ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 18, 2015-07-13 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכל המשתתפים בישיבה זו.

אברהם נגוסה: החלטנו לקיים היום דיון בנושא קליטת עולים ברשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: אני מתייחס לקליטת העולים מכל התפוצות.

אברהם נגוסה: לצערי, מה שעורר את הצורך בדיון, הוא מקרה שפורסם בעניין של הפרדה של ילדים יוצאי אתיופיה, בקייטנות בקריית משה.

אברהם נגוסה: אני מבקש לגנות את עניין ההפרדה.

אברהם נגוסה: אנו כחברה קולטת עלייה וכחברה שהתקבצה מארבע כנפות העולם, אסור לנו להפריד על רקע מוצא ואנחנו צריכים לפעול לשילוב העולים החדשים, לא משנה מאיזה מוצא הם.

אברהם נגוסה: זו צריכה להיות התפיסה החברתית שלנו.

אברהם נגוסה: אני וחברי הוועדה מבקשים לשמוע מהרשויות המקומיות, בעיקר עכשיו - לקראת פתיחת שנת הלימודים - על השתלבותם של העולים החדשים ברשויות המקומיות אליהן הם שייכים.

אברהם נגוסה: אנו גם רוצים לקבל הבהרה בעניין המקרה הספציפי המדובר, מנציג עיריית רחובות ומנציג חברת המתנ"סים ברחובות – איך קרה, למה זה קרה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח מאד לקבל הבהרה בנושא הזה.

אברהם נגוסה: נמצאים איתנו גם נציגי הקהילה, שבאו להבהיר לנו את התופעה.

אברהם נגוסה: נמצאים איתנו חברי כנסת, חברי הוועדה – חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חברת הכנסה סופה לנדבר, שרת הקליטה לשעבר.

אברהם נגוסה: אני רוצה להתחיל עם נציגי הקהילה מקריית משה, כדי לקבל את הגרסה של הקהילה לגבי המקרה המדובר.

אברהם נגוסה: לאחר מכן נשמע את נציג רשות המתנ"סים ואת נציג עיריית רחובות.

אברהם נגוסה: נציג הקהילה שהגיע לייצג את הקהילה הוא טסמה ארגאו, תושב קריית משה ברחובות.

אברהם נגוסה: ארגאו, אתה מוכן להציג לנו את המקרה, את האירוע?

<טסמה ארגאו: כן.

<טסמה ארגאו: שמי טסמה ארגאו, תושב קריית משה, חבר ועד השכונה מזה 5 שנים.

<טסמה ארגאו: לצערי הרב, ב-1 בחודש, בקייטנה שמתקיימת בקריית משה, גילינו שיש כיתות נפרדות לתושבי חוץ שבאו ודרשו להיות קבוצה נפרדת.

<טסמה ארגאו: אני רוצה לתקן, אנחנו לא קמנו על רקע גזענות, ממש לא.

<טסמה ארגאו: תושבי חוץ שבאו, אנשים אמידים נזהרים מאנשים חלשים בשכונה חלשה, שבאו וצרכו את השירותים שלנו.

<טסמה ארגאו: הם באו אלינו בהתניה שהם רוצים שגני הילדים שלהם יהיו מופרדים מכלל תושבי השכונה.

<טסמה ארגאו: זה לא עניין של אתיופים – שחור ולבן.

<טסמה ארגאו: זה ממש לא מה שהיה במקרה הזה.

<טסמה ארגאו: לצערי הרב, מנהל המתנ"ס קיבל החלטה מוטעית, מר עדי דויטש.

<טסמה ארגאו: יהודה לא שיתף אותו שיש בעיה כזאת, כשההורים הגיעו שלושה ימים לפני שהקייטנה התחילה.

<טסמה ארגאו: ההורים התאגדו, דרשו ממנו לא לספח את הילדים בגני העירייה.

<טסמה ארגאו: בסופו של דבר הבחור נקלע ללחצים של ההורים.

<טסמה ארגאו: לצערי הרב כנראה הוא לא המנהל הנכון ולא בזמן הנכון.

<טסמה ארגאו: זה זמן שקריית משה נמצאת במשבר הכי עמוק שיכול להיות.

<טסמה ארגאו: מבחינת אנשי מקצוע, מבחינה כלכלית – אנחנו נמצאים ממש בתחתית.

<טסמה ארגאו: האיש הזה קיבל החלטה בלי לשתף את המנכ"ל שלו.

<טסמה ארגאו: הבן אדם, ברגע שיש לו בעיה עם המנכ"ל הוא רץ לראש העיר.

<טסמה ארגאו: זה מינוי פוליטי, וגם אדוני יסכים איתי, מינוי פוליטי משנת 2009.

<טסמה ארגאו: הבחור עושה את כל הטעויות האפשרויות.

<טסמה ארגאו: לצערי הוא משתמש בכסף של התושבים להביא תושבים.

<טסמה ארגאו: אין לנו בעיה שיבואו תושבים מבחוץ, אבל שיבואו וישבו איתנו באותו שולחן עם אותה צלחת.

<טסמה ארגאו: לא יכול להיות שבן אדם בא בהתניה.

<טסמה ארגאו: ומנהל המתנ"ס, במקום להתווכח ולהגיד להם רבותי, פה זה לא המקום שלכם, או שאתם צורכים את השירותים של השכונה ביחד, או שאתם תעשו את הקייטנות בגנים שלכם.

<טסמה ארגאו: העלות אצלם היא בסביבות 2,500 שקלים ואצלנו קייטנה לילד עולה 850 שקלים, קייטנה כפולה, עד השעה 16:30-17:00 עולה 1,700 שקלים.

<טסמה ארגאו: הם באו וצרכו את השירותים שלנו, אבל מה, בתנאים שלהם.

<טסמה ארגאו: הם אמרו – לא, מה פתאום, אנחנו לא נשתייך לגני העירייה.

<טסמה ארגאו: לא רוצים את זה.

<טסמה ארגאו: לקחו לנו את המתנ"ס.

<טסמה ארגאו: יש חלק במתנ"ס שנבנה לפני פחות מעשור, בסביבות 12 שנה הוא קיים, המבנה הזה.

<טסמה ארגאו: הם לקחו את אולם ההתעלמות ועשו גן בנפרד.

<טסמה ארגאו: כשגילינו את הדבר הזה, עוד באותו יום ניסיתי לפתור את זה בדו-שיח.

<טסמה ארגאו: ישבתי איתו ביום רביעי מהשעה 09:30 עד השעה 11:30 וניסיתי לפתור את הבעיה הזאת.

<טסמה ארגאו: הבן אדם התחייב לי שהוא יסיים את התקלה הזאת עד השעה 15:00 והסכמתי.

<טסמה ארגאו: יצאנו משם.

<טסמה ארגאו: התקשרתי למר גולן ביטון ושאלתי אותו מה הוא עשה.

<טסמה ארגאו: הוא אומר לי – אין לי אפשרות.

<טסמה ארגאו: הוא פנה כנראה להורים, אמרו לו מה פתאום, אנחנו לא יכולים לקבל את זה ואתה לא יכול לסרב למה שהסכמת לנו.

<טסמה ארגאו: ביום חמישי אותו דבר.

<טסמה ארגאו: המשכנו עם הדבר הזה וניסיתי.

<טסמה ארגאו: התקשרתי לסגן ראש העיר, מר זוהר בלום.

<טסמה ארגאו: ביקשתי שיפתרו את הבעיה הזאת.

<טסמה ארגאו: בשכונת קריית משה יש מגוון אוכלוסיות – רוסים, מרוקאים, כולם.

<טסמה ארגאו: כולם נמצאים באותם גנים ובגנים האלה עושים גם את הקייטנות.

<טסמה ארגאו: הקייטנות האלה, שאופלו, זה לגילאים 3-4-5.

<טסמה ארגאו: הילדים האלה, שמו אותם בנפרד ואת זה אנחנו לא יכולים לקבל.

<טסמה ארגאו: ניסינו לפתור את הבעיה בדו-שיח, אך בסופו של דבר לא הצלחנו.

<טסמה ארגאו: פניתי למפקד התחנה, שייתן לי אישור לעשות מחאה מול המתנ"ס.

<טסמה ארגאו: בשעה 12:30 הגשתי את הבקשה.

<טסמה ארגאו: בשעה 16:00 עדיין לא דנו בנושא הזה וקצין המודיעין מאיר אסייג התקשר אלי ואומר לי – לא תהיה הפגנה בקריית משה.

<טסמה ארגאו: התברר שהאיש הוא חבר טוב של מר גולן ביטון, מנהל המתנ"ס שכאילו ביקש ממנו לא לתת לי את האישור הזה.

<טסמה ארגאו: אתה שומע דבר כזה?

<טסמה ארגאו: מה, אנחנו חיים במדינה דיקטטורית?

<ליאור אבבה: סליחה רגע, ואת ראש העיר לא מעניין כלום?

<ליאור אבבה: לא מעניין אותם שיש הפרדה?

<ליאור אבבה: כאילו לא קרה שום דבר?

<טסמה ארגאו: אני נתפס, לצערי הרב, בגלל שאני קצת ביקורתי וכשאני בא לשם אני בא עם ניירות ואני לא בא לבקר סתם.

<טסמה ארגאו: יכול להיות שאני מדבר מהבטן, אבל אף אחד לא סופר אותי.

<טסמה ארגאו: מי זה הבן אדם הזה שכל הזמן מפריע לנו.

<טסמה ארגאו: כולל - - - שיכול להסכים לדבר הזה.

<קריאה: למה להסכים?

<טסמה ארגאו: להסכים שאתם לא סופרים אותי.

<טסמה ארגאו: גם לא סופרים את הקהילה, לצערי הרב.

<קריאה: אני לא הדובר של ראש העיר, אבל ראש העיר מאד מעורב ואני מתנגד למה שאתה אומר.

אברהם נגוסה: סליחה, יש רשות דיבור.

אברהם נגוסה: ארגאו, תסכם את דבריך.

אברהם נגוסה: כל אחד יוכל לדבר בתורו.

סופה לנדבר: אתה בעצם מתלונן על מנהל המתנ"ס?

<טסמה ארגאו: על ההחלטה המוטעית הזאת.

<טסמה ארגאו: זה לא חינוכי, מה שנעשה.

סופה לנדבר: אתה אומר שכל הילדים נמצאים בקבוצות יחד, חוץ מקבוצה של הילדים הקטנים, שהם נמצאים לפי מה שאתה אומר בתוך המתנ"ס?

<טסמה ארגאו: שהם באו משכונות אחרות, משכונות אמידות יותר מאיתנו.

<טסמה ארגאו: הם באו והתאגדו.

<טסמה ארגאו: אמרו זו קבוצת האם שלהם.

<טסמה ארגאו: זה לא נכון.

<טסמה ארגאו: יש מארבעה גנים 27 ילדים, זה 69 ילדים.

<טסמה ארגאו: אני בררתי את זה ואין לי את הזמן לפרט את זה.

<טסמה ארגאו: אני הגשתי לוועדה נתונים.

<נחמיה חתוכה: עלתה טענה שהמתנ"ס נתן כיתות לילדים מבחוץ ובעצם לקח את המקום של המתנ"ס לקייטנה?

<נחמיה חתוכה: זאת הטענה?

<טסמה ארגאו: כן.

<נחמיה חתוכה: זאת אומרת שבאו כיתות, אמרו אנחנו כיתה הומוגנית, רוצים להיות במתנ"ס, תן לנו, נשלם לך מה שצריך - - -

<טסמה ארגאו: לא מה שצריך.

<טסמה ארגאו: מה שאנחנו שילמנו, התושבים.

<נחמיה חתוכה: לא משנה.

<נחמיה חתוכה: תן לנו את הכיתה ואנחנו רוצים לעשות את הכיתה שלנו, במקום בגן האם לעשות פה במתנ"ס.

<נחמיה חתוכה: זאת הטענה?

<טסמה ארגאו: נכון.

<טסמה ארגאו: אז בסופו של דבר, אחרי הרבה לחצים, הוא פנה לראש העיר וביקש ממנו – או שאני פורש מהקואליציה או שאתה נפגש איתם.

<טסמה ארגאו: ברגע שהוא שמע את האיום, ראש העיר הסכים להיפגש איתנו בשעה 08:30 ביום חמישי והגיע להחלטה – אם הילדים האלה לא ישולבו בגני העירייה, הם יוחזרו לגני האם שלהם, בשכונה שהם חיים בה.

<טסמה ארגאו: לצערי, יש לנו בעיות אתיות בשכונת קריית משה.

<טסמה ארגאו: יש חניכים בלילה שעוברים עם המשטרה הסמויה בלילה.

אברהם נגוסה: ארגאו, בנקודה הזאת, לאחר ההוראה של ראש העיר, מה השתנה?

אברהם נגוסה: האם הילדים שולבו או האם המשפחות האלה לקחו את הילדים שלהם בחזרה לשכונות שלהם?

אברהם נגוסה: מה קרה אחרי שראש העיר נתן הנחיה?

<טסמה ארגאו: אתמול נפגשנו עם מר עדי דויטש ועם נציגי ההורים בשעה חמש.

<טסמה ארגאו: הגענו לסיכום וזה צוין גם במכתב.

<טסמה ארגאו: הוחלט לשלב את הילדים.

<טסמה ארגאו: אף אחד לא מוכן.

<טסמה ארגאו: מנכ"ל חוויות וההורים לא הסכימו שהדבר הזה יקרה.

<טסמה ארגאו: הוא הציע לנו עוד הצעה - פעמיים או שלוש פעמים בשבוע יעשו שילוב של ילדים, יעשו משחקים ביחד, אבל הגן יישאר בנפרד.

<טסמה ארגאו: אמרנו שאנחנו לא מסכימים לזה.

<טסמה ארגאו: בנוסף, מר עדי הציע שהילדים יחזרו לשכונה שלהם, לגן האם שלהם, שם יעשו את הקייטנות.

<טסמה ארגאו: לא הייתה לנו ברירה.

<טסמה ארגאו: באמת לא רצינו שיטרטרו את הילדים האלה, אנחנו רואים אותם כמו הילדים שלנו, אבל לצערי הרב בחרנו את האופציה הקשה הזאת, שהם יחזרו לשכונה שלהם ונתנו אופציה למר עדי דויטש שיסיים את הפרשה הזאת עד יום רביעי בבוקר, שיחזיר את הילדים לשכונה שלהם.

אברהם נגוסה: יום רביעי הבא?

<טסמה ארגאו: הזה, הקרוב, עוד יומיים.

אברהם נגוסה: כרגע אין שינוי במצב?

<טסמה ארגאו: אין שינוי.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: עכשיו נשמע את מר עדי דויטש, מנכ"ל רשת חברת המתנ"סים, רחובות.

<עדי דויטש: בוקר טוב.

<עדי דויטש: קודם כל אני אתחיל עם מה שאמר ארגאו.

<עדי דויטש: צריך להבין שהמתנ"ס יושב בקריית משה ועם צמיחתן של השכונות החדשות בסביבה של קריית משה, השאיפה שלנו שהוא ישרת את כל השכונות, כי הוא מתנ"ס גדול.

<עדי דויטש: אז קודם כל אני מכבד את מה שאתה אומר ואני שמח על הדברים שלך.

<עדי דויטש: דבר שני, חשוב להבין את המטרייה.

<עדי דויטש: אנחנו מפעילים 80 קייטנות וצהרונים בכל גני העיר.

