לא.

קארין אלהרר: חלילה.

דניאל עטר: זה יכול להישמע קצת לא נכון, אבל בהחלט הטענה היא טענה מוצדקת.

קארין אלהרר: רחמנו עליך, שאת הגעת לפה, אבל זה ששלחו אותך לכאן - - -

דניאל עטר: הטענה מוצדקת ונכונה, ומצדיקה, גברתי יושבת הראש, לסגור את הדיון ולחייב הגעתו של שר החינוך.

דב חנין: יש לנו מה להגיד בדיון, אבל את שר החינוך צריך לשמוע פה.

קארין אלהרר: כן, סוניה.

דניאל עטר: דרך אגב, שמענו בדיון על מספר אסטרונומי של אנשים שעומדים על סף פיטורין, או חיים בחיי חשש מה יוליד יום, הוגדר כפיגוע המוני.

דניאל עטר: אז ככה צריך להתייחס לזה, בשיא החומרה.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: כן, סוניה.

<סוניה פרץ: אז אני אומרת שאותה טיוטה שהוגשה לא נדונה ולכן אי אפשר להתייחס אליה כאיזה שהוא דו"ח שהמשרד גיבש או כאיזו שהיא מדיניות שהמשרד גיבש.

<סוניה פרץ: בעקבות הדו"ח שפורסם לאחרונה, הוקם כמו שאמרתי צוות משרדי, שעכשיו מגבש איזה שהן תשתיות כדי לעבוד על הנושא הזה של קביעת מדיניות, מיפוי וקבלת החלטות לגבי איך אנחנו מתכוונים לטפל בסוגיה הזאת.

דניאל עטר: יש לו לוחות זמנים, לצוות הזה?

<סוניה פרץ: זה משהו שייקח לנו - - -

קארין אלהרר: טוב, תראו, אני מתנצלת.

קארין אלהרר: הדיון הזה נעול.

קארין אלהרר: הישיבה תתקיים שוב מחר.

קארין אלהרר: אני מבקשת שמנכ"לית המשרד תגיע.

קארין אלהרר: עד כאן.

קארין אלהרר: תודה רבה לכולם.