<עדי דויטש: אנחנו מפעילים את כל הקייטנות בתוך הגנים.

<עדי דויטש: במקרה הזה, הייתה חשיבה להעביר את הגנים של של רחובות הצעירה, שהיא השכונה הסמוכה שצמחה ליד קריית משה, לתוך קריית משה, מתוך כוונה ליצור איזו שהיא אינטגרציה ומתוך ראייה שאנחנו בשלוש השנים האחרונות, מאז שהשכונה צמחה, הגנים שבשכונת רחובות הצעירה הם גני המשפך לבית ספר הדרים, שהוא בית הספר שנמצא בשכונה והם גנים שמזינים את בית הספר ושם יתבצע תהליך אינטגרציה אמיתי.

<עדי דויטש: צריך להבין שחלק מהצמיחה של בית הספר הדרים הוא תולדה של צמיחתן של השכונות החדשות.

<עדי דויטש: אנחנו רואים, כחלק מהראייה המוניציפאלית, לתת סוג של קידום, או הטבה, או הקלה גם לתושבים בשכונות הסמוכות, כדי שתהיה האינטגרציה ולא תהיה בריחה למקומות אחרים, ואנחנו רואים בזה ברכה.

<עדי דויטש: כתוצאה מכך, אכן הייתה פנייה של רחובות הצעירה, של אותם גנים בשכונה הסמוכה להעביר, שייהנו מהמחיר היותר מוזל של הקייטנות.

<עדי דויטש: מנהל המתנ"ס אישר את זה.

<עדי דויטש: הם עברו כבלוק, כגן אורגני לתוך המתנ"ס.

<עדי דויטש: כמו שאנחנו עושים בכל רחבי העיר.

<ליאור אבבה: אבל מה עם ההפרדה?

<ליאור אבבה: אתה לא עונה.

<עדי דויטש: אני מסביר לך.

<עדי דויטש: אם תקשיב עד הסוף, אז לא יהיו שאלות.

<עדי דויטש: אני אמרתי במפורש - - -

<ליאור אבבה: אתה עונה בכלליות.

<עדי דויטש: אני לא עונה בכלליות.

<עדי דויטש: אתה מתפרץ פעם שנייה.

<ליאור אבבה: אני שואל, אני לא מתפרץ.

<עדי דויטש: אז אני אומר, הם עברו כגן אורגני.

אברהם נגוסה: ליאור, אני מבקש.

אברהם נגוסה: אני אומר לכולכם, מה שנהוג פה זה שרק חברי הכנסת יכולים לקרוא קריאות ביניים באמצע דברים של דוברים אחרים.

אברהם נגוסה: אחרים – אני מבקש שתמתינו לתור שלכם.

אברהם נגוסה: בהמשך אתן לכם להביע את עמדתכם.

<עדי דויטש: אני מודה לך, כבוד יושב הראש.

<עדי דויטש: הגנים עברו כגנים אורגנים.

<עדי דויטש: אני רק אציין, כי צריך להבין, בגנים האורגנים יש בני העדה.

<עדי דויטש: ברחובות הצעירה יש אכן פחות, אבל יש נדמה לי 5 או 7 בגן השני והם עברו כבלוק.

<עדי דויטש: כמו שאנחנו מפעילים קייטנות גנים בכל רחבי העיר, העברנו כגוש, כמקשה אחת, לתוך המתנ"ס.

<לילי הלפרין: זה קיים בעוד מקומות שהעברתם גוש שלם?

<עדי דויטש: לא.

<עדי דויטש: אני מסביר גם למה.

<עדי דויטש: כי אנחנו בהחלט חושבים ומנסים ליצור אינטגרציה בין שתי השכונות ואת החיבור, ושהתושבים ברחובות החדשה יהיו כגני המשפך גם בבית ספר הדרים.

אברהם נגוסה: תסביר לנו, כדי שיהיה לנו ברור, את מה שארגאו אמר, שהעמידו תנאי בפני האנשים האלה, שהילדים האלה יהיו בנפרד והם מוכנים לשלם ואז להצטרף.

אברהם נגוסה: תסביר את הנקודה הזאת.

<עדי דויטש: אני לא מכיר את התנאי הזה, אבל אני כן אומר ואני חוזר פעם שלישית: כשאנחנו מפעילים קייטנות בגני הילדים, הקייטנות בגני הילדים פועלות ומופעלות כמסגרת – 30 ילדים של הגן שפעלו לאורך כל השנה כגן, הם ממשיכים כקייטנת צהרון, כקייטנת גנים גם בחודש יולי.

<עדי דויטש: וזו הייתה המדיניות גם על 2-3 הגנים האלה.

<עדי דויטש: שמרנו על המסגרות האלה וכך הם הועתקו לתוך המתנ"ס.

<עדי דויטש: הם הועתקו לתוך המתנ"ס מתוך חשיבה לתת להם שירותים אצלנו.

<עדי דויטש: אין ספק, אני גם אומר, ההורים נהנו מאיזה שהוא סוג של מחיר יותר מוזל - - -

סופה לנדבר: בכמה הוא יותר מוזל?

<עדי דויטש: הם משלמים 1,800 שקלים ובעיר זה עולה 2,024 שקלים.

<טסמה ארגאו: לקייטנה כפולה.

<טסמה ארגאו: תדייק בדבריך, אדוני.

<עדי דויטש: 70 שקלים ליום לעומת 92 שקלים ברחבי העיר.

<עדי דויטש: כאשר אני אומר, צריך להבין, אני מדגיש שוב.

<עדי דויטש: התושבים האלה הולכים לאותם בתי ספר ולאותו בית ספר שנמצא בקריית משה.

<עדי דויטש: דבר נוסף, במסגרת הקייטנה אנחנו בהחלט, כמו שגם ציין את זה ארגאו, מצאנו בתכנית השבועית, קבוע, פעילויות חותכות, משותפות לכולן.

<עדי דויטש: צריך להבין - ונמצא פה גם מינהל חברה ונוער – זה מחזק את העמדה שאין פה קטע, נקרא לזה - ממה שאני שומע פה מגברתי, שיושבת מולי - נימה לא נעימה, נכנסים למתנ"ס ויש שם 400 ילדים ואתה לא תראה שום הבדל, אדוני.

<עדי דויטש: הקייטנה היא לגמרי משתפת.

<עדי דויטש: היא לגמרי אינטגרטיבית.

<עדי דויטש: הדבר היחיד - - -

אברהם נגוסה: איך האינטגרציה - - -

<עדי דויטש: אני רוצה לחדד, תן לי לסיים ברשותך, כבודו.

<עדי דויטש: הדבר היחיד שעושה את ההבדל, והוא נובע כתוצאה מזה שזה ילדי גן, כי בכל שאר הכיתות – א', ב', ג', ד' – אין שום הפרדה.

<עדי דויטש: כולם פועלים במקשה אחת, עם אותן קבוצות.

<עדי דויטש: נמצאת פה נציגה ממנהל חברה ונוער.

<עדי דויטש: לפני חודש הילדים המדריכים, 15 ילדים בני העדה האתיופית, בני 17, היו במחנה נוער, מדריכים בקייטנה הזאת את כל הילדים, מארבע קצוות תבל, אדוני, ואין שום הפרדה.

<עדי דויטש: אכן, בגנים יש סוג הפרדה בגלל האוכלוסייה, בגלל הגיל ובגלל אופי קבוצת הגיל שלהם, שאנחנו פועלים ככה בכל העיר.

<עדי דויטש: אני חושב שבשנה הבאה לא נחזור על הזה.

<עדי דויטש: לא נביא אותם לתוך המתנ"ס כמקשה אחת.

<עדי דויטש: צריך לחשוב לעשות רביזיה בעניין הזה, בסדר.

<עדי דויטש: אבל לא לרמוז פה על חשיבה שהיא גזענית או קרובה לזה.

<עדי דויטש: לא מיני ולא מקצתי.

<טסמה ארגאו: אף אחד לא טען דבר כזה.

<עדי דויטש: אתה לא טוען, אבל בעיתונות זה מרוח.

<עדי דויטש: אתה לא טוען, אבל זה מרוח.

<עדי דויטש: זה לא מיני ולא מקצתי.

<ליאור אבבה: זו אפליה, ברור שזו אפליה.

<עדי דויטש: לטענתך, לטענתי לא.

<עדי דויטש: אני טוען שלא.

<עדי דויטש: הדוגמא היא שמכיתות א' עד כיתות ו' אין אפליה ובכיתות בגנים יש?

<עדי דויטש: הרי ברור לך שזה לא סביר, ברור לך שזו לא החשיבה הקהילתית לא של ראש העיר, לא של הכפיפים שלו ולא של כל המערכות הארגוניות.

<עדי דויטש: החשיבה שלנו היא קהילתית לחלוטין וקל בחומר בקריית משה.

<עדי דויטש: זה המתנ"ס עם העשייה הכי עצומה, הכי מעצימה, של העבודה מול הקהילה האתיופית.

<עדי דויטש: ולבוא ולהגיד על קריית משה את האמירות האלה, אין להן תשתית ראיות, מה לעשות?

<טסמה ארגאו: אני רוצה להגיב.

<עדי דויטש: רק עוד דבר אחד.

<עדי דויטש: מותר לי לומר גם בנימה אישית, כי הרי בכל זאת אני גם מנכ"ל הרשת.

<עדי דויטש: אז לחלק מהדברים אני אומר, כשהעיר לי ארגאו בטרם פתיחת הקייטנה בבוקר, הייתי שם וניסיתי לתהות על הקנקן, אל מול החשיבות, שתבינו, יודע ארגאו ויודעים תושבי העיר, אני קיצרתי את חזרתי לארץ כדי לטפל במשבר ואני חושב שמאז אנחנו מנסים לטכס עצה.

<עדי דויטש: אני יושב פעם שנייה ושלישית עם נציגי הקהילה ומקיים איתם שולחן עגול.

<עדי דויטש: כפי שאמר ארגאו, שהוא אדם לא קל, כפי שאתה מבינים אנחנו בהחלט מנהלים שיח לאורך השנים, לאורך הזמן, אני אומר את זה עם חיוך - - -

<טסמה ארגאו: פשוט לא אוהבים לשמוע את האמת, זה הכל.

<עדי דויטש: אנחנו מקיימים לא מעט דיונים.

<עדי דויטש: אנחנו נמצא את הפתרון שהוא שוב, הוא לא יפגע באף אחד.

<עדי דויטש: צריך להבין, גם אם המבוגרים עשו איזה שהוא מקח טעות בחשיבה, בתום לב, אני אומר, הילדים לא צריכים לשלם את המחיר.

<עדי דויטש: אנחנו נמצא פתרון.

<עדי דויטש: אתמול בערב ישבנו עם ארגאו ועם שישה מבני העדה לדיון יחד עם חבר המועצה, מר אבאי.

<עדי דויטש: אנחנו נטכס עצה, אנחנו נפתור את הבעיה כדי שהשקט והעבודה המשותפת ימשיכו לשרור.

<עדי דויטש: בשבילנו, שיתוף הפעולה והעבודה עם נציגי העדה בתוך הקהילה שם, היא אבן יסוד, היא אבן ראשה של הרשת, וכך זה גם יהיה בעתיד.

<עדי דויטש: ואם יש פה איזה שהוא משבר, אנחנו נצלח אותו יחד.

<עדי דויטש: גם אם היה משבר, אנחנו נדאג לתקן את הדבר הזה, כי זה נעשה בתום לב.

<עדי דויטש: אין שום אווירה ואין שום תפיסה מבדילה או גזענית חלילה וחס, לא ברשת ולא בעיר בכלל.

<עדי דויטש: תודה רבה.

<טסמה ארגאו: אני רוצה להגיב בנושא הזה.

<טסמה ארגאו: קודם כל, מה שאמרת – הילדים שבאו כמקשה אחת מגני האם שלהם, זה ממש טעות.

<טסמה ארגאו: באו 27 ילדים מרחובות הצעירה, חזון איש, זה השם של השכונה החדשה.

<טסמה ארגאו: מארבעה גנים שונים – 27 ילדים.

<טסמה ארגאו: השאר, יש לנו 69 ילדים שבאים משיכון סלע, קציר, הולנדית ונווה עמית.

<טסמה ארגאו: זה נראה לך תקין, שאתה בא ואומר לי שכולם ביחד?

<טסמה ארגאו: נו, באמת.

<טסמה ארגאו: למה כל הזמן למרוח דברים שאתה יודע שאני יודע אותם.

<טסמה ארגאו: בלי שחקרתי דברים, אני לא בא בטענה לאף טענה ולאף גוף.

<טסמה ארגאו: אני חושב שאתה עושה פה עוול.

<טסמה ארגאו: זה לא אותם ילדים.

<טסמה ארגאו: ההורים התארגנו, אמרו – אנחנו לא רוצים לשבת עם תושבי השכונה.

<טסמה ארגאו: הם לא אמרו עם העדה האתיופית, אמרו עם תושבי השכונה הילדים שלנו לא ישבו.

<טסמה ארגאו: מר גולן ביטון, בלי להודיע לך, קיבל החלטה מוטעית.

<טסמה ארגאו: זה לא חינוכי מה שהוא עשה.

<טסמה ארגאו: אתה יודע שניסיתי לפתור עד יום ראשון, ארבעה ימים עשינו משא ומתן.

<טסמה ארגאו: תגידו לי, איפה אנחנו חיים?

<טסמה ארגאו: למה הבן אדם אומר יש לי את הגב של ראש העיר ואני מתנהל לבד?

<טסמה ארגאו: אני לא מודיע למנכ"ל שלי ולא ל - - - עיר שלי, זה נראה לך תקין?

<טסמה ארגאו: רבותי, בואו נתעורר, איפה אנחנו חיים?

אברהם נגוסה: בואו נמשיך.

אברהם נגוסה: נשמע את דוד אלעזר, מנהלת מחלקת מוקד קליטה עירונית בעיריית רחובות, כנציג העירייה.

<דוד אלעזר: שלום, בוקר טוב יושב ראש הוועדה.

<דוד אלעזר: אני אתחיל בזה שאומר כל הכבוד לפעילים.

<דוד אלעזר: הם העלו את הנושא הזה, הם שגילו אותו וארגאו הוא אחד הפעילים החזקים בשכונה.

<דוד אלעזר: הוא מייצג את הציבור בשכונה.

<דוד אלעזר: אני חושב שמנכ"ל רשת חוויות אמר בשורה אחת שהייתה כאן איזו שהיא טעות לא במכוון.

<ליאור אבבה: דוד, לא תיקנו את הטעות עד עכשיו.

אברהם נגוסה: ליאור, אני מבקש.

<דוד אלעזר: תתנו לי לדבר.

<דוד אלעזר: כמי שמכיר את השכונה, אני עובד בשכונה כבר מעל 15 שנה, לא היה מקרה שיש לו איזה שהוא סממן של גזענות.

<דוד אלעזר: ארגאו יכול להסכים איתי.

<דוד אלעזר: כשאנחנו שומעים בעיריות אחרות שלא רושמים ילדים לבית ספר, שלא נותנים ליוצאי אתיופיה לקנות דירות בשכונות מסוימות, אם זכור לכם בקריית מלאכי, בתי ספר בפתח תקווה.

<דוד אלעזר: ברחובות קיימת קהילה גדולה ברוך השם, אבל לא היה לנו מקרה כזה, וגם המקרה האחרון הזה הוא מקרה נקודתי, ומי שמכיר את השכונה – השכונה הולכת וגדלה, סביבה נבנים בניינים חדשים.

<דוד אלעזר: אנחנו נלחמים עכשיו איך השכונות החדשות באות ומחזקות את שכונת קריית משה.

<דוד אלעזר: אנחנו רוצים שיירשמו ילדים לבית הספר בשכונה.

<דוד אלעזר: יש בית ספר יסודי על שם יונה בוגלה, בית ספר הדרים.

<דוד אלעזר: אני דיברתי אתמול עם אגף החינוך, הם אמרו שעכשיו, בניגוד לשנים האחרונות, השנה נרשמו הרבה יותר ילדים ותיקים, שבאים מהשכונות החדשות.

<דוד אלעזר: נפתחו כבר שתי כיתות, כשבמשך שש שנים היו פותחים רק כיתה א' אחת.

<דוד אלעזר: בשנה הבאה יהיו לנו שתי כיתות בעקבות הכניסה של התושבים החדשים.

<דוד אלעזר: בעניין המקרה הזה שקרה במתנ"ס, לגבי הקייטנה – אני חושב שמנכ"ל רשת חוויות הסביר את זה, כי הם אחראים על הנושא של הקייטנות בעיר, במתנ"סים, לא העירייה.

<דוד אלעזר: העירייה כן נותנת את מה שהיא צריכה לתת.

<דוד אלעזר: אני ישבתי גם עם מנהל המתנ"ס, ולפי מה שהוא אמר לי, הוא פשוט לא ציפה למצב כזה.

<דוד אלעזר: הכוונה שלו הייתה להביא כמה שיותר ותיקים ותושבים חדשים להרים את השכונה.

<דוד אלעזר: אבל הוא גם לא מסכים עם מה שקרה, אגב.

<דוד אלעזר: הוא דיבר איתי.

<דוד אלעזר: יש כאן טעות.

<דוד אלעזר: אני גם אמרתי לו, בפעם הבאה - - -

<ליאור אבבה: למה הוא לא ניסה לפתור?

<דוד אלעזר: רגע, אני אגיע לזה.

<דוד אלעזר: בפעם הבאה אנחנו יכולים להבטיח לכם שדבר כזה לא יקרה וגם לא קרה בפעמים הקודמות.

<דוד אלעזר: עובדה ששנה שעברה זה לא קרה ובשנים האחרונות זה לא קרה.

<טסמה ארגאו: אז אני אתקן אותך, בשנה שעברה היה מקרה - - -

<קריאה: סליחה, תן לו בבקשה לסיים.

<קריאה: אני רוצה לשמוע מה הוא מדבר.

אברהם נגוסה: רגע, ארגאו, אני מבקש, אתה דיברת, שמענו אותך.

אברהם נגוסה: עכשיו תן לאחרים להשמיע את עמדתם.

<דוד אלעזר: אני רק אומר, לצערי, גם צריך להגיד את האמת, לפעמים, אני יכול לומר לכם שגם בני הקהילה שגרים בשכונה, יש אנשים שלא רוצים לרשום את הילדים שלהם בבתי הספר בשכונה.

<דוד אלעזר: הם רוצים אינטגרציה, אבל כואב לי הלב על ילדים בכיתה א' שמסיעים אותם מחוץ לשכונה והם מגיעים רדומים לבית הספר.

<דוד אלעזר: אז איפה האינטגרציה כאן?

<דוד אלעזר: איפה השילוב?

<דוד אלעזר: מה, לשבת עם פרנג'י, וסליחה על הביטוי, זה אינטגרציה?

<דוד אלעזר: לא.

<דוד אלעזר: זה לא אינטגרציה.

<דוד אלעזר: הגיע הזמן באמת שנגיד את האמת.

<דוד אלעזר: אני לא רוצה שהאינטגרציה תהיה חד כיוונית.

<דוד אלעזר: אני רוצה שהם גם יבואו אלי, לא רק אני צריך ללכת אליהם כל הזמן.

<דוד אלעזר: כשאני חזק – הם יבואו אלי ואנחנו היום ביחד עם הפעילים מחזקים את בית הספר.

<דוד אלעזר: היום בית הספר הזה הוא אחד מבתי הספר החזקים בעיר.

<דוד אלעזר: תבדקו את זה.

<דוד אלעזר: הוא יכול להסכים איתי וכך גם מי שמכיר.

<דוד אלעזר: אחד מבתי הספר החזקים בשכונה.

<דוד אלעזר: יש שם עכשיו כיוונים טובים, שהשכונות החדשות האלה יחזקו את השכונה הזאת.

<דוד אלעזר: אז ספציפית לגבי מצב הקייטנה, אני אומר לכם – כל אלה שפתאום רוצים לתפוס טרמפ על נושא הגזענות, זה לא נכון.

<דוד אלעזר: גם ארגאו יסכים איתי.

<דוד אלעזר: אני לא רוצה שעל הגל הזה פתאום כל אחד בתקשורת - - - זה לא המצב.

<דוד אלעזר: העובדה היא שגם הפעילים ישבו עם מנהל המתנ"ס.

<דוד אלעזר: זה שהוא לא טיפל בזה במקום, כמו שצריך, על זה גם נגיד לו, שבאמת ילמד מזה.

אברהם נגוסה: במקרה הזה אין מחלוקת בין ארגאו לבין נציג הקהילה.

<דוד אלעזר: אני גם מחזק את מה שהוא אמר.

אברהם נגוסה: הוא לא אמר שזה גזענות.

<דוד אלעזר: בדיוק, זה מה שאני אומר.

<דוד אלעזר: אז לכל אלה, לכל הארגונים החברתיים, לכל העיתונאים שתופסים טרמפ עכשיו, זה לא נכון.

<דוד אלעזר: גם לגבי העירייה, ולא בגלל שאני מייצג את העירייה.

<דוד אלעזר: תביאו לי דוגמאות שקשורות בנושא של גזענות.

<דוד אלעזר: אין.

<דוד אלעזר: אני אומר לכם, כי אנחנו עומדים על המשמרת.

<דוד אלעזר: יש לנו נציגי ציבור שנבחרים, חבר מועצה שעושה ימים ולילות והוא אדם שמכיר את הקהילה ונמצא כבר מעל 10 שנים בפעילות ציבורית.

<דוד אלעזר: אנחנו עומדים על המשמרת שנושאים כאלה לא יהיו בעירנו ועל כך יכול ארגאו להסכים איתי.

<דוד אלעזר: אנחנו מטפלים בעניין בכובד ראש.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<טסמה ארגאו: אני יכול להגיד משהו קטן?

אברהם נגוסה: לא, לא, אתה דיברת כבר.

<טסמה ארגאו: לא, אבל דוד אמר לגבי השנה שעברה שלא היה דבר כזה.

<טסמה ארגאו: כן היה דבר כזה וזה תוקן בלילה.

<טסמה ארגאו: עד השעה אחת בלילה ישבו ופיזרו את הילדים.

<טסמה ארגאו: היה מקרה כזה ותיקנו את זה, אבל השנה הבן אדם התעלם ממני, זה הכל.

אברהם נגוסה: יש פה הסכמה של המנכ"ל שהולכים לתקן את זה.

אברהם נגוסה: הוא הבטיח לתקן את זה ואתה אמרת שיש לכם ישיבה על העניין ביום רביעי.

אברהם נגוסה: זה אומר שהולכים לתקן את המצב.

<טסמה ארגאו: ביום רביעי עד השעה 12:00 הוא יסיים את הפרשה הזאת.

<טסמה ארגאו: אני מקווה מאד שאנחנו נצא מזה מחוזקים.

אברהם נגוסה: גברתי, את שייכת למתנ"ס?

<שרה אילת: משרד החינוך.

<שרה אילת: אני גם מפקחת של הרשות.

<שרה אילת: אני שרה אילת, מפקחת משרד החינוך מנהל חברה ונוער במחוז מרכז.

<שרה אילת: קודם כל אני רוצה להגיד שעל כל הנושא של הקייטנות בין היתר, קייטנות ופעילות הקיץ ובכלל כל הנושא של החינוך החברתי הערכי, מנהל חברה ונוער אחראי ואני מפקחת באופן ישיר בתוך הרשות כבר בערך כ-5 שנים.

<שרה אילת: אני רוצה להגיד קודם כל באופן נקודתי לגבי קייטנות של גני ילדים.

<שרה אילת: באופן עקרוני, לא רק ברחובות אלא בכלל, יש את הנטייה שמעבירים גנים אורגנים, שהם הופכים למעשה להיות קייטנות במהלך חופשת הקיץ ואז למעשה ההרכב של אותם ילדים שפועלים יחד במהלך כל השנה, ממשיך יחד לתוך קייטנה.

<שרה אילת: לעתים יש מצבים שיש מעט ילדים ואז כמובן מאחדים בין שתי קייטנות.

<שרה אילת: במקרה הספציפי הזה, בעצם במהלך השגרה פעלו ארבעה גני ילדים, שבסופו של דבר הפכו לשתי קבוצות של שתי קייטנות.

<שרה אילת: ברגע שקרה כל האירוע שעלה לתקשורת, אני כבר בלילה יצרתי קשר ולמחרת הלכתי בעצמי לקייטנה.

<שרה אילת: ראיתי בהחלט פעילות משותפת ומשולבת.

<שרה אילת: אם לא היו מביאים לתשומת ליבי, לא הייתי חושבת - - -

<ליאור אבבה: רגע, מה, הבחור משקר?

<שרה אילת: הייתי שם למחרת.

<שרה אילת: סליחה, אז אני משקרת?

<שרה אילת: הייתי בקריית משה.

<ליאור אבבה: גברתי, יש סילוף.

<טסמה ארגאו: עדיין זה קיים.

<שרה אילת: סליחה, אני הייתי שם.

אברהם נגוסה: אני לא רואה פה מחלוקת.

אברהם נגוסה: היא מסבירה למה המקרה קרה.

אברהם נגוסה: בואו נשמע, אני לא מבין אתכם.

אברהם נגוסה: בואו נשמע את עמדתה, איך היא רואה את העניין.

אברהם נגוסה: בשביל זה אנחנו מקיימים את הדיון, לא בכדי לשמוע רק אנשים מסוימים.

<שרה אילת: קודם כל, אני לא הייתי לבד.

<שרה אילת: אני הייתי יחד עם המפקח על כל הקייטנות המחוזי.

<שרה אילת: מיד הלכנו לשם לראות את הדברים.

<שרה אילת: מי שהדריכו שם, חוץ מאשר המדריכות המבוגרות שיש להן תואר ראשון וחלקן גננות, היו שם המדריכים שלנו, שעברו קורס הכשרה בקיץ, שהם יוצאי העדה שהיו שם עם כל הילדים.

<שרה אילת: אחר כך הילדים יצאו לפעילויות, שהן פעילויות משותפות של כל הגן.

<שרה אילת: בנוסף לזה, מה שחשוב לי להגיד, שאני גם מאד הופתעתי, כי רחובות וקריית משה, מאד ידועה בהשקעה שלה בכלל ביוצאי העדה.

<שרה אילת: לראות 17 בני נוער יוצאים להכשרות בקיץ, כאשר חודש לפני זה מנהל מחלקת הנוער - - -

<טסמה ארגאו: אגב ההכשרות האלה, אני מעביר את הכסף להכשרות האלה.

<שרה אילת: מנהל מחלקת הנוער ועדי ביקשו ממני שמשרד החינוך יאשר מלגות לילדים שלא יכולים לצאת והם החליטו שעד שהמלגות יגיעו ממשרד החינוך, הם בינתיים לא יגרמו לילד אחד, מסיבה כספית, לא להגיע.

<שרה אילת: היה מאד מרגש לראות את כולם.

<שרה אילת: בנוסף, יצאו קורסים של שגרירים צעירים, כאשר היו שם גם יוצאי העדה וגם האחרים.

<שרה אילת: הם יצאו יחד לחו"ל, לרוסיה.

<שרה אילת: יש נציגויות של כל הנוער בתוך מועצת הנוער.

<שרה אילת: אני חייבת להגיד גם שאפילו צה"ל הגיע לשכונה כדי ללמוד על גיוס יוצאי העדה, כי אנחנו יודעים שלפעמים יש בעיות של שרידות למשל בשירות.

<שרה אילת: יש לנו שם גרעין נחל שפועל בתוך השכונה וגר בתוך השכונה.

<שרה אילת: אני לא אמשיך וארחיב על הדברים.

סופה לנדבר: תדברי על המקרה הספציפי.

סופה לנדבר: הייתה טעות או לא הייתה טעות?

סופה לנדבר: אתם מתקנים את הטעות או לא מתקנים את הטעות?

סופה לנדבר: בואו לא נספר עכשיו מה נעשה.

סופה לנדבר: אנחנו יודעים שנעשה ברחובות ונעשו המון דברים, כמו שבערים אחרות.

סופה לנדבר: תגידי לנו ספציפית.

סופה לנדבר: המתנ"ס הפך להיות גג לקייטנות, נכון?

<שרה אילת: נכון.

סופה לנדבר: העברתם לשם קבוצות, עם הקבוצה הספציפית הזאת?

<שרה אילת: אני יכולה להגיד שבקבוצה שאני ראיתי ואני אישרתי והייתי שם, אני לא ראיתי איזו שהיא תופעה של הפרדה.

<שרה אילת: אם הייתי רואה איזו שהיא תופעה של הפרדה, היינו מיד מפסיקים את הפעילות של הקייטנות.

<שרה אילת: אגב, לאור הדברים - - -

<טסמה ארגאו: אני שאלתי קודם גם איפה, כי המתנ"ס הוא כל כך רחב, גברתי.

<טסמה ארגאו: את מבטלת את דברי.

אברהם נגוסה: עכשיו את סותרת - - -

<טסמה ארגאו: את סותרת.

<טסמה ארגאו: עדי דויטש הודה פה, ואת מגינה על מה?

אברהם נגוסה: ארגאו, אני מבקש.

אברהם נגוסה: תן לנו לשאול את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: את אומרת שלא היה ולא נברא?

אברהם נגוסה: זה מה שאת אומרת?

<שרה אילת: אני אומרת שכשאני הגעתי למתנ"ס וראיתי את הקייטנות שאנחנו אישרנו, ראיתי את הילדים פועלים בקבוצות האם שלהם.

<שרה אילת: הם פעלו בנפרד ובפעילות, שהיא פעילות משותפת, כולם פועלים יחד.

<שרה אילת: עולה פה השאלה מה בעצם היה צריך להיות הרכב הקבוצות, כזה או אחר.

<שרה אילת: אז אנחנו נשב יחד ונעשה בדיקה חוזרת.

אברהם נגוסה: היה הרכב הפרדה או לא?

<שרה אילת: אני לא ראיתי הפרדה.

<ליאור אבבה: אז כולם משקרים?

<ליאור אבבה: כולם שקרנים.

<שרה אילת: אף אחד לא משקר.

אברהם נגוסה: ליאור, תחכה לתור שלך.

<ליאור אבבה: אני אשמח לחכות, אבל זה מרגיז אותי.

אברהם נגוסה: אתה מבטיח לא להתפרץ?

<ליאור אבבה: אני מבטיח.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: יצאנו מבולבלים עכשיו.

אברהם נגוסה: תבהירי את העניין, האם את עומדת על מה שאמרת?

אברהם נגוסה: אנחנו שמענו שלושה אנשים לפניך ודווקא שם אנחנו שמענו שזה לא הכחשה.

אברהם נגוסה: את מכחישה טוטאלית.

<שרה אילת: ממש לא.

אברהם נגוסה: זה מה שאת אומרת.

<שרה אילת: שנייה, אני אדייק.

<שרה אילת: אולי לא הובנתי.

אברהם נגוסה: אז תבהירי.

<שרה אילת: מה שאני ראיתי זה קייטנות גנים.

<שרה אילת: מה שאני אומרת, שלמעשה הגן עצמו ממשיך להיות כקייטנה.

<שרה אילת: במקרה הספציפי הזה, של שני הגנים המדוברים, אנחנו למעשה רואים שמארבעת הגנים יצרו שתי קייטנות גן.

<שרה אילת: בכל אחת מקבוצות הגן, הקייטנות, אנחנו רואים ילדים מכל העדות.

<שרה אילת: זה מה שאני אומרת.

סופה לנדבר: אבל לגבי הקבוצה הספציפית הזאת.

<טסמה ארגאו: בקבוצה הזאת יש ילדה אחת מעורבת, זה הכל.

<טסמה ארגאו: למה את משקרת במצח נחושה?

סופה לנדבר: היא לא משקרת, היא אומרת - - - תנו לנו להבין.

סופה לנדבר: הקבוצה הספציפית הזאת עברה למתנ"ס.

סופה לנדבר: כמה ילדים יש בה?

<טסמה ארגאו: יש 69 ילדים, מתוכם 27 ילדים באים מרחובות הצעירה, מארבעה גנים שונים והשאר באים משיכון סלע, קציר, נווה עמית – השכונה הכי עשירה שיש.

<טסמה ארגאו: ראש העיר לשעבר שוקי פורר משתייך אליה.

<טסמה ארגאו: אלה ילדים שבאו מכל השכונות האחרות.

<טסמה ארגאו: זה בכלל לא קבוצת האם שלהם.

<טסמה ארגאו: היא משקרת אותי מצח נחושה וגם אומרת לי את הדברים האלה.

<טסמה ארגאו: סליחה, יש ילדה אחת מעורבת, אמא שלה אתיופית ואבא שלה מרוקאי.

<טסמה ארגאו: ילדה אחת באה מ - - -

אברהם נגוסה: ארגאו, חברת הכנסת שאלה אותך שאלה.

אברהם נגוסה: תענה לשאלה.

אברהם נגוסה: אל תתפזר.

אברהם נגוסה: תענה לשאלה.

אברהם נגוסה: היא שאלה אותך שאלה, תענה.

אברהם נגוסה: אם ענית, מספיק.

אברהם נגוסה: ענית או לא?

טלי פלוסקוב: אנחנו עד עכשיו לא הבנו.

סופה לנדבר: לא הבנו.

טלי פלוסקוב: אני שואלת אותך שוב, יש קבוצה בה נמצאים רק ילדים יוצאי אתיופיה?

<טסמה ארגאו: לא, לא.

טלי פלוסקוב: אז מה הטענה?

<טסמה ארגאו: זו לא הטענה.

סופה לנדבר: אז מה הטענה?

<טסמה ארגאו: אני לא טענתי לגזענות.

אברהם נגוסה: יש הפרדה או אין הפרדה?

סופה לנדבר: ברחובות חבר כנסת לשעבר, ראש עיר מצוין, שפועל עם כל העדות ופועל למען אינטגרציה.

סופה לנדבר: הוא בן אדם מעולה.

<טסמה ארגאו: אני לא טענתי נגדו שום דבר.

סופה לנדבר: אתה לא טענת, נכון

<טסמה ארגאו: לא טענתי.

<טסמה ארגאו: אמרתי שיש ילדים שבאו.

<טסמה ארגאו: כביכול כל השכונות האלה הן הכי חזקות.

<טסמה ארגאו: הם צריכים לעזור לנו.

סופה לנדבר: אתה רוצה שהם יעזרו.

טלי פלוסקוב: אדוני, אני רוצה לעשות סדר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לנסות להבין אותך, כי אנחנו כבר שעה שומעים אותך ולא מבינים.

טלי פלוסקוב: האם אתה טוען שיש קבוצות שהן רק משכונות מסוימות וקבוצות אחרות משכונות אחרות של רחובות?

טלי פלוסקוב: זאת הטענה שלך?

טלי פלוסקוב: שכונות חלשות ושכונות חזקות?

<נחמיה חתוכה: הטענה היא שהגיעו משכונות עשרות ילדים, 69 ילדים.

<נחמיה חתוכה: סליחה, אני אסביר אותך, כדי לזקק פה את כל הדברים.

<נחמיה חתוכה: הטענה היא שבמתנ"ס קריית משה פועלות קבוצות והן קבוצות אינטגרטיביות, שהן מוזרמות מבית ספר הדרים.

סופה לנדבר: כדי לחזק את השכונה.

<נחמיה חתוכה: לא, כי זה מה שמזין את בית ספר הדרים.

<נחמיה חתוכה: בית ספר הדרים הוא בית ספר מעורב והוא בית הספר שיש בו כיתות והוא מזין את אותן קייטנות.

<נחמיה חתוכה: הטענה היא שהייתה התארגנות כלשהי של הורים משכונות מחוץ לקריית משה, שבעצם אמרו אנחנו רוצים לקיים את הקייטנה במתנ"ס קריית משה ואנחנו רוצים בשביל זה שתי כיתות במסגרות האלה.

<נחמיה חתוכה: הוא טוען שבעצם זה לא כיתות הומוגניות של כיתות שעברו ככיתות הומוגניות, אלא מספר קבוצות ילדים שהתארגנו לשתי כיתות וקיבלו שם שתי כיתות.

<נחמיה חתוכה: זאת בעצם הטענה – למה הם בעצם נותנים להם להגיע לשם ככיתות נפרדות, בשטח של קריית משה.

<נחמיה חתוכה: מה הסערה הגדולה?

<נחמיה חתוכה: אני לא מבין.

<נחמיה חתוכה: בוודאי שלדעתי הפתרון - - -

אברהם נגוסה: סליחה - - -

טלי פלוסקוב: אני דווקא הייתי מבקשת הוא ימשיך, כי הוא סוף סוף מביא אותנו להבין מה קורה שם.

אברהם נגוסה: חשבתי שהוא סיים.

<נחמיה חתוכה: לא.

<נחמיה חתוכה: אני רק סידרתי את המיקרופון.

טלי פלוסקוב: אדוני יושב הראש, אני מבקשת לתת לאדון לסיים, כי אני מנסה קצת להבין ממנו.

אברהם נגוסה: אולי תתייחס האם יש כיתה נפרדת או כיתות נפרדות.

<נחמיה חתוכה: לא.

<נחמיה חתוכה: במתנ"ס הזה יש כיתות שבאות מבית הספר הדרים, כיתות מעורבות.

<נחמיה חתוכה: הכיתות המופרדות - - -

<טסמה ארגאו: זה לא בית ספר.

<נחמיה חתוכה: זה לא משנה, במתנ"ס.

טלי פלוסקוב: שנייה, בבקשה אל תפריעו לנו.

<נחמיה חתוכה: בגנים.

<נחמיה חתוכה: הכיתות שלטענתם מופרדות הן כיתות שהגיעו וקיבלו בעצם אכסניה, לכאורה קיבלו אכסניה במתנ"ס קריית משה ככיתות ואמרו אנחנו לא רוצים להתערבב, אנחנו רוצים להגיע ככיתות נפרדות, ככיתות מהשכונות האחרות ואל תערבו אותנו בכיתת האם.

<נחמיה חתוכה: ההצעה שעלתה, ואני שמעתי תוך כדי הדברים, אמרו רגע, בואו נפתור את הבעיה.

<נחמיה חתוכה: יגיעו ככיתת אם ונעשה פעילויות משותפות.

<נחמיה חתוכה: בפעילויות המשותפות נגיע לאיזו שהיא אינטגרציה, שזה בעיני דבר יפה, כי אני חושב שזה שילוב.

<נחמיה חתוכה: הוא לא בכפייה.

<נחמיה חתוכה: יש לו חסמים של גיל, יש לו חסמים.

<נחמיה חתוכה: שילוב הוא תהליך ויכול להיות שחלק מהתהליך הזה שהיה קורה אולי עכשיו בפעילות משותפת בחצר, פעילויות משותפות כאלה ואחרות, ודווקא היו מרוויחים מכך.

<נחמיה חתוכה: מה הרוויחו מהסערה הזאת?

<נחמיה חתוכה: מלחמה.

<נחמיה חתוכה: זהו, עכשיו הם במלחמה – למה זה ככה ולמה זה ככה.

טלי פלוסקוב: למה?

<נחמיה חתוכה: ועכשיו מה הפתרון שלהם?

<נחמיה חתוכה: או שאתם תשתלבו בכפייה או שתחזרו לגן האם שלכם.

<נחמיה חתוכה: זה מה שאמרו.

טלי פלוסקוב: נחמיה, קודם כל אני רוצה להגיד לך תודה.

טלי פלוסקוב: סוף סוף הבנתי על מה אנחנו מדברים כבר שעה.

<ליאור אבבה: איפה ש-60% מהילדים הם אתיופים זה בסדר, כי יש הפרדה.

טלי פלוסקוב: אני לא רואה כאן גזענות.

טלי פלוסקוב: אני לא רואה כאן שעשו הפרדה בין יוצאי אתיופיה למישהו אחר.

טלי פלוסקוב: לא רואה.

<ליאור אבבה: כי השכונה היא רק של אתיופים, את מבינה?

<ליאור אבבה: הם לא מסבירים את זה.

אברהם נגוסה: לפני התייחסות חברי הכנסת, נשמע את וונדה אקלה, מנכ"ל נציגות הארגונים.

<וונדה אקלה: תודה רבה אדוני.

<וונדה אקלה: אני רציתי להתייחס לנקודה הזאת.

טלי פלוסקוב: סליחה, את נציגה של המכון למלחמה בגזענות?

<לילי הלפרין: למה את פונה אלי?

טלי פלוסקוב: סתם.

טלי פלוסקוב: כי שמענו אותך.

סופה לנדבר: את כל פעם עושה תנועות עם הראש, אז אנחנו רוצים להבין.

אברהם נגוסה: אנחנו ניתן לה את רשות הדיבור והיא תתייחס אם היא רוצה.

אברהם נגוסה: כרגע רשות הדיבור לוונדה אקלה.

טלי פלוסקוב: אנחנו פשוט רוצים לדעת מי נמצא באולם, זה הכל.

<וונדה אקלה: אני רוצה להתייחס לנקודה הזאת.

<וונדה אקלה: אנשים לא טענו בנושא גזענות, אבל יש מקרה שצריך לטפל בו.

<וונדה אקלה: לדעתי, אני מביא איזה שהוא פן אחר.

<וונדה אקלה: יש את שכונת קריית משה ויש את השכונה החזקה שבאה לאותה שכונה.

<וונדה אקלה: אנשים שבאו מהשכונה החזקה, רוצים להשיג שני דברים.

<וונדה אקלה: אחד, שהילדים שלהם ילמדו ביחד, שנית שזה יהיה מחיר זול.

<וונדה אקלה: זה מה שקרה.

<וונדה אקלה: לדעתי מה שצריכים לעשות כאן, אם כך אנחנו רואים את העניין הזה – שזה בין עשירים לעניים, אם יש מישהו שהוא עשיר, הוא צריך לשלם יותר.

<וונדה אקלה: פה הם גם לא משלמים יותר וגם נהנים מהזכויות וגם דורשים שהילדים שלו יהיו בנפרד.

<וונדה אקלה: אני מעלה נקודה נוספת.

<וונדה אקלה: בכל הקייטנות, אם נולדת למשפחה ענייה – אתה מקבל שירותים של עני.

<וונדה אקלה: זה מה שקורה.

<וונדה אקלה: אני אומר לכם שזה גם בקייטנות אחרות עליהן אנחנו יכולים להגיד שזו קייטנה חברתית.

<וונדה אקלה: יש קייטנה טכנולוגית.

<וונדה אקלה: מי שהולך לקייטנות טכנולוגיות הוא מי שיש לו כסף.

<וונדה אקלה: מישהו שהולך לקייטנה חברתית – זה מישהו שמקבל סבסוד.

<וונדה אקלה: לכן צריך לראות במכלול הדברים איך אנחנו יכולים להביא את העניין הזה לכיוון הצדק.

<וונדה אקלה: לדעתי זה מה שצריכות לעשות כל הרשויות וכל האנשים המכובדים שנמצאים כאן.

<וונדה אקלה: הם צריכים לבדוק את הדברים האלה בכל יישוב ויישוב.

<וונדה אקלה: וכמו שנאמר, זה לא עניין של גזענות.

<וונדה אקלה: כולם רוצים להחזיר את העניין הזה של שחור ולבן.

<וונדה אקלה: לא.

<וונדה אקלה: העניין הזה בא בקטע של עבודה שלא נעשתה בצורה נכונה וצריכים לתקן אותה.

<וונדה אקלה: מצוין, צריך לתקן אותה.

<וונדה אקלה: מדברים על תמ"א 38, לבנות עוד קומות בבניינים.

<וונדה אקלה: מי שיבוא יהיה העשיר יותר.

<וונדה אקלה: גם כאן ראינו הפרדה כלשהי בגלל השכונה, בגלל הרחוב.

<וונדה אקלה: מה נעשה אחר כך?

<וונדה אקלה: נפריד גם בתוך הבניין?

<וונדה אקלה: לכן צריכים לחשוב היטב כדי שגם הדברים האלה לא יובילו אותנו לכיוונים לא נכונים.

<וונדה אקלה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את דובר חברת המתנ"סים.

אברהם נגוסה: לאחר מכן אני חייב לתת את רשות הדיבור לליאור.

<גיל קול: אני שמח להיות כאן.

<גיל קול: שמי גיל קול, אני הנציג של חברת המתנ"סים.

<גיל קול: כשאני מסתכל מבחינה ארצית, אז אני רוצה לבוא ולהבהיר משהו.

<גיל קול: יש שלושה ערכים בבסיס הפעילות של המרכזים הקהילתיים והרשתות שמפעילה החברה למתנ"סים הארצית: ערך השתלבות – שמדבר על כל האוכלוסיות זה אחד מהם וזה קיים.

<גיל קול: זה קיים בכל שדרות הניהול וזה קיים כמובן כחלק מהערכים שמוטעמים בבסיס הפעילויות.

<גיל קול: המרכז הקהילתי בקריית משה הוא דוגמא מצוינת לכך, אגב.

<גיל קול: הרשת והמרכז הקהילתי.

<גיל קול: לגבי מה שעלה כאן, אני רוצה לומר מספר דברים, בקצרה.

<גיל קול: אחד, בכל אחת מקייטנות הגנים, וצריך לזכור, זה ילדים מגילאי 3 עד 5.

<גיל קול: אני מזיז אותם מקום לתקופה קצרה, ומדובר בזמן התאקלמות בכל זאת.

<גיל קול: הציפייה של להעביר גנים קיימים גם פיזית גם אורגנית, מקריית משה לתוך המתנ"ס ולעשות אותו דבר, להעביר את הגנים מהשכונה הצעירה לתוך הגנים של השכונה הוותיקה, מדובר במיקס כזה שלא מתקיים ברחובות.

<גיל קול: אני לא כאן בשביל להגן על העירייה, אבל החלטה, צריך לזכור, היא נכונה לכל הגנים של רחובות ולא אך ורק לשתי השכונות האלה.

<גיל קול: ובכל אחת מהקייטנות האלה, ועל זה דיברה נציגת משרד החינוך, יש תמהיל מגוון של מוצאים שונים.

<גיל קול: בגלל זה הטענה לגזענות, שאתה לא העילית, ואני מודה לך על כך, אבל הטענה לגזענות היא כן משהו ששלט בפירוש באמצעי התקשורת וזה פשוט לא נכון.

<גיל קול: תודה רבה על ההבהרה.

<גיל קול: לגבי הפתרון.

<גיל קול: לטעמי ואני אשמח אם חברי הוועדה יסייעו בכך, נעשה כאן איזה שהוא צעד של לשפוך את התינוק עם המים.

<גיל קול: אנחנו הבנו שקיימת בעייתיות מסוימת בנראות, למרות שהמתנ"ס משרת את שתי השכונות גם ככה.

<גיל קול: פשוט מעבר לגילאים האלה ויותר בחוגים יש אינטגרציה.

<גיל קול: הבנתי שיש בעיה של נראות, אבל ההסכמה על להחזיר את קייטנות הגנים לתוך השכונה הוותיקה ואז בעצם למנוע אינטגרציה בימי השיא, שזו הייתה הכוונה, היא לפי דעתי יותר מזיקה מאשר מועילה.

<גיל קול: אני כן אשמח אם תינתן המלצה ותינתן הסכמה לכך שבשנה הבאה הדברים ישקלו גם לגבי הנראות שלהם, באופן אחר וגם שעל מנת שלא לשפוך את התינוק עם המים, לאפשר את האינטגרציה הזאת לאותם ימים רבים שהקייטנה עורכת לכל השכונות.

<גיל קול: אני לא מדבר בכלל על יוצאי העדה האתיופית או לא יוצאי העדה האתיופית, בגלל שכמו שאמרתי, יש את שניהם.

<גיל קול: אני מבקש שתשקלו זאת שוב, כי זה מעין פתרון דווקאי, שערך ההשתלבות בו הוא בעייתי.

<גיל קול: אז אני פונה אליכם כדי לנסות לקדם את זה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: ליאור אבבה.

<ליאור אבבה: תודה אדוני יושב הראש.

<ליאור אבבה: אני חושב שכן יש פה אפליה.

<ליאור אבבה: כמו שאני מכיר את השכונה, מעל 20 שנה, בשכונת קריית משה 99.9% הם יוצאי אתיופיה.

<ליאור אבבה: תסכימו איתי.

<קריאה: לא מסכימים.

<טסמה ארגאו: 71%.

<ליאור אבבה: אוקיי, 71%.

<ליאור אבבה: זה גם הרבה.

<קריאה: יש הבדל בין 90 ומשהו אחוז.

<ליאור אבבה: מה שכן, הילדים האלה בקייטנה, כמו שבדקתי גם במקורות שלי, אפשר להגיד ש-90% הם אתיופים בקייטנה.

<קריאה: ממש לא.

<ליאור אבבה: הוא אמר שיש רק אחד ש - - - -

<נחמיה חתוכה: לא, הוא דיבר על שתי הכיתות.

<ליאור אבבה: שי ששם אחד שההורים שלו מעורבים.

<נחמיה חתוכה: הוא דיבר על שתי הכיתות החיצוניות.

<ליאור אבבה: חברה, זה אומר דרשני.

<ליאור אבבה: עכשיו, אם ראש העיר בכבודו ובעצמו, כשפנו אליו הוא לא טיפל בזה והוא מביא שכונות חדשות כדי לעקור את העיניים של העניים, חברה, זה כבר יותר מאפליה.

<ליאור אבבה: אם הוא מביא ילדים מהשכונות החדשות והוא אומר להם חברה, אתם תשבו לבד, אתם תקבלו חינוך אחר והעניים האלה יקבלו חינוך אחר, אם זו לא אפליה – אז מה זו אפליה?

<ליאור אבבה: מה זו אפליה?

<קריאה: אני לא מבין איך אתה משרבב את ראש העיר לעניין הזה.

<קריאה: אני באמת לא מבין.

<קריאה: אתה בכוח רוצה להכניס מישהו שאיננו קשור לעיסה הזאת.

<ליאור אבבה: בוא אני אגיד לך – מי שמנהל את העיר הזו זה ראש העיר.

<ליאור אבבה: אני מאמין שהוא יודע כל דבר שזז בעיר שלו.

<ליאור אבבה: אין דבר כזה.

אברהם נגוסה: אנחנו ביקשנו לא להיכנס אחד לשני לדברים.

אברהם נגוסה: עכשיו תנו לו, זה התור שלו.

<ליאור אבבה: אדוני המנהל, גם אתה וגם אדון דוד אלעזר, שהוא חבר שלי, טענתם שקרתה טעות.

<ליאור אבבה: עכשיו אני אומר, חברה, אם קרתה טעות, למה לא מתקנים את הטעות?

<ליאור אבבה: למה ארגאו צריך לאיים במחאה?

<ליאור אבבה: אם זו לא אפליה, אז מה זה בדיוק?

<ליאור אבבה: למה ארגאו צריך לעשות מחאה בכלל?

<ליאור אבבה: טענו לי.

<נחמיה חתוכה: אתה יודע מה הייתה טעות?

<נחמיה חתוכה: אתה יכול להגיד מה הייתה הטעות?

<ליאור אבבה: כן.

<ליאור אבבה: אני אגיד לך.

<נחמיה חתוכה: ארגאו, אם היו מגיעות שתי כיתות הומוגניות, שתי כיתות גן – גן צילה וגן דינה – היה מתעורר כל העניין הזה?

<טסמה ארגאו: לא.

<נחמיה חתוכה: מה שאתה אומרת, שהטעות הייתה שבעצם לקחו כיתות שהן לא כיתות הומוגניות, הביאו אותן לפה ואמרו תשמע, אנחנו רוצים לייצר כיתה - - - אמר מנהל הרשת, באישור הזה, שזה לא כיתות הומוגניות, הייתה פה איזו שהיא בעיה שצריך לפתור אותה.

<נחמיה חתוכה: חלק מהפיתרון, אחרי שכבר התארגנו, היה בואו נעשה פעילויות משותפות, בואו נשאיר את המצב ולא הסכימו.

<נחמיה חתוכה: אבל הוא אמר שזה דבר שצריך לחשוב עליו ושזה לא יקרה בעתיד.

<ליאור אבבה: אני לא סיימתי.

<טסמה ארגאו: אני אגיב אחרי ליאור.

<ליאור אבבה: אם באה לפה נציגת משרד החינוך ואני מאד מעריך את משרד החינוך, וטוענת שאין הפרדה בין אתיופים לישראלים אחרים ואין הפרדה בין עשירים לעניים, אז סליחה על הביטוי – היא משקרת במצח נחושה.

<ליאור אבבה: לא יכול להיות שאנשי משרד החינוך יבואו לפה והיא תגיד שאין הפרדה.

<ליאור אבבה: והיא בעצמה מביאה אנשים, שתבינו, היא בעצמה מביאה ילדים משכונות עשירות, שמה אותם ליד הילדים העניים, שרובם, אני בדקתי את זה, 90% אתיופים, כדי לעקור להם את העיניים.

<ליאור אבבה: שוב פעם, אני אחזור על דברי.

<ליאור אבבה: העשירים יקבלו, כמו שוונדה אמר, חינוך עשיר, והעניים יקבלו חינוך עני.

<קריאה: הביטויים שלך מאד גסים.

<ליאור אבבה: ותודה לכם על החינוך הזה.

<קריאה: לעקור עיניים זה באמת ביטוי מאד יפה.

<קריאה: אתה מדבר בשפה מאד מהוגנת ועדינה.

<קריאה: יישר כוח.

<ליאור אבבה: זו אפליה.

אברהם נגוסה: ליאור, סיימת?

<ליאור אבבה: כן, תודה.

אברהם נגוסה: אני גם חושב שכדאי שתחליף את המילים.

<ליאור אבבה: אני לא חוזר בי.

<ליאור אבבה: אני אגיד לך למה, לא יכול להיות שילדים עניים - - -

אברהם נגוסה: בסדר, זו זכותך.

<טסמה ארגאו: אדוני שאל והוא שאל אותי משהו, אני רוצה לענות.

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את נציג משרד העלייה והקליטה, דוד יאסו ואת נציגי הרשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: השקענו שעה כמעט בעניין רחובות.

אברהם נגוסה: בבקשה, דוד יאסו.

<דוד יאסו: בוקר טוב.

<דוד יאסו: דוד יאסו, מנהל אגף א' לקליטת עולי אתיופיה.

<דוד יאסו: קודם כל, אני חושב שמנהל המחוז הבהיר שזה בתחום אחריותו והוא יודע וגם באמת עשה פה סדר.

<דוד יאסו: מבחינת התפיסה של משרד הקליטה, בדיוק אתמול סיימנו את כל הנושא של ועדות ההיגוי שלנו בנושא הפעלת קייטנות.

<דוד יאסו: הכיוון והנחיות של השר הם בנושא של שילוב.

<דוד יאסו: את הנושא של בידול וכך סיכמנו אתמול ברמה הארצית.

<דוד יאסו: שנית, תראו, בכל הדיון הזה, אני מאד שמחתי לשמוע שגם ברחובות, שבעקבות מה שקרה שם אנחנו פה, יש קודם כל שילוב.

<דוד יאסו: יש את העניין שציין ארגאו וציינו האחרים, בזה שיש שתי כיתות האלה שנתפסו, ושבמקום שיהיו לפעילות לאותם תושבי השכונה, יוצאי אתיופיה, שנמצאים בה, נלקחו.

<דוד יאסו: אז באמת יכלו לפתור את העניין הזה ואולי אפילו להגיע לדיון הזה, אבל אני חושב שבהובלה שאתה הובלת את העניין פעלת נכון.

<דוד יאסו: מבחינתי, אנחנו כעיקרון נגד הבידול הזה וגם הקייטנות שלנו שאושרו כרגע, אושרו בנושא של שילוב.

<דוד יאסו: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת, בבקשה.

סופה לנדבר: אדוני יושב הראש, חברי, משרד הקליטה, נציגי הארגונים, אורחי הוועדה.

סופה לנדבר: יש לי תחושה, אדוני יושב הראש, שאנחנו מחפשים פנס כדי למצוא כאן בעיה.

סופה לנדבר: אומרת מנכ"ל הרשת, ואני מאמינה שהוא אומר את הדברים האמיתיים וגם נציגת מערכת החינוך ומשרד החינוך, שבאופן לא טבעי, אבל קרה מה שקרה, וגם ארגאו אמר שאין כאן אפליה ואין בעיריית רחובות גזענות, נכון או לא?

סופה לנדבר: אז כאשר רוצים להביא משכונה חדשה לתוך השכונה אנשים וילדים, כדי שיעברו תהליך של אינטגרציה, יכול לקרות שבתוך המתנ"ס הביאו קבוצה אורגנית ופיזית אחת וקרה מה שקרה.

סופה לנדבר: אבל הכוונה של משרד החינוך והכוונה של עיריית רחובות והכוונה של כולנו, היא לעשות הכל כדי שיהיה טוב.

סופה לנדבר: אז אני מאמינה שבעתיד הם יתקנו את הדברים שקרו.

סופה לנדבר: נכון או לא נכון?

סופה לנדבר: אני לא אוהבת מצב שבו מנסים בכוח למצוא בעיה.

סופה לנדבר: הייתה טעות, יתקנו את הטעות ואני חושבת שזה צריך לספק את כולם.

סופה לנדבר: אני נגד ביטויים שמהשכונה החדשה מביאים עשירים.

סופה לנדבר: מדובר בזוגות צעירים, ששירתו בצבא, שבנו דירה, שמשלמים את המשכנתא.

סופה לנדבר: הם לא עשירים, רבותי.

סופה לנדבר: הם אנשים שבונים את השכונה שלהם, גם כאשר הם עובדים, משרתים ורוצים לשלם.

סופה לנדבר: אנחנו כאן בכנסת רוצים שכל משפחה צעירה תהיה בעלת דירה, וככה זה.

סופה לנדבר: אני חושבת שיתקנו בעירייה.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד משהו על ראש עיריית רחובות.

סופה לנדבר: אני מכירה אותו עוד כשהיה חבר כנסת.

סופה לנדבר: הוא היה חבר כנסת טוב.

סופה לנדבר: אני מכירה אותו כשרה לעלייה וקליטה, כאשר פעלתי למען הרשות המוניציפאלית.

סופה לנדבר: הוא ראש עיר טוב, אין לו שום אפליה, אין לו שום גזענות.

סופה לנדבר: להיפך, הוא נכון.

סופה לנדבר: תזכרו תמיד שכביש הוא דו-סטרי.

סופה לנדבר: כאשר רוצים להביא לשכונה הישנה אנשים חדשים, גם צריכים פתיחות מסוימת.

סופה לנדבר: אני בטוחה בכך שבשנה הבאה יתוקן הדבר.

סופה לנדבר: לא הייתה כאן אפליה ולא גזענות.

סופה לנדבר: עשו טעות.

סופה לנדבר: אז מי שלא עובד, לא עושה טעויות.

סופה לנדבר: אני מאמינה שיתקנו את הטעות ואני נגד להדביק לעירייה דברים שהם לא נכונים.

סופה לנדבר: תודה אדוני.

אברהם נגוסה: יש הסכמה בשני הצדדים שביום רביעי הולכים לשבת יחדיו ולתקן את הדברים שקרו.

סופה לנדבר: ועושים את זה ברצון.

<טסמה ארגאו: סיכמנו שעד יום רביעי הוא יחזיר את הילדים האלה לשכונה שלהם, לצערי.

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

סופה לנדבר: זה יספק אותך?

<קריאה: זה לא יהיה תיקון.

אברהם נגוסה: סליחה, סיימנו את עניין רחובות.

אברהם נגוסה: אנחנו מתקדמים לעיריית נתניה, עירייה שקולטת אחוז גבוה של יוצאי אתיופיה בישראל.

אברהם נגוסה: ג'ורג' דובין, מנהל אגף קליטת העולים בעיריית נתניה, בבקשה.

אברהם נגוסה: כמובן שאנחנו מתייחסים לכל העולים.

<ג'ורג' דובין: האם יש לי אפשרות לומר מילה אחת על הדיון שהיה קודם?

אברהם נגוסה: כן, בבקשה.

<ג'ורג' דובין: לפי דעתי הייתה טעות, גם אני חושב כך, אבל אי אפשר לשלוח את הילדים בחזרה.

<ג'ורג' דובין: זו חוות הדעת שלי, אני מצטער מאד, אני לא מרחובות, אבל פשוט אי אפשר על הגב של הילדים, הם כבר התחילו וזה מאד חבל.

<ג'ורג' דובין: זו תגובתי.

<ג'ורג' דובין: לגבי העיר נתניה, נתניה היא עיר קולטת עלייה.

<ג'ורג' דובין: נכון להיום הגיעו לעיר נתניה כמעט 1,800 עולים מאז ה-1 בינואר.

<ג'ורג' דובין: העולים הגיעו מצרפת, מרוסיה, ממרוקו, מאנגליה, מכל המדינות ואנחנו מקבלים אותם ועובדים מולם.

<ג'ורג' דובין: יש לי פרויקטורים שקיבלתי ממשרד הקליטה, פרויקטורים לשפה הרוסית, לשפה האנגלית, לשפה הצרפתית ואנחנו - - -

<קריאה: מה עם אמהרית?

<ג'ורג' דובין: גם אמהרית.

<ג'ורג' דובין: בעיר נתניה נכון להיום, אם לפי ההגדרה של משרד הקליטה, יש לנו 2,300 עולי אתיופיה.

<ג'ורג' דובין: מדובר בעולים חדשים שנמצאים בארץ עד 15 שנה ואנחנו עובדים מולם דרך האנשים, דרך מוסדות קליטה.

<ג'ורג' דובין: אתם מוזמנים להיות איתנו.

<ג'ורג' דובין: כמה מילים על קייטנות.

<ג'ורג' דובין: אין לנו אף קייטנה שכל הילדים ממוצא עולי אתיופיה.

<ג'ורג' דובין: כל הקייטנות אצלנו אינטגרטיביות, כולל בתי הספר.

<ג'ורג' דובין: היה לנו בית ספר שהיה מורכב רק מעולי אתיופיה.

<ג'ורג' דובין: אנחנו פיזרנו את בית הספר הזה.

<ג'ורג' דובין: הילדים מרוצים.

<ג'ורג' דובין: יש לנו את שכונת חפציבה, שרוב האנשים בקהילה הם מקרב יוצאי אתיופיה.

<ג'ורג' דובין: בית הספר הוא לכל מיני אנשים מכל מיני מדינות, מצרפת, מרוסיה, וכולם מסתדרים.

<ג'ורג' דובין: אני רוצה להזמין אותך לעיר שלנו.

אברהם נגוסה: אני אשמח.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הוועדה, יו"ר האופוזיציה, חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: בוא נשמע את החברים, תודה רבה.

אברהם נגוסה: בואו נשמע את נציג עיריית אשדוד, ולדימיר גרשוב,

<ולדימיר גרשוב: קודם כל אדוני יושב הראש, תודה על ההזמנה.

<ולדימיר גרשוב: אני רוצה לברך את כל נציגי העדה האתיופית, מנהיגים ועובדי משרד הקליטה שעובדים יחד איתם, משרד החינוך, בוודאי חברי הכנסת שהשתתפו ושנמצאים עכשיו.

<ולדימיר גרשוב: קודם כל, בוודאי שאני יכול לספר הרבה איך אנחנו עובדים ומה עושים.

<ולדימיר גרשוב: יש לנו קייטנות, יש לנו מוקד, יש לנו מנהל מחלקה באגף הרווחה, שהוא מהעדה האתיופית.

<ולדימיר גרשוב: יש לנו הרבה דברים טובים, ובוודאי, אם אנחנו עובדים, אנחנו עושים גם טעויות.

<ולדימיר גרשוב: אי אפשר בלי זה.

<ולדימיר גרשוב: אני לא רוצה לתת ציון לעיריית רחובות.

<ולדימיר גרשוב: אני בטוח שהם עובדים היטב ויש להם הרבה על מה לספר.

<ולדימיר גרשוב: הבעיה היא שלקחו אותם כדוגמא ועשו מזה, לצערנו התקשורת שלנו היא דו פרצופית.

<ולדימיר גרשוב: אין ספק שבמקום לדבר עם נציגי העדה בגובה העיניים, עושים להם מוצי פוצי.

<ולדימיר גרשוב: לא מסתכלים עמוק לתוך הבעיה.

<ולדימיר גרשוב: איפה הבעיה?

<ולדימיר גרשוב: הבעיה היא בהיסטוריה, נתחיל מזה, בהיסטוריה שלקחו את גלי העלייה והכניסו אותם בריכוז גדול בשכונות חלשות.

<ולדימיר גרשוב: בואו נתחיל מזה.

<ולדימיר גרשוב: במקום לפזר אותם בכל המדינה, במקומות כמו צפון תל אביב, רעננה, ואני לא צוחק.

<ולדימיר גרשוב: אפילו בתוך הערים, ברור שזה משפיע על הכלכלה וזה מתחיל מהמשכנתא.

<ולדימיר גרשוב: עשו הרבה לדור המבוגרים ומגיע להם.

<ולדימיר גרשוב: הם באו עם בעיות ספציפיות והיינו צריכים לעשות את זה.

<ולדימיר גרשוב: הבעיה היא - - -

<זיוה מקונן דגו: סליחה, הם לא באו עם בעיות.

<ולדימיר גרשוב: מבחינת בריאות - - -

<זיוה מקונן דגו: סליחה, אדוני, תחזור בך בבקשה.

<ולדימיר גרשוב: לא, לא, רגע, רגע - - -

<זיוה מקונן דגו: אדוני, אם זו התפיסה שלך - - -

<ולדימיר גרשוב: עוד פעם אני אומר, היה להם קשה להשתלב.

<זיוה מקונן דגו: סליחה, זו קהילה שלמה - - -

<ולדימיר גרשוב: רגע, רגע, את יכולה להגיד מה שאת רוצה.

<ולדימיר גרשוב: אני שוב אומר - - -

<קריאה: היא צודקת.

<ולדימיר גרשוב: אם את מבינה ככה, אני חוזר.

<ולדימיר גרשוב: חזרתי.

<ולדימיר גרשוב: כמו שבכל עלייה, כמו בעלייה מרוסיה, חלק גדול היו חלשים.

<ולדימיר גרשוב: הפנסיונרים עם הבעיות, שהם צריכים מרכזי רפואה, שהם צריכים הוסטלים, שהם צריכים - - -

<ליאור אבבה: כולם צריכים.

<ליאור אבבה: גם העולים מרוסיה צריכים.

<ליאור אבבה: כולם.

<ולדימיר גרשוב: אמרתי.

<ולדימיר גרשוב: על הרוסים אמרתי.

<ולדימיר גרשוב: המסכנים, הזקנים, שהיו צריכים דירות.

<ולדימיר גרשוב: עדיין יש תורים ואנשים לא קיבלו מענה.

<ולדימיר גרשוב: אותו דבר בעלייה.

<ולדימיר גרשוב: איפה מתחילה הבעיה?

<ולדימיר גרשוב: בריכוזים.

<ולדימיר גרשוב: דור חדש שצריך לקבל השכלה, שצריך שהמדינה תדאג להם, איך לשלב אותם בחברה.

<ולדימיר גרשוב: במקום זה, אין תכניות עמוקות.

<ולדימיר גרשוב: אין תכניות להכניס את הצעירים, לתת להם עדיפות בהשכלה, לתת להם עדיפות בקבלה לעבודה מכובדת.

<ולדימיר גרשוב: בעיריית אשדוד לא הכל מושלם, אבל מנסים לעשות את זה.

<ולדימיר גרשוב: יש לנו עובדות סוציאליות מהעדה האתיופית, יש לנו עובדי קליטה מהעדה האתיופית, יש לנו הרבה דברים שאנחנו מנסים לעשות, כי אם אנחנו לא נחנך ולא נעשה עבודה עבור מנהיגי הקליטה, שהם יהיו מושכלים, שהם יבינו לאן ללכת ואיך לעשות, שהרי יש לא מעט אנשים טובים עם פוטנציאל.

<ולדימיר גרשוב: שוב אני אומר, קשה לשנות או לתקן את הטעויות שעשתה המדינה, וזה לא רק לגבי העדה האתיופית.

<ולדימיר גרשוב: היו עוד עליות שהכניסו אותם בריכוז גדול ומזה מתחילה כל הבעייתיות, עם הילדים שגרים שם בשכונות החלשות.

<ולדימיר גרשוב: זאת הבעיה.

<ולדימיר גרשוב: אז שוב, אני מצפה מכנסת ישראל שייצרו תכניות שיכולות לקדם את הדבר עם הצעירים, בגלל שכל פעם שיש מחאה, ואני לא מדבר על דברים שהמחאה היא בצדק, כל פעם מנסים לעשות ככה, למרוח את הבעיה ולא רוצים להיכנס לעומק הבעיה.

<ולדימיר גרשוב: זה מה שצריך לעשות.

<ולדימיר גרשוב: תכניות כאלה לגבי חינוך, קליטה, כלכלה, דרך משרד הכלכלה.

<ולדימיר גרשוב: צריכים להיות רציניים, שאנחנו נקבל את הכלים גם בעיריות, גם ברשויות, גם בכל מיני פרויקטים שהם משתתפים.

<ולדימיר גרשוב: כמעט כל נציגי העדה שיושבים פה, משתתפים באיזו תכנית של המדינה, אבל יכול להיות שזה לא מספיק.

<ולדימיר גרשוב: אני לא רוצה עכשיו לדבר על כל שהמשאבים לא מספיקים, התכניות לא מספיקות, אנשים לא כל כך מנהלים, אשר מנהלים את כל התכניות במדינה.

<ולדימיר גרשוב: אני חושב שהגיע הזמן לשינוי יותר רציני.

<ולדימיר גרשוב: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: נשמע את עזרן שלום, מנהל אגף החינוך בעיריית לוד.

<שלום עזרן: שלום, שמי שלום עזרן, מנהל אגף חינוך בעיריית לוד.

<שלום עזרן: לפני כן ניהלתי בית ספר 18 שנה בנתניה, בית ספר על יסודי למעלה מ-1,000 תלמידים.

<שלום עזרן: אני מזכיר את זה, כי למעלה מ-40% היו יוצאי העדה.

<שלום עזרן: כרגע אני מנהל אגף חינוך בעיר לוד.

<שלום עזרן: שני דברים מתסכלים.

<שלום עזרן: דבר אחד פשוט לכולנו, זו יותר מדינה קפיטליסטית.

<שלום עזרן: אנחנו רואים את הבעיה שקבוצה חזקה מגיעה לקבוצה חלשה ודבר שני, אני חושב שדווקא כחובש כיתה, ההסללה לבתי ספר ממלכתי-דתי עוד מעמיקה את הבעיה, כי המגזר הדתי עוסק בהסללה, ואני אומר את זה כאחד שגדל במגזר הדתי.

<שלום עזרן: וברגע שעושים הפרדה וההפרדה היא כפולה, מן הסתם אנחנו מגיעים למצב שבו אנחנו נמצאים.

<שלום עזרן: ביקשו כאן בדיקת עומק, אבל בדיקת העומק הזאת, אני חושב שזה עיקר הבעיה.

<שלום עזרן: לפי דעתי, מערכת החינוך צריכה להיכנס לעובי הקורה בעניין הזה, לתת מענה לקצוות.

<שלום עזרן: מספיק עם הקביים.

<שלום עזרן: מספיק עם התחושה של מגיע לי, אלא אני רוצה להיות אזרח כמו כל אזרח.

<שלום עזרן: בינינו, הרי רוב יוצאי העדה שנמצאים היום גם בעיר רחובות וגם בעיר נתניה, המכנה המשותף זה צבע עור.

<שלום עזרן: רובם ילידי הארץ.

<שלום עזרן: לא יכול להיות שבעידן הזה נמשיך להשתמש באותם מושגים שאנחנו משתמשים בהם כהנה וכהנה והמעליות הקודמות.

<שלום עזרן: צריך לצאת מהמעגל הזה.

<שלום עזרן: לפי דעתי, הפתרון שמתבקש הוא בהליך הפדגוגי – מענה לקצוות.

<שלום עזרן: לשדר מצוינות בספקטרום הרחב, במנעד הרחב ביותר שיש.

<שלום עזרן: דבר שני, בתי ספר שיש בהם למעלה מ-20% יוצאי אתיופיה, הם חייבים להיות בתי ספר קהילתיים.

<שלום עזרן: להיות פתוחים משמונה בבוקר עד שמונה בערב.

<שלום עזרן: כל הפעילות האינטגרטיבית המתבצעת דרך הקהילה, דרך החברה, צריכה להתבצע בין כותלי בית הספר.

<שלום עזרן: אנחנו מיישמים את זה הלכה למעשה היום בעיר לוד.

<שלום עזרן: 100 גנים עד כיתה ד' מסיימים את הלימודים בשעה ארבע ולאחר מכן בתי הספר נותנים מענה איכותי ורחב, עד שעה מאוחרת, על מנת שהילדים יקבלו מענה טוב.

<שלום עזרן: כמנהל בית ספר אני חייב לומר, ברגע שהצבתי לעצמי יעדים ברורים, שקהילת יוצאי אתיופיה היא חלק אינטגראלי מבית הספר בכל מהלך, כמות יוצאי אתיופיה לא רק שלא עיכבו את תעודת הבגרות, הם שדרגו את תעודות הבגרות של בית הספר, בלמעלה מ-15%.

<שלום עזרן: הם נורמטיביים לכל דבר ועניין, הם איכותיים כמו כל אחד.

<שלום עזרן: צריך לתת להם את הכלים הנכונים.

<שלום עזרן: והגיע הזמן שבאמת ניצור עומק נכון במערכת החינוך בעניין הזה.

<שלום עזרן: חסר קצת ממה שנעשה.

<שלום עזרן: אני אומר את זה כי מוניתי על ידי ליפשיץ להיות יושב ראש הוועדה של קליטת יוצאי אתיופיה והגשתי דו"ח מסודר והדו"ח הזה קיים.

<שלום עזרן: אני מוכן להעביר אותו.

<שלום עזרן: לצערי הרב לא נלמד שום דבר מן הדו"ח.

<שלום עזרן: הדו"ח מונח בקרן זווית וחבל שזה כך.

<שלום עזרן: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: זיוה מקונן דגו, מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.

<זיוה מקונן דגו: שלום.

<זיוה מקונן דגו: ראשית, אני מאד מקווה שיש מספיק זמן כדי לדון בקליטה של עולים ברשויות המקומיות.

<זיוה מקונן דגו: אחת הבעיות הגדולות היא, זה שהרשויות המקומיות יכולות להרשות לעצמן להגיד למשרד הקליטה – אל תשלחו לנו יוצאי אתיופיה.

<זיוה מקונן דגו: זה שורש הבעיה, ואדוני יושב הראש - - -

<קריאה: מאיפה הבאת את זה?

<זיוה מקונן דגו: מאיפה הבאתי את זה?

<זיוה מקונן דגו: זה קיים ואנחנו מכירים את זה, ורשויות מקומיות מבקשות ממשרד הקליטה לא לשלוח יוצאי אתיופיה, ובדיון ביום רביעי, בעזרת השם, נדון בנושא של יציאת העולים ממרכזי קליטה.

<זיוה מקונן דגו: אבל כשיש נוהל של משרד הקליטה, שמכתיב באיזה רחוב יוצאי אתיופיה יכולים לרכוש דירה באותו יישוב, באותה שכונה – אנחנו בבעיה פה.

<קריאה: סליחה, את הופכת את הכל ואת מטעה פה את הוועדה.

<קריאה: אני מצטער מאד.

אברהם נגוסה: סליחה, אדוני.

אברהם נגוסה: שמענו אותך.

אברהם נגוסה: זכות הדיבור שלה.

אברהם נגוסה: יש דעות שונות.

<זיוה מקונן דגו: זה לא דעות.

<זיוה מקונן דגו: אני מוכנה להעביר לאדוני יושב הראש.

<זיוה מקונן דגו: לוועדה הזאת בכנסת הקודמת העברנו את הנוהל הזה, שמכתיב באיזה רחוב בעג'מי, באיזה רחובות ביפו ג' ד' איזה רחובות, בנס ציונה איזה רחובות מקבלים יוצאי אתיופיה.

<זיוה מקונן דגו: ויש כמובן את היישובים שלא פותחים את שעריהם ליוצאי אתיופיה, וזה מקובל וזה בסדר.

<זיוה מקונן דגו: אני חושבת שהא' ב' צריך להיות שם.

<זיוה מקונן דגו: איפה כנסת ישראל קובעת לאותן רשויות מקומיות, איך היא יכולה להחליט בכלל את מי היא תקלוט באיזה רחוב ואת מי לא.

<זיוה מקונן דגו: כשאני שומעת, כשאני הולכת ואני מכירה את שלום מלפני המון שנים, אני שמחה שנכנסת ללוד.

<זיוה מקונן דגו: כשאני מגיעה לשכונת רמת אשכול בלוד, שחיים שם רק אתיופים וערבים, וסליחה שאני אומרת את זה, ערבים, כי אם אני אבחר לגור בשכונה ערבית ואני בוחרת בעצמי, כי אני מאמינה בדו קיום ואני שולחת את הילדים שלי לבית ספר דו לשוני כי אני בוחרת, זה משהו אחר.

<זיוה מקונן דגו: אבל כשמכניסים אוכלוסייה שלמה לשכונה הזאת, וההורים האלה באים ואומרים – אנחנו לא יכולים להוציא את הילדים שלנו אחרי הצהריים, כי אנחנו מפחדים, והמתנ"ס שם, שיקגו, שמנסה לעשות משהו להציל את הילדים האלה מהפחד שהם נמצאים בו – יש לנו פה בעיה.

<זיוה מקונן דגו: ושמישהו לא יגיד שבקריית משה היחס הוא אחר והעניינים אחרים ובנתניה.

<זיוה מקונן דגו: וואלה, עם הניסיון של חמישה בתי ספר שהיו בהם 95% תלמידים יוצאי אתיופיה - - -

<ג'ורג' דובין: איזה בתי ספר?

<ג'ורג' דובין: אנחנו סגרנו אותם.

<זיוה מקונן דגו: סליחה, תן לי לסיים בבקשה.

<זיוה מקונן דגו: ועדיין, בית ספר רמב"ם עם 94% יוצאי אתיופיה, כשהוא מביא אתיופים משכונות אחרות וקולט אותם שם.

אברהם נגוסה: סליחה, אתה דיברת, תן לה לדבר.

אברהם נגוסה: בואו נשמע גם דעות שונות.

אברהם נגוסה: אולי לא טוב לנו לשמוע, אבל חייבים לשמוע את כל הצדדים.

<זיוה מקונן דגו: כשהרשויות המקומיות מתייחסות לאותן השכונות – השכונות האתיופיות – סליחה, מדינת ישראל אחראית בזה שבאמת היא הכניסה את יוצאי אתיופיה לאותן שכונות אלה.

<זיוה מקונן דגו: ומדינת ישראל חייבת לשנות את המציאות בשכונות אלה.

<זיוה מקונן דגו: כי אחרת, אנחנו נדבר על יוצאי אתיופיה כנראה גם בוועדת העלייה והקליטה, ואני מתנצלת על ההערה הזאת, עוד עשור ושני עשורים.

<זיוה מקונן דגו: מישהו צריך לקחת פה אחריות.

<זיוה מקונן דגו: וכששלום בא ואומר – יוצאי אתיופיה הם נורמטיביים כמו כולם, האמת, אני מרגישה כאב.

<זיוה מקונן דגו: כאב עצום.

<זיוה מקונן דגו: למה שזה לא יהיה מובן כלפי יוצאי אתיופיה, שהם שווים, שהילדים שנולדו פה צריכים להיות בעלי אותו שוויון הזדמנויות.

<זיוה מקונן דגו: אני חושבת שאם הרשויות המקומיות לא ייקחו את התושבים יוצאי אתיופיה, שמשלמים ארנונה, שזכותם המלאה לקבל את השירותים - - - ואם בראשון לציון, ברמת אליהו, טיפת החלב היחידה שהייתה בשכונה כבר יצאה ועברה רחוב, כי מעבירים את השירותים והשירותים שנמצאים שם הם דלים, אנחנו לא נשנה את המציאות, והקהילה הזאת, אני רוצה להגיד בוועדה הזאת פעם ראשונה, ואף פעם לא חזרתי אחורה להיסטוריה, קהילת יוצאי אתיופיה זו היהדות היחידה בתפוצות שהיו בה ממלכות באתיופיה.

<זיוה מקונן דגו: שזאת קהילה חזקה, ששילמה מחירים כדי להגיע לארץ הזאת, לארץ המובטחת.

<זיוה מקונן דגו: ופה הפכנו השוליים של השוליים של השוליים.

<זיוה מקונן דגו: אני באמת באמת מבקשת, אדוני יושב הראש, שהרשויות המקומיות, שבצורה כזו או אחרת מתפתלות ולא מטפלות באותן השכונות, ואנחנו מוכנים לעשות את הסיור, הן אלה שיקבלו את העונש ויקצצו להם את התקציבים אשר מועברים אליהם עבור יוצאי אתיופיה, לקליטת יוצאי אתיופיה.

<זיוה מקונן דגו: כי לא יכול להיות שהם מקבלים את הכספים ומצד שני לא נותנים את השירותים.

<זיוה מקונן דגו: והמחאה הזאת באה ואמרה –מספיק.

<זיוה מקונן דגו: אנחנו לא שונים.

<זיוה מקונן דגו: אנחנו פה אזרחים שווים ואנחנו רוצים להיות שווים.

<זיוה מקונן דגו: זה הכל.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: לפני שאתן את רשות הדיבור לנציג משרד הקליטה, שיגיב על הדברים, אני רוצה לשמוע את הנציג מירושלים.

<דוד דהאן: תודה, אדוני יושב הראש.

<דוד דהאן: שמי דוד דהאן, יושב ראש הארגונים החברתיים בכנסת.

<דוד דהאן: אנחנו הובלנו המון פעילויות עם המון קבוצות שונות בחברה הישראלית בנושאים חברתיים, כולל הקבוצה הראשונה של האתיופים, שישבו מול בית ראש הממשלה, כשהמאהל של גלעד שליט הסתיים.

<דוד דהאן: כשהוא חזר הביתה, מיד נכנסו לשם – וזיוה הייתה שותפה לדברים – נכנסו לשם והייתי מיד איתם שם.

<דוד דהאן: הייתה שם מישהי איתנו, שהיו לה שני ילדים ויש בית ספר בירושלים שאמרו לי שהם לא רצו להכניס אותם לשם.

<דוד דהאן: רציתי להביא עיתונאים ומצלמות נסתרות, להכניס אותם שם כדי לשמוע שהשומר יגיד להם שאין שם אתיופים.

<דוד דהאן: לא יכול להיות שיש דבר כזה, אין כאן אתיופים ואין לכם מה לחפש פה.

<דוד דהאן: האמא הסכימה ורצינו להגיע יום לפני, אך האמא נכנסה ללחץ קצת.

<דוד דהאן: היא פחדה שלילדים שלה יהיו בעיות נפשיות מזה ועצרנו את המהלך.

<דוד דהאן: עד היום יש את הבעיה הזאת.

<דוד דהאן: דיברתי גם עם ניר ברקת על הנושא הזה.

<דוד דהאן: ניר ברקת לא האמין שיש דבר כזה אצלו בעיר.

<דוד דהאן: הוא הראשון שיילחם בתופעה הזאת, אבל הוא לא ידע שיש כזה דבר.

<דוד דהאן: פשוט, מה שאני מנסה להראות כאן זה שיש חוסר מודעות לנושא.

<דוד דהאן: חוסר מודעות, שאפילו ראש העיר לא ידע בעצמו.

<דוד דהאן: הוא הראשון שלא ייתן לדבר הזה לקרות, אבל הוא לא ידע בכלל שמתחת לאף שלו קיים הדבר הזה.

<דוד דהאן: לכן צריך לראות את המודעות וזה קיים בכל מקום.

<דוד דהאן: זה היה גם בנתניה והיינו כאן

<דוד דהאן: בהמון דיונים בנושא של נתניה וגם כאן מה שמעלים כעת בעיר רחובות.

<דוד דהאן: אני אשמח אם הדברים האלה יעלו וייעלמו לנו מהחיים במדינה הזאת שלנו.

<דוד דהאן: תודה, אדוני יושב הראש.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: נשמע את תגובת משרד הקליטה.

<נחמיה חתוכה: אני רוצה להתייחס.

<נחמיה חתוכה: אי אפשר להתייחס לכל מה שנאמר פה.

<נחמיה חתוכה: עלו פה המון המון דברים.

<נחמיה חתוכה: כשאתה מדבר על קליטה, אתה מדבר על המון דברים.

<נחמיה חתוכה: אלף אני רוצה להגיב למה שאמרה הגברת זיווה, שאני מאד מעריך.

<נחמיה חתוכה: הנושא של הכוונת עולים ומתן מענקי דיור לשכונות או לרחובות מסוימים, זה תלוי איך אתם מסתכלים על זה.

<נחמיה חתוכה: הפוך ממה שהיא אמרה.

<נחמיה חתוכה: בדיוק ההיפך, זה כדי לייצר אינטגרציה.

אברהם נגוסה: האם אין רשימת ערים, איפה שהם יכולים לקנות?

<נחמיה חתוכה: זה כדי לייצר אינטגרציה.

<נחמיה חתוכה: אני רוצה שלא כולם יבואו לאותם מקומם.

אברהם נגוסה: תענה לי.

אברהם נגוסה: אתה טוען שאין רשימת ערים שלעולים מותר או אסור לקנות?

<נחמיה חתוכה: אבל זה לא בא מהמקום הזה, אלא מתוך כוונה שלא תיווצרנה ולא תהיינה שכונות ש - - -

אברהם נגוסה: את זה תסביר, אבל אל תכחיש שזה לא קיים.

אברהם נגוסה: זה קיים, אבל אתה תסביר לנו למה זה קרה.

<נחמיה חתוכה: כדי לא לייצר מצב שאתה מגדיל ומגדיל שם את האוכלוסייה האתיופית ומחליש את האוכלוסייה שם ומתוך כוונה לשלב אותם בערים אחרות.

<נחמיה חתוכה: מצד אחד אתה אומר אני רוצה לשלב אותם בבית הספר - - -

<זיוה מקונן דגו: זה פשוט לא יאמן.

<נחמיה חתוכה: מה לא יאמן?

<נחמיה חתוכה: למה לא?

<זיוה מקונן דגו: סליחה, אני אגיד לך למה לא.

<זיוה מקונן דגו: כי לבוא ולהגיד – אנחנו סוגרים את קריית משה, את רחובות, וביפו ג' ד' יש לנו 400 משפחות.

<זיוה מקונן דגו: מי חי שם?

<זיוה מקונן דגו: רק אתיופים, עובדים זרים וערבים.

<זיוה מקונן דגו: חברים, אתם מייצרים את הגטאות, ואני לא משתמשת בדרך כלל במילה הזאת.

<זיוה מקונן דגו: אתם אלה שמייצרים אותם, כי בזה שאתה קובע לאיזה רחובות ילכו, אתה מכניס אותם לאותו מקום.

<נחמיה חתוכה: אני רק אומר שהכוונה היא - - -

<זיוה מקונן דגו: חופש בחירה, לאנשים יש יכולת בחירה, תנו להם חופש בחירה.

<נחמיה חתוכה: זה לא לייצר מצב שבו אנשים שרוצים לגור ליד השכונות ירחיבו את השכונות וירחיבו את המקומות שבהם זה רק יתרחב, אלא לנסות לייצר אינטגרציה.

אברהם נגוסה: אם זה הרצון, מה שאתה מסביר, איך נוצרה רמת אליהו?

אברהם נגוסה: איך נוצר שיכון ותיקים בנתניה?

אברהם נגוסה: איך נוצר יפו ד' בתל אביב?

<נחמיה חתוכה: אני אומר שהפיזור בהתחלה היה - - -

אברהם נגוסה: אני רק נותן דוגמאות.

אברהם נגוסה: הרשימה ארוכה.

<נחמיה חתוכה: זה כמו שתשאל אותי איך בעצם מוקדי הקליטה, שהיו אמורים להיות זמניים, כחלק בתהליך הקליטה, איך הם נשארו 10-12 שנה והם - - -

<טסמה ארגאו: מתי המושבים ייפתחו?

<נחמיה חתוכה: צריך לשנות את התהליך הזה, את התהליך של יציאה מהשכונות האלה, של פיזור האוכלוסייה בשכונות אחרות, זה דבר שצריך להשתנות, אבל זה לא דבר שיקרה מהיום למחר.

<נחמיה חתוכה: הכוונה לא הייתה לייצר פה ולהגיד תשמעו, אתם תלכו דווקא לערים האלה או לאלה.

<נחמיה חתוכה: להיפך, להגיד להם אנחנו ניתן מענק יותר גדול אם תלכו למקומות אחרים, כי אנחנו רוצים אינטגרציה.

<נחמיה חתוכה: זאת המגמה שעמדה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור לנציגת משרד החינוך.

<עירית בירן: שמי עירית בירן, אני ממשרד החינוך ואני סגנית מנהל המינהל הפדגוגי.

<עירית בירן: רציתי להתייחס לנושא של ריכוז בבתי ספר.

<עירית בירן: קודם כל בגנים, אנחנו לא רוצים שילד יגיע לגן רחוק מדי מהבית, שאמא תוכל לצאת עם ילד לגן במרחק הליכה ולהביא ילד לגן.

<עירית בירן: במיוחד לגנים הצעירים, של גילאי 2 ו-4, שם אנחנו מאד מקפידים שזה יהיה כמה שיותר קרוב למקום מגורים, ואז התמהיל יהיה לפי איך שאנשים חיים.

<עירית בירן: אבל בבתי הספר, אנחנו באמת משתדלים לעשות חיבורים בין שכונות וגם בדיאלוג עם השלטון המקומי, שלא יהפכו להיות בתי ספר של קבוצה מסוימת כזאת או אחרת.

<עירית בירן: זה לא חשוב מאיזו קבוצה, אבל קצת לבדוק.

<עירית בירן: בדקנו בזמן האחרון, בשבועות האחרונים.

<עירית בירן: יש לנו כרגע עדיין 24 בתי ספר בארץ, שמעל 30% ילדים, נדיר, אולי שניים או שלושה יש מעל 80%.

<עירית בירן: כל היתר הם בין 30% ל-70% ילדים ואנחנו בתהליך, יחד אם הרשויות המקומיות, בדיאלוג לנסות עדיין להמשיך את התהליך הזה ואת השינוי.

<עירית בירן: והחיבור בין שכונה לשכונה, עם אוכלוסיות שונות, אמור לתת אינטגרציה יותר טובה, כך אני חושבת.

<עירית בירן: מבחינת טיפול הוליסטי, אני מסכימה עם שלום ושלום יודע, אני מלווה גם את לוד.

<עירית בירן: הרעיון של לתת טיפול של אורך היום, של טיפול יותר מלא לילדים, כולל העשרה, זה משהו שאנחנו מנסים לגייס גם משאבים לתוך הסיפור הזה ולהכניס את אותם הגורמים שמביאים משאבים מעבר למה שיש למשרד, כי למשרד יש את שעות ההוראה, יש את מה שהוא יכול לתת ובאמת הוא נותן את המקסימום שהוא יכול בתהליך הזה.

<עירית בירן: לנסות להביא עוד גורמים כדי להאריך את היום ולתת העשרה וכן הלאה.

אברהם נגוסה: מי הם הגורמים האלה, שאת אומרת?

<עירית בירן: אני מדברת על זה שאם יש תרומות ואם יש גורמים - - -

אברהם נגוסה: המגזר השלישי?

<עירית בירן: המגזר השלישי, אם יש מתנדבים שמוכנים לבוא ולעבוד בתוך בתי ספר.

<עירית בירן: פגשנו מנהלים שעשו - - -

אברהם נגוסה: האם אתם תהיו מוכנים לשיתוף פעולה עם המגזר השלישי?

<עירית בירן: בהחלט, ואנחנו מברכים.

אברהם נגוסה: תהיו מוכנים למטצ'ינג?

<עירית בירן: למטצ'ינג, כרגע, כשאין לנו תקציב משל עצמנו, אנחנו לא יכולים.

<עירית בירן: אנחנו יכולים לבוא ולהגיד - - -

אברהם נגוסה: זאת השאלה.

<עירית בירן: אבל אני רוצה רגע להגיד, שאנחנו כרגע בתהליך של מה שנקרא העדפה מתקנת, תקצוב דיפרנציאלי לבתי ספר.

<עירית בירן: קודם דיברנו על שכונות יותר עניות.

<עירית בירן: תהליך שהיה לפני כמה שנים והוא נעצר.

<עירית בירן: היום עשו מחדש בדיקה של בתי הספר, המצב הסוציו-אקונומי של השכונות והיישובים, ובתי הספר לשנת הלימודים הקרובה יקבלו תוספת גם בשעות תקן, שאיתן משרד החינוך אמר שאם בית הספר רוצה להכניס יועצת, יש לו אפשרות להכניס עוד שעות יועצת.

<עירית בירן: אם הוא רוצה להכניס מורה למוסיקה או לאומנות, אז הוא יכול לגוון את השימוש בשעות האלה, כדי לתת דברים שאולי בית ספר אחר, בשכונה יותר יוקרתית, ילדים מקבלים בקהילה או מההורים שלהם, והמשרד בצורה הזאת הולך לתת תוספת תקציבית בשעות לבתיה ספר, כולל ליווי והדרכה לצוות.

<עירית בירן: אנחנו כן מנסים להכניס את הנושא של עבודה רב תרבותית בבתי הספר ויהיו בתי ספר שיבקשו את זה – אנחנו נוציא איזה שהוא קול קורא – ואם הם יבקשו לעסוק, הצוות, יחד עם ההורים ויחד עם הקהילה, לעסוק בעניין הזה – אנחנו נשמח לתמוך בעניין.

<עירית בירן: אבל בעיקרון, לא היינו רוצים שיהיו בתי ספר שצבועים לקבוצה מסוימת ולא חשוב איזה – עולים מצרפת, לא שישבו כולם ויהיו בבית ספר אחד שכולם מדברים בהפסקה צרפתית.

<עירית בירן: היה לנו בהיסטוריה כאלה דברים.

<עירית בירן: אנחנו עושים היום רצון כן לעשות פיזור וחיבור ואינטגרציה.

<עירית בירן: אני מקווה שאנחנו נצא לדרך חדשה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסכם עוד מעט.

אברהם נגוסה: זכות הדיבור לג'ורג' שרוצה להוסיף ובהמשך דוד, וונדה וזיווה ואחר כך נסכם.

<ג'ורג' דובין: אני רוצה להגיד לאיש שכבר יצא, אני מהעיר נתניה ואני לא זוכר אף מקרה, גם לא בבית ספר וגם לא בגן ילדים, שהייתה לנו בעיה עם ילדים מקרב יוצאי אתיופיה.

<ג'ורג' דובין: אני לא זוכר אף מקרה.

<ג'ורג' דובין: זה דבר ראשון.

<קריאה: ג'ורג', היו הרבה בתי ספר עם 90% יוצאי אתיופיה.

<קריאה: טיפלנו בזה.

<ג'ורג' דובין: נכון, אנחנו טיפלנו, יפה.

<קריאה: בזכות גדעון סער.

<ג'ורג' דובין: דבר שני, בית ספר רמב"ם זה אחד מבתי הספר הכי טובים בעיר נתניה.

<זיוה מקונן דגו: היו לו הוכחות של הצלחה.

<ג'ורג' דובין: זה מה שאנחנו עושים.

אברהם נגוסה: דוד, בבקשה.

<דוד אלעזר: שני משפטים.

<דוד אלעזר: מדברים על נבדלות, על מסגרות.

<דוד אלעזר: אין ספק שבמסגרות הפורמאליות צריך לדאוג שלא תהיה נבדלות, ואני חושב שיש שיפור בזה.

<דוד אלעזר: לא מספיק, אנחנו עובדים על זה.

<דוד אלעזר: צריכים להיות גם מציאותיים.

<דוד אלעזר: כשמדברים על פעילויות בלתי פורמאלית אחרי הצהריים, אם אקח לדוגמא את השכונה שאני בא ממנה, שכונת קריית משה, שאני רוצה לייצר איזה שהוא פרויקט, מסגרת תמיכה כבונוס שמגיע לילדים, לבני נוער, אז צריך להיות מציאותיים.

<דוד אלעזר: מי שיהיה שם, מי שיבוא להירשם, זה ילדים יוצאי אתיופיה בשכונה הזאת.

<דוד אלעזר: הוותיקים ברחו ומי שנשאר זה האוכלוסייה המבוגרת.

<דוד אלעזר: אז מה, אני אביא בכוח ותיקים משכונות אחרות?

<דוד אלעזר: זה לא מציאותי.

<ליאור אבבה: דוד, אבל אנחנו מדברים על הבוקר, לא על אחר הצהריים.

<ליאור אבבה: מדברים על קייטנה בבוקר.

<ליאור אבבה: גם אתה אמרת שהייתה טעות.

<דוד אלעזר: אז אני אמרתי מסגרות פורמאליות, אתה לא מקשיב.

<דוד אלעזר: לא הקשבת לי, ליאור.

<דוד אלעזר: אני אמרתי במסגרות הפורמאליות.

<ליאור אבבה: זה משהו אחר.

<דוד אלעזר: אני אמרתי בבתי הספר, במסגרות הפורמאליות – אסור שזה יקרה, ואנחנו עובדים על זה.

<דוד אלעזר: אני מדבר עכשיו על משהו אחר, לא הקשבת.

<דוד אלעזר: זה טבעי הדבר, מה לעשות, שבשכונות שיש בהן יוצאי אתיופיה, המסגרות יהיו רק ליוצאי אתיופיה.

<דוד אלעזר: זה טבעי.

<דוד אלעזר: מדברים על דרך חדשה וכל הזמן מנגנים על זה שצריך לבטל את הנבדלות.

<דוד אלעזר: איך תעשו את זה בפועל?

<דוד אלעזר: אני מבין אם נעשה את זה לגבי כל הנושא של הצבא שהוזכר, זה נכון, אסור שזה יקרה.

<דוד אלעזר: אבל חברים, תהיו מציאותיים.

<דוד אלעזר: רוב הקהילה מתגוררת בשכונות, כמו שזיווה ציינה.

<דוד אלעזר: איך אנחנו עכשיו נרים את השכונות האלה?

<דוד אלעזר: נעזור לילדים?

<דוד אלעזר: בואו נשנה את התפיסה.

<דוד אלעזר: אני אומר, כשנהיה חזקים אז ירצו לבוא אלינו, אבל זה לא יהיה הפוך.

<דוד אלעזר: אי אפשר לתקן את כל העולם עכשיו.

<דוד אלעזר: זו המציאות עכשיו, בואו נתמודד ונדאג שהממשלה, שעד היום מה עשתה, זרקו פירורים.

<דוד אלעזר: אני אומר לכם, התקציבים שהגיעו, כל הכסף לא הגיע ליעדו.

<דוד אלעזר: עכשיו צריכים לדאוג להגדיל את התקציב כדי לחזק את השכונות ולחזק גם את החזקים והחזקים ימשכו את החלשים.

<דוד אלעזר: זה מה שצריך להיות, אבל אל תעשו הכללות – יש מסגרת רק לאתיופים, אז לא נותנים תקציב.

<דוד אלעזר: מה זה הדבר הזה?

<דוד אלעזר: זה לא יעבוד.

<דוד אלעזר: חבל.

<דוד אלעזר: אנחנו פשוט שמים מקל בגלגלים של ההמראה.

אברהם נגוסה: אתה גם היית בוועדת השרים שהתקיימה ברשות ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על מדיניות ממשלתית לשילוב מיטבי של יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.

אברהם נגוסה: מיום רביעי, מאז ההחלטה ביום רביעי, אין דרך חדשה.

אברהם נגוסה: אני אומר לכם.

אברהם נגוסה: בדרך חדשה הוציאו חוברת תובנות בממשלה הקודמת וזה נגמר.

אברהם נגוסה: עכשיו יש מדיניות ממשלתית, על סמך החלטת הממשלה בפברואר 2014.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר שתוציאו מהראש את העניין של דרך חדשה.

אברהם נגוסה: אין דרך חדשה.

אברהם נגוסה: נגמר הסיפור.

אברהם נגוסה: יש מדיניות, אנחנו צריכים לעבוד עכשיו לפי המדיניות הזאת ולפי איך שהיא תפעל בשטח, כדי לשנות את המצב.

אברהם נגוסה: זה תלוי בנו, לעמוד מול הממשלה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<וונדה אקלה: אני דווקא תומך בנושא של זכות בחירה.

<וונדה אקלה: זכות בחירה גם בדיור, גם בחינוך, בכל דבר.

<וונדה אקלה: זה מה שצריך להיות לדעתי, כי בסך הכל בואו נכוון את הדברים האלה לכיוון כזה ולכיוון אחר, כי בדרך כלל זה יוצא עקום.

<וונדה אקלה: ולמה?

<וונדה אקלה: כי מישהו שאומרים לו תלך לכיוון כלשהו, כשזה לא על דעת עצמו, אפילו אם זה נכון, בסוף, בשורה התחתונה זה יוצא לא טוב.

<וונדה אקלה: לכן, אחד הדברים שצריכים להיות, גם בדיור, להגיד לאנשים שיקנו במקום שהם רוצים לגור בו, אבל אם יש איזה שהוא חוסר מודעות, אז צריכים להסביר.

<וונדה אקלה: כאילו, בקטע של הסברה כן, אבל מבחינת הבחירה – כל משפחה צריכה לבחור איפה היא תגור.

<וונדה אקלה: גם בחינוך הילדים, לא צריכים להגיד בואו נחבר, בואו נעשה אינטגרציה.

<וונדה אקלה: זה לא פותר את הבעיה.

<וונדה אקלה: אני מכיר את העניין הזה, להיפך.

<וונדה אקלה: כי ככל שאנחנו מפזרים, אנחנו לא יודעים מה תהיה התוצאה הסופית.

<וונדה אקלה: החולשות של הילדים בבית הספר.

<וונדה אקלה: יש כאלה שהלכו לבית הספר, ואני מכיר את העניין הזה, אפילו בעיר שלי, ויש כאן תושבי אשקלון, מאזורים ו', ג', ח', שנוסעים למקיף י'.

<וונדה אקלה: איפה נמצא מקיף י'?

<וונדה אקלה: באזור י"א.

<וונדה אקלה: אם אני משווה את הזכאות לבגרות בכל המקיפים, המקיף הזה הוא הכי נמוך.

<וונדה אקלה: אז הנה, פיזרתי.

<וונדה אקלה: אני גר באזור י"ב.

<וונדה אקלה: כל בוקר אני רואה את הילדים שהולכים ברגל מהשכונה שלהם לשכונה אחרת.

<וונדה אקלה: התוצאה הסופית שאנחנו רצינו שהם יקבלו ציון הכי טוב, ישתלבו, אבל אנחנו רואים את העניין הזה, שהם קיבלו את הציון הכי נמוך, עם כל הטרטורים.

<וונדה אקלה: אני רואה שהרווח שלהם הוא רק הטרטורים.

<וונדה אקלה: לכן מה שאני רוצה להגיד, אם אנחנו צריכים לעשות את העניין הזה, בואו נגיד שצריך לתת לאנשים מודעות, אך אנשים צריכים לבחור לאן הם רוצים לשלוח את הילדים שלהם, איפה לגור וגם איפה לעבוד.

<וונדה אקלה: ככל שאנחנו נעשה את הדברים האלה, אני חושב שבכך נתרום ונעזור לאוכלוסייה.

<וונדה אקלה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה, זיווה.

<זיוה מקונן דגו: אני בהחלטת מסכימה עם דבריו של וונדה.

<זיוה מקונן דגו: הסוגיה המשמעותית שלא עלתה פה זה הנושא של מוקדי הקליטה.

<זיוה מקונן דגו: אותן רשויות מקומיות הרי יש להן מחלקת קליטה ברשויות המקומיות.

<זיוה מקונן דגו: בעבור יוצאי אתיופיה הקימו את מרכזי הקליטה, והגיע הזמן סוף סוף, מאז שנת 1999, 15 שנים, תסגרו את מוקדי הקליטה, תקלטו את אותם העובדים לפי המקצועיות שלהם בתוך הרשויות האלה.

<זיוה מקונן דגו: הם תושבים והם יכולים לתת שירות – מבטיחה לכם – גם לכלל האוכלוסייה שמגיעה לשם וגם לאלה.

<זיוה מקונן דגו: מספיק.

<זיוה מקונן דגו: באמת, שיסגרו את מוקדי הקליטה ויאפשרו לנו להיות אזרחים לכל דבר, שבאים לצרוך בתוך הרשות המקומית ולא באיזה מתנ"ס, או מקלט, שהרשות המקומית סיפחה לנו.

<זיוה מקונן דגו: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אם להתחשב גם בעובדים, אז העירייה צריכים לשלב אותם.

<זיוה מקונן דגו: אמרתי.

<זיוה מקונן דגו: יש חוק ייצוג הולם, דרך אגב, שהרשויות המקומיות לא מיישמות אותו.

<זיוה מקונן דגו: זה חוק שעבר בבית הזה והרשויות המקומיות לא קולטים את העובדים.

אברהם נגוסה: סליחה, אני מסכם את הישיבה.

אברהם נגוסה: מיד יתחיל הדיון הבא בעניין יזמות עסקית לעולים חדשים, ומי שמעוניין יכול להישאר.

אברהם נגוסה: נעשה הפסקה ונמשיך את הוועדה הבאה.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון הזה.

אברהם נגוסה: תראו, עניין קליטת העולים, של העולים כולם, לא משנה מאיזו ארץ הם באו, זו משימה לאומית של כל אחד ואחד, במיוחד ברשויות המקומיות, כי הם אלה שמקבלים את העולים בשטח.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים את המציאות.

אברהם נגוסה: היום רק התחלנו.

אברהם נגוסה: יש עובדות שאנחנו הולכים לדון בהן לעומק העניין.

אברהם נגוסה: יש שכונות, רחובות, שהעולים חיים בהם כמו בתקופת הביניים, מבחינת מים, חשמל, תשתית.

אברהם נגוסה: אני אפתיע אתכם.

אברהם נגוסה: יש לי את כל העובדות האלו ואנחנו נדרוש שראשי הערים יבואו לפה ונציג להם את הנתונים.

אברהם נגוסה: לכן, אנחנו חייבים כולנו ביחד, בשיתוף פעולה, לשנות את המצב, כדי שהעולים ירגישו גם הם אזרחים שווים בין שווים.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכם.