ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 36, 2015-07-22 09:00

איתן כבל: בוקר טוב לכם, אני שמח לפתוח עוד ישיבה של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: כמו תמיד, אני באמת שמח לפתוח את הדיון, גברתי מנהלת הוועדה, חברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, צוות הוועדה, אורחים ומי שצופה בנו בשעה המוקדמת של הבוקר.

איתן כבל: לפני הכול, אני קודם כל רוצה להזהיר את כולנו, שבשעה 10:00 בבוקר יש ניסוי צופרים, אז נא לא להיבהל, הכול בשליטה ואפשר להיות רגועים.

איתן כבל: קודם כל, יפה שהגעתם ולא נתקעתם בדואר.

נחמן שי: אם היו שולחים אותנו בתוך תיבות דואר, היינו מגיעים בעוד חודש.

נחמן שי: ..

איתן כבל: כל שבוע ביום שישי אני עובר במרכז העיר ראש העין, שם יש סניף דואר בגבעת טל.

איתן כבל: האזרחים שם שותים לי את הדם עם קשית, כאילו אני שר הדואר, כי פעם רק תימנים ומזרחיים היו שרי הדואר.

איתן כבל: אז אמרו: הנה אתה שם, אז בטח אתה גם שר הדואר.

נחמן שי: תימני גם היה?

איתן כבל: כן, ישראל ישעיהו.

איתן כבל: עד שזה הצליח לעבור לשמעון פרס, הוא החליף את זה לשר התקשורת.

איתן כבל: מה, הוא יהיה שר הדואר?

איתן כבל: אל תגזים.

איתן כבל: אז שוב בוקר טוב לכם, פתחתי בנימה קצת מבודחת בנושא לא פשוט.

איתן כבל: רשות הדואר, היום חברת הדואר, זה גוף שמאוד קרוב ללבי, אני מכיר הרבה אנשים שנמצאים שם, עובדים שם, כמעט בכל מקום בארץ.

איתן כבל: הגוף הגדול, הכול כך משמעותי הזה, לצערי, נמצא בהתרסקות מאוד מאוד גדולה.

איתן כבל: הדואר, הצבי המפורסם, היה אחד הסמלים המרכזיים של המדינה שלנו; והצבי – תש כוחו לגמרי, ואתם יודעים את זה, והמנכ"ל החדש יודע את זה.

איתן כבל: זו קודם כל הזדמנות גדולה לומר למנכ"ל הנכנס באמת בהצלחה.

איתן כבל: אלה לא מילים מן השפה ולחוץ, זו אמירה אמיתית, כנה, כי המצב הוא באמת קשה.

איתן כבל: למרות שרק זה עתה נכנסת לתפקידך, הנהלת הוועדה לא יכולה היתה יותר לעמוד בלחץ הציבורי של פניות מכל הארץ של אזרחים, של עובדים, של כל מי שידו במלאכה, שלא רק ביקש, אלא תבע לעסוק בעניין, ודחינו ודחינו, כי היתה תקופת דמדומים במעבר.

<לאה ורון: גם נאמר לנו שאמור להיכנס מנכ"ל חדש, מר דני גולדשטין, ואתה המתנת לכניסתו.

איתן כבל: נכון, אבל היה שלב שאמרתי גם נכנס, לא נכנס, יש דברים שצריך לשים אותם על סדר היום הציבורי, כי בסופו של עניין יש ממשלה שאמורה לתת את הדין והחשבון על פעילותה, עבודתה ועבודתו של הגוף הזה.

איתן כבל: במקביל, אני רוצה שנדע שיש גם דיון מהיר בשאלה הזו, נכון נחמן שזה דיון מהיר?

<לאה ורון: זה דיון שלא אושר כדיון מהיר, אבל הנשיאות ביקשה לתת למציעים לפתוח את הדיון.

איתן כבל: נכון, כיוון שהנהלת הוועדה יחד אתי - - -

<לאה ורון: אני הנהלת הוועדה?

איתן כבל: כן, מנהלת הוועדה, "ההנהלה המורחבת" קובעת את סדר היום יחד אתי, ואנחנו עסוקים במעקב על כל הגופים הגדולים והמרכזיים במשק, אלה שפועלים כמו שצריך ואלה שלצערי לא ואלה שפחות, לכן אני קצת אהיה הפעם עדין כלפיכם; לא כי אתם ראויים לשבח, לא כי אתם ראויים להלל, ממש לא, אלא כי אני באמת רוצה לנסות, לפחות מנקודת הפתיחה, אדוני המנכ"ל – ואני עוד אומר את דברי בהמשך – לתת לך את הסיכוי הכן ואת הרוח הגבית מאתנו.

איתן כבל: אנחנו נשמע אותך יותר מאוחר, כדי שנוכל גם לעשות את המיטב כדי לעזור לך, ולא פחות חשוב, לעובדים, למען אזרחי מדינת ישראל.

דוד ביטן: נעשו פעולות כדי לשפר את המצב.

איתן כבל: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אמור נא דבריך.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: בוקר טוב, אני ביקשתי דיון מהיר, אבל בינתיים התברר לי שהוועדה מתכנסת בלאו הכי לנושא הזה, אז חיברו אותי לכאן.

נחמן שי: אני רוצה להעביר לו מסר, שאני קולט אותו מכל הכיוונים, ששירותי הדואר במדינת ישראל "על הקרשים", אין דואר ישראל.

נחמן שי: אני אומר את זה, לא רק כי אני עצמי כל יום הולך לתיבת דואר, בתקווה אולי הדואר הגיע, ואני לא מוצא אותו כל יום.

נחמן שי: אני מוצא אותו אולי פעמיים בשבוע, עוד לא הבנתי באיזה ימים הוא מגיע, אז אני כל יום עוצר את האוטו, אני לא היחיד.

דוד ביטן: אבל הם לא מחלקים יום יום.

נחמן שי: אני יודע, אבל אני לא יודע באיזה יום.

נחמן שי: קראתי מאמר בעיתון "הארץ" של פרופ' שלמה אבינרי.

נחמן שי: פרופ' שלמה אבינרי הוא ירושלמי, וירושלים ספגה ראשונה את המהלומה, כי מגיע לה...

נחמן שי: העיר של העשירים, העיר של הבנייה המואצת, העיר הלבנה, וכו'...

נחמן שי: אז בירושלים התחילו לעשות את הניסוי, הניסוי הוא על החלשים, האם החלשים יכולים להיות יותר חלשים, האם אלה שאין להם מכוניות ולא יכולים להגיע לתיבות הדואר הבודדות שעוד נשארו בעיר יגיעו, בוא נבדוק, האם הזקנים והמבוגרים שלא יודעים לבדוק אי-מייל בכל זאת יצטרכו להגיע לאיזשהו דואר כדי לקבל את השירות.

נחמן שי: בוא נבדוק את ירושלים, תמיד טוב לעשות את הניסוי על ירושלים.

נחמן שי: הוא כותב דברים מקוממים, שלמה אבינרי.

נחמן שי: אגב, בדרך כלל הוא כותב על מדע המדינה ועל היסטוריה.

איתן כבל: כשהייתי קטן רציתי להיות אבינרי, זה אמיתי.

נחמן שי: הוא גם היה מורה שלי, כמו מורה שלך, נכון.

נחמן שי: הוא אומר: "הדרך שבה מנסה דואר ישראל להתמודד עם השינויים ההכרחיים בפעילותו לנוכח החידושים הטכנולוגיים, פוגעת בעיקר בשכבות חלשות אלה.

נחמן שי: משמעותה היא למעשה הפקרתן ונישולן משירות שהמדינה חייבת לתת לאזרחיה.

נחמן שי: בנוסף, היא פוגעת במרכיב משמעותי באורח החיים של כל אזרח במדינה מודרנית".

נחמן שי: אי אפשר בלי דואר.

נחמן שי: אי אפשר בלי דואר, למרות התחרות שנכנסה לתוך החללים שהתפנו.

נחמן שי: שלמה אבינרי קיבל למעלה מ-200 תגובות, אני יכול לחלוק אותן אתכן.

נחמן שי: 200 איש ישבו וכתבו, זה לא נושא של החזרת שטחים.

נחמן שי: הדפסתי את ה-200 תגובות האלה.

דוד ביטן: גם קראת את זה?

נחמן שי: ברור שקראתי.

איתן כבל: מזל שלא שלחת לנו את זה בדואר.

איתן כבל: ..

נחמן שי: "אני מחכה כבר חודש לדבר דואר רשום שנשלח אלי מירושלים.

נחמן שי: יכולתי ללכת ברגל, לאסוף ידנית ולחזור הביתה והייתי מגיע בזמן", ואני יכול לקרוא לכם עוד ועוד.

נחמן שי: כואב הלב.

נחמן שי: במאמר אחר ב"הארץ" נכתב "ימיה האחרונים של תיבת הדואר: בוטלו רוב התיבות האדומות בבירה".

נחמן שי: אני יודע, וישבנו בישיבות קודמות שרשות הדואר היתה במשבר, וזה סיפור ארוך מאוד ולכן לא ניכנס לכל ההיסטוריה.

נחמן שי: עכשיו יש רצון לשנות, והרצון הוא מקובל ומכובד, וגם נתנו את דעתנו להיבט האנושי, אלפי אנשים מועסקים בדואר והם לא סחורה שזורקים אותה מהמדפים ומחליפים אותה באחרת.

נחמן שי: אנשים הם אנשים, זה מקום העבודה שלהם וצריך לשמור עליו.

נחמן שי: אבל אי אפשר לעשות את כל הניסוי הזה על חשבון הציבור, אי אפשר.

נחמן שי: תעשו ייעול, תשנו, תוסיפו, אבל תראו לפניכם את הציבור, זה שירות מובהק שמדבר לאנשים שתולים תקווה במה שהמדינה נותנת להם, והם לא מקבלים אותו היום.

נחמן שי: לכן אני אומר שהאינטרס של העובדים הוא אינטרס חשוב, אין מדינה בלי דואר, אבל תסתכלו רגע על הציבור ובתקופת המעבר – אני מאמין שאנחנו נכנסנו לאיזה תקופת מעבר עכשיו – אתם צריכים להציג לנו חזון, את הקו שאליו מגיעים ולומר את זה גם לציבור.

נחמן שי: לומר לציבור: בסדר, יש לנו X זמן שבו נעבור משבר, אבל אחריו יהיה דואר, מכתבים יגיעו, לא כולם ילכו על דואר רשום ועל UPS ועל שירותים מיוחדים שעולים הון תועפות.

נחמן שי: אולי הוא לא יהיה במהירות של צבי, אבל הוא גם לא יהיה צב.

נחמן שי: ואתם חייבים להחזיר את הדואר לתושבי מדינת ישראל.

נחמן שי: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

איתן כבל: גיא, אתה רוצה להציג את הקטע לפני שאני מאפשר למנכ"ל לדבר?

איתן כבל: גיא לרר מ"צינור לילה" הכין קטע של דקה שהוא רוצה להציגו בפניכם.

<גיא לרר: מיד נציג אותו.

<גיא לרר: אני רק רוצה משפט לומר למי שיושב פה, כדי שתבינו כמה זה כואב לאנשים.

<גיא לרר: לנו יש דף פייסבוק עם 650,000 לייקים ואנחנו מתייחסים אליו כאל ססמוגרף.

<גיא לרר: אם עד לפני כמה חודשים – אתה בטח זוכר, גם עבדנו אתך בעניין – מה שהציק לאנשים היה הוט, שירות תת רמה והצפה של מאות, אם לא אלפי תלונות קשות על חברת הוט, אז אני רוצה לומר שהדואר זה ה"הוט" החדש.

<גיא לרר: ממה שאנחנו רואים, הדואר הוא הנושא שהכי מציק לאזרח ברמת היום יום, אם אנחנו מנקים שאלות וסוגיות כמו איראן או ביטחון.

<גיא לרר: אנחנו מקבלים כמות אדירה של תגובות, תלונות, וזה גם לא עניין סמנטי ולא עניין של חוסר נוחות.

<גיא לרר: מיד נראה בסרטון, שיש כלה שלא הגיעו ההזמנות לחתונתה, אנשים שקיבלו צווי מילואים אחרי ההתייצבות.

<גיא לרר: החיים של אנשים מסתבכים בגלל הדבר הזה.

<גיא לרר: זה לא שלא נוח שקיבלתי את המכתב יומיים אחרי זה, אלא ממש שיבוש בחיים של האזרחים, וברשותכם אני אתן לאדם שפיר, שערך את התחקיר, להציג את הסרטון.

<גיא לרר: זה יהיה ממש קצר, אבל ממצה, מה עיקר התלונות שמצאנו וקיבלנו.

<גיא לרר: אגב, שימו לב כמה צפיות יש לסרטון הזה, 750,000, זה המון אצלנו.

עיסאווי פריג': לא רק אצלכם, בכל מקום זה הרבה.

איתן כבל: בכל קנה מידה.

איתן כבל: אנחנו לא מצליחים לשמוע – גיא, בבקשה.

<גיא לרר: אני אתקצר מה היינו צריכים לראות בסרטון.

<גיא לרר: קודם כל, ראינו המון חבילות שזרוקות בסניפים, ערימות על גבי ערימות, שמעידות על הבלגן מבפנים.

<גיא לרר: חבילות שמגיעות בצורה פגומה, עובדים שזורקים, מצלמות נסתרות, שצילמו עובדים שזורקים את הדברים בצורה שפוגמת במוצרים, ובעיקר המון המון אנשים וסיפורים פרטיים, כמו אותו כלה שסיפרה על ההזמנות שלה שלא הגיעו ועל אנשים עם צווי מילואים.

<גיא לרר: מי שרוצה, מוזמן להיכנס לפייסבוק "הצינור" או "החזית" ולראות את התמונות, שבאמת מדברות בעד עצמן.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

<דניאל גולדשטין: תודה רבה, כבוד היושב ראש.

<דניאל גולדשטין: אני רוצה להגיד כמה מילים גם כלליות וגם קצת לספר, כמו שחבר הכנסת נחמן שי שאל, לגבי כמה דברים שכבר נעשים ונעשים הרבה.

<דניאל גולדשטין: קודם כל, החברה נכנסה לתוכנית הבראה.

<דניאל גולדשטין: דיברנו על זה, לא נתחיל לחזור למה ומדוע, קרו הרבה דברים, השתנתה הפרדיגמה של הדואר.

נחמן שי: זה באמת פחות מעניין, בוא נסתכל קדימה, כי את אלה אנחנו כבר מכירים וטיפלנו בהן.

נחמן שי: בואו נחשוב איך אתם מוציאים ולאן.

נחמן שי: אני לא מעיק עליך, אני רוצה יחד אתך לתקן את הטעות.

<דניאל גולדשטין: קודם כל, בתהליך כזה אנחנו מודעים למצב, זה לא שאנחנו מתווכחים אתו.

<דניאל גולדשטין: אנחנו גם מבינים שיש לגשר על הפערים בתקופה מאוד קצרה.

<דניאל גולדשטין: אני כחודש בתפקיד.

<דניאל גולדשטין: בזמן הזה נפגשתי עם מעל 600 מנהלים בדואר, עם עובדים, ויש שיפור מיום ליום.

<דניאל גולדשטין: נעשו גם מספר רב של מהלכים, שמיד אציג.

<דניאל גולדשטין: הבסיס להצלחה של חברה זה אם יש מטרות ברורות, ויש ומיד נדבר עליהן; אם יש ערכים ומקצוענות, ויש; אם יש עובדים נחושים ומקצועיים, ויש, והם גם מבינים את השינוי; ואם יש שיתוף פעולה בין כל גורמי החברה, שזה ועדים, דירקטוריון, הנהלה, עובדים, ויש.

<דניאל גולדשטין: יותר מזה, אני גם מרגיש שיש שיתוף פעולה עם משרדי ממשלה: משרד התקשורת, משרד האוצר, רשות החברות, כולם עומדים יחד כדי לסייע לדואר ישראל לצאת מאותה – נקרא לזה תכנית הבראה קשה.

<דניאל גולדשטין: אני לא חושב שאף חברה, שמוציאה קרוב ל-500 עובדים תוך חודשים ספורים ואמורה להוציא עוד כ-200 עד סוף השנה יכולה לעבור את זה בקלות, אבל אנחנו מסתכלים קדימה ומסתכלים בעיקר על הצרכנים ועל הלקוחות שלנו, ומה הם צריכים לקבל.

<דניאל גולדשטין: שוק הדואר השתנה.

<דניאל גולדשטין: אנחנו מניעים פחות או יותר שני מיליון דברי דואר ליום, מתוכן קרוב ל-100,000 חבילות.

<דניאל גולדשטין: המהפכה שקרתה בחבילות היא מהפכה נהירה, היא ברוכה, היא נכונה, היא צרכנית, ואנחנו נערכים לטפל בנושא הזה.

<דניאל גולדשטין: תכנית ההבראה, היו לה כמה מרכיבים: טיפול בכל נושא ההתייעלות, ועשינו את זה, ואנחנו דבקים בזה; שינויים רגולטוריים שהגדירו תקני שירות חדשים, שזאת בשורה לצרכנים, ואנחנו נמצאים בתהליך הזה; הסכם למימון פרישת העובדים, שחשוב ליציבות העסקית של החברה; וכמובן שינוי תעריפים, כדי שנוכל לטפל בכל הנושאים העתידיים של החברה.

<דניאל גולדשטין: יש מהפכה צרכנית.

<דניאל גולדשטין: אנחנו פעלנו ופועלים לשפר את הקשר שלנו לאזרח בכל מיני מצבים, ואני אסביר את הדברים: אחד - משפרים את היכולת להזמין תורים בסניפים שלנו על ידי אפשרות להזמין תור מראש, אפשרות להיכנס לסניף, להזמין תור, להסתובב באזור ולקבל הודעה מתי התור מגיע.

נחמן שי: אדם יצלצל ויקבל תור ב-10:15 להגיע לפקיד?

<דניאל גולדשטין: כן, כן, מתי הוא נכנס.

<דניאל גולדשטין: אנחנו מעודדים את זה.

<דניאל גולדשטין: אנחנו נמצאים בתהליך הסברה ועידוד האזרחים להשתמש בזה.

<דניאל גולדשטין: אתה מגיע ונכנס בדיוק בזמן.

עיסאווי פריג': דני, כמה זמן אתה בתפקיד?

<דניאל גולדשטין: חודש.

עיסאווי פריג': כל מה שאמרת עשית בחודש?

<דניאל גולדשטין: לא, לא אמרתי שאני עשיתי.

<דניאל גולדשטין: אני נכנס לתהליך שכבר נעשה בחברה.

<דניאל גולדשטין: אמרתי מראש שהחברה לקחה אחריות על עצמה מלמעלה עד למטה.

<דניאל גולדשטין: אני נכנסתי לתהליך שכבר מתבצע ומתקיים, אני בסך הכול מעודד אותו ומריץ אותו קדימה.

<דניאל גולדשטין: אני עושה את כל השיפורים שאני יודע לעשות מתוך הניסיון והידע שלי, כפי שעשיתי בעבר.

<דניאל גולדשטין: אנחנו הולכים לפרוס רשת של אוטומטים לקבלת חבילות, שיתחיל בשנה הזאת.

<דניאל גולדשטין: אנחנו מגדילים את ההיצע של נקודות המגע בין האזרח לבין היכולת לקבל שירות מכל מיני נקודות: סניפים, אוטומטים, מסירת חבילות בתוך רשתות קמעונאיות, כמו שופרסל, מגה, אופיס דיפו, שם אתה יכול גם לעשות קניות, גם יש חניה וגם להגיע עד מאוחר בלילה, וזה גם מרחיב את נקודות המגע ומאפשר היצע יותר גדול.

נחמן שי: אתמול אמרו בגלי צה"ל, שאדם הולך לחנות מכולת, ובתוך מכולת הוא מקבל את הדואר שלו, יחד עם החלב והקפה.

<דניאל גולדשטין: לא בתוך מכולת.

נחמן שי: אדם אמר את זה אתמול בגלי צה"ל.

<דניאל גולדשטין: אבל אני יכול לראות לך איך זה נראה בשופרסל, לא מכולת.

איתן כבל: זה גם קיים היום, יש חנויות - - -

<דניאל גולדשטין: אבל זה לא דואר ישראל.

איתן כבל: לא, אלה סוכנויות פרטיות שזכו.

דוד ביטן: רק שתדע שזה קיים בשכונות העוני בברזיל.

דוד ביטן: אין שם כתובות, אז זה מגיע למכולת.

נחמן שי: השאלה אם ההסכם הוא עם רשת מסוימת, שמתחייבת לתת לזה מקום, שילוט; שאתה יודע שאתה הולך למגה או לשופרסל, ואתה יודע שיש שם פינת דואר שם אתה יכול לקבל שירותי דואר.

איתן כבל: הוא מתכוון שאתה לא מגיע לקופאית, ושואל: יש לי דואר?

<דניאל גולדשטין: זה מה שאנחנו עושים, זה בעיקר עם רשתות גדולות, שאתה נכנס פנימה לרשת ונקודת המגע היא נקודה נכונה, מתאימה, שאתה לא מתערבב במערכות המזון למיניהן, זה פשוט אזור נפרד.

<דניאל גולדשטין: אגב, זה win-win לשני הצדדים, לצורך העניין.

איתן כבל: אני יודע שאחת הבעיות המרכזיות היא כל סניפי הדואר.

איתן כבל: אני מבין שהם הפכו לנטל מאוד גדול עליכם מבחינת שכירת מקום, האם זה הכיוון?

איתן כבל: כך אתה חוסך.

<דניאל גולדשטין: לא, הכיוון הוא הפוך, להרחיב את נקודות המגע.

איתן כבל: לא, זה ברור כשמש לאור הירח, את זה הבנתי.

<דניאל גולדשטין: אתה שואל למה אנחנו לא מקימים עוד סניף ועוד סניף?

איתן כבל: כן.

<דניאל גולדשטין: זה win-win, זה נושא שבו גם הרשת מרוויחה שנכנסת לה traffic לצורך העניין וגם אנחנו מרוויחים בזה שזה אזור שיש בו חניה ויש בו נגישות.

<דניאל גולדשטין: האזרח מקבל מקום שפתוח עד מאוחר בלילה ויש בו נגישות, וזה גם יוצר מצב שאנחנו לא נדרשים לעשות השקעות, אבל זה שילוב של כל הדברים יחד.

נחמן שי: אבל הוא בא לסופר לקבל חבילה?

נחמן שי: הוא יודע שהחבילה מחכה לו בסופר?

נחמן שי: מי שומר על החבילות בסופר?

<דניאל גולדשטין: יש שם אזור של דואר ישראל, מסודר, בנוי יפה, עם עיצוב נכון, כמו שצריך, עם תור כמו שצריך, זה לא באזור של הקופאיות.

דוד ביטן: זאת סוכנות דואר.

איתן כבל: אנחנו לא מאגף העיצוב של חברת הדואר.

איתן כבל: תראה איזה בסדר אנחנו, אנחנו לא פותחים את הדיון אחורה כי אין בזה טעם, מה שחשוב לנו זה לקבל את התמונה.

איתן כבל: זה שהחברה בשבר מוחלט, אתה הגדרת את זה יפה מצבי לצב, אבל לצערי זה אפילו פחות מזה, אנחנו לא רוצים להיכנס לזה, בגלל זה אנחנו פה.

איתן כבל: אנחנו רוצים שתאמר לנו שיש שני עוגנים מרכזיים – מצד אחד, חלוקת דואר כמותית, שאתם עדיין אמונים עליו, ומצד שני הסיפור הגדול הוא דואר חבילות.

איתן כבל: בסוף בסוף בסוף מה שלא הפנמתם לפני כמעט עשור עוד בדיונים שהתקיימו בוועדה - - -

דוד ביטן: דואר רשום גם.

איתן כבל: כל מה שיש בו ייחודיות, העולם הולך לכיוון הזה.

איתן כבל: בגדול, אני לא רוצה למדוד אותך עם סרגל לטווחים, אנחנו רוצים שתאמר שבעוד חודש, בעוד חצי שנה, אם היה היום מצב שבו ישX סניפים שנתנו שירות ל-Y אנשים, בעוד חודשיים, שלושה חבילות, דואר חבילות תקבל א', ב', ג', ד', דואר כמותי כך וכך, זמני המתנה ירדו מ-X זמן ל-Y זמן.

איתן כבל: תן לנו תקווה.

איתן כבל: עשה לי טובה, אתמול דיברנו בינינו, שוחחנו.

איתן כבל: אני רוצה שנצא לפחות – אתה יודע מה?

איתן כבל: לא יודע מה יהיה, תן לאנשים שצופים בנו תקווה בסוף דבריך, תן לנו איזה טווח ולוח זמנים, שאנחנו נדע לאן אנחנו הולכים, שזה לא יהיה סכמתי.

<דניאל גולדשטין: כבוד היושב ראש, אני אתן את זה עכשיו, עם תקווה גדולה.

<דניאל גולדשטין: אנחנו נמצאים בתוך תהליך מתכנס, שייקח מספר חודשים.

<דניאל גולדשטין: אני יכול להגיד בצורה ברורה, שעד סוף השנה אנחנו נהיה במקום אחר לגמרי.

איתן כבל: דהיינו סוף דצמבר 2015.

איתן כבל: זאת אמירה?

<דניאל גולדשטין: לגמרי, זאת אמירה.

עיסאווי פריג': על מה אתה מסתמך?

<דניאל גולדשטין: על מה אני מסתמך?

<דניאל גולדשטין: קודם כל, תהליכי החלוקה משתפרים.

<דניאל גולדשטין: אנחנו בונים יותר תהליכים אוטומטיים עם מערכות ממוכנות.

<דניאל גולדשטין: חלק מהסניפים עוברים שינוי תהליכים, כך שהדברים משתפרים מיום ליום, ואני רואה את זה בעיניים.

<דניאל גולדשטין: אנחנו מטפלים מלמעלה עד למטה בכל הסניפים ורואים שיפורים.

<דניאל גולדשטין: אני אומר שהדברים מתחילים להשתפר כבר בימים אלה, ואתם תראו את מה שהגדרתם כחוסר חלוקה או כקריסה, שזה מאחורינו.

<דניאל גולדשטין: אני כבר הולך לחוויית השירות הטוב לאזרח.

<דניאל גולדשטין: אנחנו מרחיבים את מספר נקודות המגע של האזרח עם דואר ישראל.

<דניאל גולדשטין: פתחנו 119 סניפים עד שעה 20:00 בערב.

<דניאל גולדשטין: בעוד מספר חודשים זה יכפיל את עצמו, קרוב ל-230 סניפים יהיו שם.

<דניאל גולדשטין: נפתחו 47 מרכזים כאלה של מגע בתוך מרכזי קניות, שיורחבו לקרוב ל-100 תוך מספר חודשים עד סוף השנה.

<דניאל גולדשטין: יש לנו ב-180 סניפים אפשרות להזמין תור, וזה יוגדל תוך מספר חודשים ל-330 סניפים, כך שאני אומר לכם שהתקווה נמצאת פה.

<דניאל גולדשטין: אנחנו עושים מהלכים.

יוסי יונה: אתה יכול לומר באיזה פריסה גיאוגרפית?

<דניאל גולדשטין: דואר נע מגיע כמעט כל יום.

נחמן שי: המנכ"ל, דואר נע מגיע כמעט כל יום או כל יום?

<דניאל גולדשטין: כל יום, חמישה ימים בשבוע.

<דניאל גולדשטין: זה באזורים המרוחקים, ומה שאני אמרתי נוגע ליותר מ-90% מהאזרחים.

<דניאל גולדשטין: במקומות המרוחקים יש בכלל שירות אחר, שירות יותר טוב.

<דניאל גולדשטין: התקווה נמצאת כאן.

דוד ביטן: מה קורה עם דואר רשום?

דוד ביטן: למה כששולחים אלי דואר רשום, אני צריך לחכות שעה כדי לקבל אותו?

דוד ביטן: זה ממש לא הגיוני.

דוד ביטן: הם באים בבוקר, עם פתק.

דוד ביטן: אתם צריכים או להעלות את המחיר של הדואר הרשום כדי שיבואו אלינו ויביאו לנו את זה, כי אנחנו לא צריכים להמתין כדי לקבל דואר ממי שרוצה לשלוח אלי.

איתן כבל: אתה לא יודע כמה זה מבאס.

איתן כבל: אתה מגיע לשם ואתה מחכה בתור רבע שעה לדבר דואר, שאתה לא יודע מי שלח לך אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רבע שעה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה במקרה הטוב.

איתן כבל: אני לא מתחרה עם יישובים ערביים.

דוד ביטן: תמיד דואר רשום זה דבר לא טוב, אז אני גם צריך לבוא לקחת אותו?

דוד ביטן: אתם צריכים להעלות את המחיר של הדואר הרשום, פשוט מאוד, ולדאוג שזה יגיע לאזרח שצריך לקבל אותו, ולא שהנטל ייפול על האזרח שצריך לקבל אותו.

דוד ביטן: זה דבר שהפריע לי שנים, בלי קשר לרפורמה.

<דניאל גולדשטין: ברשותכם, אני רוצה לענות בנושא הזה.

<דניאל גולדשטין: באותו קצב זמן, שזה מספר חודשים, 90% מהדואר הרשום יחולק לאזרחים בבתים.

<דניאל גולדשטין: מאידך, אם ה-10% האלה לא ימצאו את האדם בבית, כי היה בחוץ לארץ או לא מצאו אותו, זמן השירות בסניף ירד לפחות מ-10 דקות, כך שבגדול אנחנו משלבים את שני הדברים – 90% רשומים יגיעו הביתה, וגם ההמתנה תהיה הרבה יותר קצרה.

<דניאל גולדשטין: לגבי החבילות, הבשורה היא הרבה יותר גדולה, אנחנו הולכים לתת מספר מסלולים.

<דניאל גולדשטין: הלקוח יוכל לבחור אם הוא מקבל את החבילה בבית, או אם היא מגיעה אליו על ידי שליח.

<דניאל גולדשטין: הוא יוכל לבחור מספר מסלולים, כדי שהוא יוכל לקבל את הדואר אליו הביתה.

עיסאווי פריג': כמה אני משתוקק שתבוא לוועדת הכלכלה בינואר, כדי לשמוע את הבשורות שאתה משמיע.

עיסאווי פריג': אתה חונק אותנו כשאתה חדש ואין לנו מה להגיד.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', קודם כל אין שום בעיה שתציג את אשר אתה מרגיש וחש באזור שלך.

עיסאווי פריג': מנכ"ל חדש.

איתן כבל: אבל אני פתחתי בזה שהוא מנכ"ל חדש, מה אני אעשה עכשיו?

איתן כבל: מה שכן, דע לך שבשבוע של האחד בינואר 2016, אם אנחנו לא בפגרה, אתם תהיו פה.

איתן כבל: אני כבר אומר את זה לך, כדי שתדעו.

איתן כבל: אנחנו נוציא מהפרוטוקול סעיף סעיף.

איתן כבל: פה עוקבים, זה לא שגר ושכח, זה דבר דבר.

נחמן שי: "שגר ושכח" זה ממש מתאים לנושא הדיון פה.

איתן כבל: נכון, אנחנו נעבור דבר דבר, סעיף סעיף, אז אני אומר גם למנכ"ל שישים לב לדבריו למה שהוא לא יודע להתחייב, שלא יהיו מילים ריקות.

איתן כבל: לכן אני באמת אומר שההנחה – זה כבר לא הנחה, זה אפילו לא מבצע, זה בחינם מה שאתה מקבל מאתנו, את ימי החסד האלה, שבדרך כלל אנשים לא מקבלים פה, בוודאי לא ממני.

איתן כבל: לכן אני אומר את זה לך, שקול את מילותיך, כי יושבים פה חברי כנסת, שהנושא הזה מונח לפתחם, ואנחנו נידרש לשאלות האלה בצורה הברורה והמשמעותית ביותר.

דוד ביטן: זה כמו מבחן בעל פה, בעוד כמה חודשים נבחן אותך אם ביצעת.

דוד ביטן: ..

טלי פלוסקוב: אנחנו הולכים לספר לציבור את מה שסיפרת לנו היום.

נורית קורן: אדוני היושב ראש, אני יודעת שאנחנו עדיין בפריסה של הדברים של המנכ"ל, אבל מאחר שאנחנו חברים בכמה וכמה ועדות, האם יורשה לי לדבר?

נורית קורן: בוקר טוב לכולם, אני שמחה שאנחנו מקיימים את הדיון הזה, ברכות למנכ"ל החדש.

נורית קורן: אני מאוד מקווה, שבאמת החזון שלך יתקיים ובינואר תתאר לנו את הדברים שאכן הם מתקיימים.

נורית קורן: אני רוצה לומר לך שהפרטה תמיד פוגעת בעובדים, לצערי הרב.

נורית קורן: גיא לרר, הראית את כל החבילות, אבל לא צריך לשכוח שהעובדים עובדים בתנאים ללא תנאים.

נורית קורן: הם עובדים קשה ופיטרו הרבה עובדים.

דוד ביטן: אבל זו לא סיבה, גם אם הם עובדים קשה.

נורית קורן: אני לא מדברת על בריונות, אני מדברת על העובדים הרגילים, שעומדים במצב מאוד מאוד קשה.

נורית קורן: פוטרו 1,300 עובדים, להערכתי, והשאר צריכים לעבוד במקום אלה שיצאו מהמערכת.

נורית קורן: זה קשה, זה לא פשוט, ותמיד הפרטה פוגעת בעובדים.

נורית קורן: צריך לעשות הכול כדי שלא ייפגעו.

נורית קורן: גם שמעתי שהם צריכים לחלק 100 רשומים ביום.

נורית קורן: זה לא הגיוני.

נורית קורן: שמעתי הרבה הרבה דברים לא הגיוניים.

נורית קורן: אתה צריך לקחת את כל הדברים האלה בחשבון, אתה מנכ"ל חדש.

נחמן שי: מה לא הגיוני?

נחמן שי: אני לא מקבל מזמן.

נורית קורן: שמעתי שהם גם לא מקבלים את כל הפרמיות שלהם, אם הם לא חילקו את כל ה-100, זאת עבדות.

נורית קורן: אני חושבת שעליך לתת את דעתך על זה.

נורית קורן: אני מתנצלת, אני הייתי חייבת להניח את זה על השולחן.

איתן כבל: אנחנו נעסוק בזה.

איתן כבל: תודה, אדוני יתקדם ברשותך.

<דניאל גולדשטין: אני קודם כל מכבד מאוד את הבקשה שלך, אבל אני רוצה להגיד לך אפילו יותר מזה – אנחנו לא נחכה לאחד בינואר 2016, נעשה את זה הרבה לפני.

<דניאל גולדשטין: אני אעביר מידע לוועדה על התקדמות שלנו.

<דניאל גולדשטין: השתתפתי בוועדה הזאת בדברים אחרים ויש לי קבלות של אומר ועושה.

<דניאל גולדשטין: הנושא של העובדים הוא אחד הנושאים הכי חשובים.

<דניאל גולדשטין: מה שמניע את הדואר זה העובדים.

<דניאל גולדשטין: אני חייב להגיד, שאני נפגש עם עובדים מסורים עם הרבה ברק בעיניים.

עיסאווי פריג': מה ממוצע הגיל?

<דניאל גולדשטין: בערך 45.

עיסאווי פריג': מה-5,000?

<דניאל גולדשטין: כן.

<דניאל גולדשטין: אנחנו נותנים לעובדים את כל הסיוע הנדרש – חברת הכנסת עזבה – מאמצעי שינוע מתקדמים, כאופניים חשמליות וכל מיני כלים, כדי שיהיה קל יותר לבצע את המטלה.

<דניאל גולדשטין: יש הרבה עבודה על מנת לשפר תהליכים ולשפר סביבות עבודה.

<דניאל גולדשטין: עובדים מרוצים, מביאים בסוף את הבשורה גם ללקוחות.

<דניאל גולדשטין: יש לנו משימה גדולה מאוד – טכנולוגיה, עובדים, ערכים, עמידה ברמות שירות שאנחנו יודעים לבצע, ואנחנו בטוחים שאנחנו נעשה את זה.

עיסאווי פריג': כמה פוטרו מתחילת הרפורמה עד עכשיו?

<דניאל גולדשטין: 479 איש.

דוד ביטן: חלק יצאו לפנסיה, לא כולם פוטרו.

<דניאל גולדשטין: זאת פרישה מוקדמת.

עיסאווי פריג': כמה מתוכם יצאו באופן טבעי לפנסיה?

<דניאל גולדשטין: זה לא טבעי, אם כבר, זאת פרישה מוקדמת.

דוד ביטן: אבל עם פנסיה תקציבית.

<דניאל גולדשטין: כן, עם פנסיה.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה להבהיר שתי נקודות.

איתן כבל: אל"ף, נתחיל עם העובדים, פרישה מרצון, לא ניכנס לסמנטיקה, בסוף העובד בבית, ובגילאים שקשה אחר כך למצוא עבודה, זה לא סיפור קל.

דוד ביטן: אבל זה עם פנסיה תקציבית, הם מקבלים משכורת מהיום הראשון.

איתן כבל: דוד, אני רוצה להזכיר לך שלא כולם מנויים בדואר על הפנסיה התקציבית.

דוד ביטן: רוב העובדים הוותיקים כן.

איתן כבל: הוותיקים, אבל אלה לא כל המפוטרים וכל הפרישה מרצון.

דוד ביטן: אבל הרוב.

איתן כבל: בואו לא נחליף את הוועד.

דוד ביטן: אני לא מחליף, אני אומר מה המצב.

איתן כבל: זה בסדר שתהיה חומת האש של החברה, אבל תן לי לשאול שאלה.

איתן כבל: הרי בסוף יהיה תהליך שיגיע גם לעובדים, אף אחד לא חושב שזה לא הולך להגיע לעובדים.

יוסי יונה: הגיע כבר.

איתן כבל: יותר מזה, אמרה חברת הכנסת נורית קורן, ואני לא רוצה להתייחס לכל מיני אירועים שהיו בהוד השרון ובכל מיני מקומות, שעובדים עשו מעשי בריונות פליליים, אני לא רוצה להתעסק עם הדברים האלה, כי זה ממש לא מאפיין את עובדי חברת הדואר, וחס וחלילה פה ממש לא נאמר "האחד יחטא ועל כל העדה תקצוף", ממש ממש לא.

איתן כבל: יחד עם זאת, מצד אחד נמצא עצמנו עם פיטורים, לא משנה איך נקרא להם, ומצד שני, ככל שאתה מוריד את כמות העובדים, אלה שנשארים מוצאים את עצמם בלחץ גדול לאין שיעור.

איתן כבל: זה לא שבחברת הדואר מרוויחים העובדים מי יודע מה, זאת אומרת שאנחנו עלולים למצוא עצמנו במצב, שהעובדים שנשארים מקבלים על עצמם כמעט כפל עבודה, כמעט כפל עבודה בחלק גדול מהמקרים.

דוד ביטן: יכול להיות שהם עכשיו יותר יעילים, לא תמיד זה כפל עבודה.

איתן כבל: הכול יכול להיות, יחד עם זאת אני לא יודע עדיין.

איתן כבל: אני יודע להתייחס לדברים כמו שהם נכון לרגע זה, ונכון לרגע זה, גם אם יתייעלו וגם וגם וגם וגם וגם וגם, עדיין הסיטואציה היא מאוד לא פשוטה, ואני רוצה את ההתייחסות לעניין הזה.

איתן כבל: כבר אני אומר לך, שאנחנו נבקש דוח מפורט כמה עובדים פרשו, פורשים, פוטרו, כל אחד במעגל ההתייחסות הנוגע אליו.

איתן כבל: דבר שני, אני רוצה שתתייחס לנושא ההפרטה.

איתן כבל: כתב מרכז המחקר והמידע של הכנסת: "בהתאם להחלטת הממשלה 2103 מה-19 לאוקטובר 2014...

איתן כבל: יונפקו ראשית 20% מהון המניות למשקיע או קבוצת משקיעים יחידים ולאחר שהתהליך יסתיים יונפקו עוד 20% מהון המניות בהנפקה ציבורית בבורסה, כך שיוותרו בידי המדינה לפחות 60% מהון המניות".

איתן כבל: אני אשמח שאדוני יתייחס למקום בו התהליך הזה עומד, מה קורה אתו ומה האופק של התהליך הזה בכלל.

איתן כבל: תודה.

<דניאל גולדשטין: אני אדבר על העובדים, ואני אבקש ממאיר שמרה מרשות החברות להתייחס לנושא ההפרטה.

<דניאל גולדשטין: קודם כל, לגבי העובדים נעשה תהליך של התייעלות, שנובע גם מהירידה בדואר – אני קורא לזה היחידני או הכמותי – והמעבר לחבילות, בהסכמה.

<דניאל גולדשטין: לא הייתי רוצה להיכנס לזה יותר, אבל הוא בהסכמה ובהבנה מאוד ברורה, שזאת הדרך לייעל את החברה, כי חברה לא מספיק שהיא נותנת שירותים, היא צריכה לתת שירותים מתוך יעילות פיננסית ועסקית, וזה הכיוון שאנחנו הולכים אליו.

<דניאל גולדשטין: כשהיא בריאה פיננסית ועסקית, גם העובדים מרוצים וגם כולם מרוצים, לא צריכים לעמוד כל פעם כמו שהיה בדואר ישראל בתחילת הדרך.

<דניאל גולדשטין: אנחנו מוסיפים תהליכים עם טכנולוגיות, מייעלים את צורת העבודה, משפרים את סביבת העבודה, והשילוב בין ההתייעלות לבין שינוי חלוקת הדואר לבין הפעולות שאנחנו עושים במעבר למערכות ממוכנות יביא למצב שבו כמות עובדים היותר קטנה תצליח להתמודד עם זה בסביבת עבודה הרבה יותר טובה והרבה יותר נעימה.

עיסאווי פריג': תדגים את זה בבקשה.

<דניאל גולדשטין: אתן לך דוגמה בנושא החבילות, שזה היום issue גדול.

<דניאל גולדשטין: 100,000 חבילות מגיעות לדואר ישראל כל יום, בגלל שינוי התפיסה בעולם.

נחמן שי: יש כמה חבילות שאני עוד מחכה להן, אבל יש תקווה.

נחמן שי: ..

איתן כבל: הוא הזמין מכנסיים, ובינתיים הוא ירד מידה.

נחמן שי: הזמנתי משהו שהיה צריך להגיע לחתונה של הבן שלי, והוא כבר התחתן, בקרוב אני אהיה עוד פעם סבא, ועדיין אני מחכה לחבילה הזאת.

דוד ביטן: החבילה הזאת לא תגיע בחיים.

עיסאווי פריג': תדגים לי שאני אבין.

<דניאל גולדשטין: אני אסביר.

<דניאל גולדשטין: היום החבילות מגיעות ממוינות בצורה פחות או יותר ידנית, עם הרבה תהליכים ונגיעות בחבילה.

<דניאל גולדשטין: תחשוב על מערכת ממוכנת של מסועים, עם מערכת קריאה אלקטרונית.

נחמן שי: קניתם אותה?

<דניאל גולדשטין: אנחנו בדרך.

עיסאווי פריג': דיברו על זה, גם שמעתי על זה.

<דניאל גולדשטין: בסדר, אבל לא עשו, עכשיו אנחנו עובדים על הכנסת הנושא הזה ואז התהליך הזה יהיה מהיר.

<דניאל גולדשטין: יותר מזה, אני רוצה לתת כאן עוד בשורה, אני נפגש ביום חמישי עם מנכ"ל המכס, כי אחת הנקודות בתהליך הזה זה גם המכס עצמו.

<דניאל גולדשטין: אנחנו מדברים על שילוב של המערכת יחד, כך שבתהליך המכס יהיה משולב בעזרת קוראים אלקטרוניים, ולא בפתיחת חבילות, שאורכת היום זמן וגם מעכבת את החבילות.

<דניאל גולדשטין: שילוב שלנו, של המכס, עם אמצעים טכנולוגיים, מביא אותנו למקום אחר לגמרי.

<דניאל גולדשטין: זה חלק מהבשורה שאנחנו הולכים להביא.

איתן כבל: אני מבקש מנציג האוצר לתת התייחסות לאמצעי המימון לתוכנית ההבראה.

איתן כבל: אנחנו מבינים שההסכם נחתם ואושר, ומדובר ב-236 מיליון ש"ח שאמורים להגיע בשלב הראשון ושכבר הועברו.

<מאיר שמרה: אולי נתחיל מההפרטה ואז נדבר על מתווה המימון.

איתן כבל: בבקשה, אבל ממש בקצרה.

<מאיר שמרה: ממש ממש בקצרה.

<מאיר שמרה: קודם כל, נשאלתי לגבי הפרוצדורה איפה עומד מתווה ההפרטה.

<מאיר שמרה: אחד, הוא מעוגן בהסכם הקיבוצי עם העובדים.

<מאיר שמרה: התקבלה החלטת דירקטוריון שתומכת בו.

<מאיר שמרה: בספטמבר האחרון התקבלה החלטת ממשלה, שמותנה בקבלת אישור של ועדת השרים לענייני הפרטה, שאנחנו נגיש בקרוב את הצעת ההפרטה ובאישור דרך ההפרטה בוועדת שרים לענייני הפרטה.

<מאיר שמרה: מתווה ההפרטה מדבר על הכנסת משקיע פרטי ב-20%, שידחוף את תכנית ההבראה קדימה ואת התוכנית האסטרטגית ויביא את הכלים שמקובלים בשוק הפרטי ויתמוך בתהליך הזה.

<מאיר שמרה: לאחר מכן, הנפקה של עוד 20%, כאשר המדינה תישאר בעלת שליטה בחברה.

<מאיר שמרה: אותו משקיע יצטרך למכור את אחזקותיו בבורסה, והשורה התחתונה שהחברה תהיה חברה ממשלתית, 60% יוחזק על ידי המדינה ו-40% יוחזק על ידי הציבור.

<מאיר שמרה: זאת הכוונה, זה המתווה.

<מאיר שמרה: חלק מכספי ההפרטה מיועדים לתמוך בתכנית ההבראה, כאשר סך הכול המימון של תכנית ההבראה, שזה הוצאת העובדים, הוא כ- 477 מיליון שקל, מתקרב ל-500 מיליון שקל, כאשר החלק האחרון שבו מתוכנן להגיע דרך אותו משקיע.

<מאיר שמרה: חלק ממנו יגיע מהעברת נדל"ן עודף שיש בחברה למדינה, וכמובן תקציב המדינה.

עיסאווי פריג': אז האוצר לא משתתף בכלום?

<מאיר שמרה: אמרתי, האוצר משתתף.

עיסאווי פריג': אמרת שהוא לא משתתף.

<גיא לרר: אפרופו הפרטה, פעם קודמת שהפריטו, הפריטו חלקים רווחיים מהשירות והשאירו את כל הדבר החולה, אז הפרטה זה לא תמיד פתרון, כי הפרטה גרמה למצב הזה מראש עכשיו, שפשוט לקחו כל מה שרווחי והוציאו לחברות פרטיות.

עיסאווי פריג': נכון.

נחמן שי: לא הבנתי, הלא חלק מהקשיים לעשות את השינויים האלה עכשיו בדואר נבעו מההפרטה הקודמת.

<מאיר שמרה: עד כמה שידיעתי מגעת, לא היתה בדואר הפרטה מעולם.

<מאיר שמרה: אני מדבר לא על הפרטת פעילות - - -

עיסאווי פריג': מאיר, אני שמעתי אותך, אמרת 477 מיליון שקל שנכנסים לחברה למימון חלק מפרישת העובדים.

עיסאווי פריג': במקור, הכסף הזה מההפרטה.

<מאיר שמרה: לא, אמרתי שלא.

עיסאווי פריג': הפרוטוקול רשם, ההפרטה והשאר ממכירת נכסים עודפים, זה מה שאמרת.

איתן כבל: רצינו לדעת מה זה נדל"ן עודף.

עיסאווי פריג': זה מה שאמרת.

<מאיר שמרה: אני אסביר שוב, המדינה התחייבה בהסכם מימון – ויושב פה נציג האוצר שיוכל להגיד אם אני טועה במספרים – ל-477 מיליון שקל, זה הסכם המימון.

<מאיר שמרה: המדינה התחייבה להעביר את הסכומים האלה, כאשר חלק מתוכנית ההבראה של הדואר זה ככל שיש נכסים עודפים, כשכרגע ברמת השווי שלהם מדובר על 70 מיליון שקל פלוס מינוס?

איתן כבל: מה זה נכס עודף?

נחמן שי: יכול להיות שהלקוחות של הדואר זה הנכסים העודפים.

נחמן שי: ..

נחמן שי: איזה נכסים עודפים, הם פושטי רגל.

דוד ביטן: לא רק זה, הם צריכים מקומות לסניפי דואר, אז איזה נכסים עודפים?

איתן כבל: מה זה נכסים עודפים?

נחמן שי: הלקוחות מפריעים לפעילות הדואר, הגענו למסקנה.

נחמן שי: ..

עיסאווי פריג': אנחנו מבקשים, אל לך להקל ראש כלפינו.

דוד ביטן: לא בכל דבר צריך לעשות רפורמה.

דוד ביטן: זה כמו בכיבוי אש, שעשו רפורמה ולא היה כיבוי אש כשהיינו צריכים אותו.

דוד ביטן: לא בכל דבר צריך לעשות רפורמה, אתם יכולים לתת כסף כי צריך.

<מאיר שמרה: אני חושב שעשינו הרבה בתהליך הזה של הרפורמה, אני מוכן לתאר אותו, אבל אני לא בטוח שתרצה לשמוע ושיש זמן.

איתן כבל: אני לא רוצה משתי סיבות: אל"ף – כי אני זוכר את כל התהליכים.

איתן כבל: אם אני צריך להקשיב לך, אני בדיכאון בסיום דבריו של המנכ"ל, למה?

איתן כבל: כי אני מאוד נזהרתי מלפתוח דברים אחורה, כי את הרפורמה ברשות הדואר, בחברת הדואר, בכל השמות שהיו לפני כן, כבר שמענו פה.

איתן כבל: הקירות באגף הישן שמעו כל כך הרבה ובוועדת הכלכלה קל וחומר, ואני כבר ותיק פה, ואני זוכר את המאבקים על הדואר הכמותי ואת כל המלחמות.

איתן כבל: יושבים כאן אנשים שזוכרים שליוויתי את החברה הזאת, וברוב המקרים הייתי לצידה, גם כשידעתי שזה לא בדיוק הכיוון והיינו מוכנים לתת צ'אנס.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר זה שכל הזמן מדברים במילים המכובסות של "הפרטה" ו"רפורמה", ואנחנו לא רק שלא רואים שזה מביא אותנו לארץ המובטחת, אלא מוצאים את עצמנו בנסיגה מתמדת.

איתן כבל: אנחנו מנסים לפתוח ולהוביל דיון מכובד, אז בבקשה אל תשתמשו בזה כאן.

איתן כבל: לא לחינם כל אחד מחברי כנסת כאן מסיעות שונות, אופוזיציה, קואליציה, אומרים זאת, הדיון כאן איננו פוליטי, הוא דיון ענייני.

נחמן שי: ענייני צרכני.

איתן כבל: צרכני מן המדרגה העליונה.

איתן כבל: אם היינו מביאים את אשר אנחנו חוטפים בראש מהציבור עליכם, השמיים היו נפתחים, נופלים.

איתן כבל: שלא נתבלבל בנימה, הלכאורה מפויסת, של הדברים שאני אומר.

איתן כבל: אני זוכר את הימים שאמרו שייכנס משקיע ואז הכול ישתנה, הצבי יהיה טורבו.

איתן כבל: ולא מינה ולא מקצתה, נהפוך הוא.

איתן כבל: ואל נקל ראש גם בענייני העובדים, זה שאני עושה לעצמי קצת קשיים בשמיעה, ואם ירצה גם יושב ראש הוועדה להתייחס לזה, זה לא כל כך פשוט.

דוד ביטן: אבל שכחת ממה זה נובע, זה נובע מזה שהם עמדו לפני פירוק.

איתן כבל: נכון, ברור.

דוד ביטן: אתה שוכח ממה זה הגיע.

דוד ביטן: אם היה פירוק, המצב של העובדים היה הרבה יותר גרוע, אז בוא לא נתעלם מהעובדות, לכן הוועד תמך בזה.

דוד ביטן: הם עמדו לפני פירוק, פשיטת רגל.

דוד ביטן: העובדים היו נשארים בעבודה?

דוד ביטן: לא היו נשארים.

יוסי יונה: למה הם עמדו בפני פירוק?

דוד ביטן: זה לא חשוב, זה היה המצב, אז העובדים היו נשארים?

דוד ביטן: נתנו פרישה מרצון של עובדים, שמקבלים פנסיה תקציבית.

דוד ביטן: זה קורה גם במשרדי ממשלה, זה קורה גם ברשויות מקומיות שמפרישים עובדים, למה אף אחד לא קופץ כשמשרד החינוך מפריש כל הזמן מורים לפנסיה מוקדמת?

איתן כבל: קודם כל עושים את זה, רק לא בוועדה הזאת.

איתן כבל: דוד, אני לא חולק עליך, לכן גם לא פתחנו את הדיון לאחור.

איתן כבל: אני מבקש ממך להתקדם ולתת לנו אופק: ההשקעות, הכספים, המספרים שמנינו כאן.

נחמן שי: אנחנו עוברים פה מהר מאוד מההיבטים הצרכניים, על השירות, ואתה מכניס אותנו לנושא הכלכלי, ואני מבין שאתם מנסים כל הזמן להפוך את הרשות הזאת למפעל מצליח, שגם יכול לשאת את עצמו, ואולי אפילו להרוויח.

נחמן שי: הלוא היה ניסיון כזה ב-2010 להנפיק אגרות חוב, היה ניסיון.

<קריאה: - - -

נחמן שי: מה לא?

נחמן שי: מה אתה אומר לי לא? "ביצעה החברה הנפקה פרטית של אגרות חוב למוסדיים בלבד בסכום של 400 מיליון שקל", וזה נכשל.

נחמן שי: וזה נכשל, אז תסביר לי איזה נס יתרחש עכשיו, כי אתם רוצים להכניס משקיעים.

נחמן שי: משקיעים הם לא פראיירים.

נחמן שי: משקיעים מביאים את הכסף שלהם ורוצים לראות רווחים.

נחמן שי: מה יעשה את ההבדל?

נחמן שי: מה יהפוך את חברת הדואר עכשיו לגוף כלכלי מרוויח, ואני אומר עוד פעם, לא על חשבון הציבור, לא על חשבון הציבור?

נחמן שי: אל תפגעו בשירות לציבור.

נחמן שי: זאת לא חוכמה.

נחמן שי: אם הם לא יחלקו דואר בכלל, אני מבטיח לך, יתרחש הנס.

דוד ביטן: גם לא יהיה קונה, גם קונה לא יבוא.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שב-2010 היתה גם כן הנפקה.

נחמן שי: אני מדבר על זה.

נחמן שי: עכשיו אני מבטיח לך שלא נפריע לך כמה דקות, כדי לשמוע את הרעיונות הכלכליים שלכם.

דוד ביטן: אבל העיקר רפורמה.

דוד ביטן: ..

דוד ביטן: צריך לעשות רפורמה באוצר.

דוד ביטן: רפורמה באוצר צריך, לא רפורמה בדואר.

עיסאווי פריג': תעשה לי טובה, אל תמרח אותנו, זה ממש לא נעים, עדיף שלא תענה.

איתן כבל: אני אמרתי את זה גם למנכ"ל ואני אומר את זה גם לכם.

איתן כבל: לפעמים יש השתדלות מפקידים בכירים או פחות בכירים, שחייבים לענות.

איתן כבל: לפעמים כשאומרים לא יודעים, זה גם בסדר.

איתן כבל: זה גם בסדר.

איתן כבל: לפעמים אתה נשאל שאלה, ואתה חייב להגיד, אחרת – מה, אתה לא בעניינים?

איתן כבל: אני אומר שגם אם אקבל תשובה שאומרת: וואלה, אני אבדוק את זה, ואשלח תשובה אחרי שאבחן אותה, זאת עדיפה לאין שיעור מאשר לומר אמירה לא נכונה או לא מבוססת.

<מאיר שמרה: כמו שאמר דני מנכ"ל החברה, מבחינת האוצר התחלנו תהליך ביחד עם החברה בספטמבר 2013, בו דובר על תכנית הבראה, בהתבסס על חוסר היכולת של החברה לפרוע אותן התחייבויות.

<מאיר שמרה: לא דובר אז על הפרטה.

<מאיר שמרה: אני מדגיש, שהחברה גייסה הון, גייסה חוב סחיר לגייס הון בהנפקה לציבור, עדיין לא מדובר בהפרטה, הפרטה זה מכירת מניות.

עיסאווי פריג': מה זה הנפקה מוסדית?

<מאיר שמרה: לא, היא לא הנפקה מוסדית, היא עשתה הנפקה דרך הנפקה מוסדית פרטית, אפילו לא בבורסה, אני חוזר בי, ולכן היא גייסה חוב – היא יכולה היתה לגייס חוב גם מבנקים, והיא גייסה לכאורה בהליך יותר זול, עם covenants מסוימים.

<מאיר שמרה: החברה לא עמדה בו, מתוקף חוסר היכולת שלה לקיים את המחויבות שלה למחזיקי אג"ח.

<מאיר שמרה: מחזיקי אג"ח פנו לבית משפט, סעיף 350, ואנחנו עדיין בהליך פתוח מול בית המשפט, כאשר בית המשפט מינה משקיף לתהליך הזה, ואני מקווה שאנחנו לקראת סיום התהליך.

<מאיר שמרה: בתהליך הזה כל גורמי המדינה התכנסו לטפל בסיפור הזה יחד עם ארגון העובדים ועם מחויבות של יושב ראש ההסתדרות.

<מאיר שמרה: אחרי דין ודברים, וכמו שאתם יודעים, היו גם עיצומים ומאבקים בדרך, נחתם בינואר האחרון הסכם קיבוצי.

<מאיר שמרה: הוא מתבסס על כמה וכמה רגליים, בין היתר שיפור השירות – ולנו היה חשוב בתהליך הזה, למרות שנקבעה נורמה של 5,050 עובדים ולא יותר, ועדיין מה שדיברו פה על שחרור הלחץ מהסניפים, לפחות 47 מקומות נפתחו היום, שהם היו בעיקר הלחץ על הסניפים, והם נפתחים שלושה ימים בשבוע עד שעות מאוחרות וכדומה, עם תקן שירות של 10 דקות זמן המתנה בסניפים, ואני מקווה ומניח שתשבו פה בדצמבר יחד אתנו ונראה איך החברה יחד עם המנכ"ל החדש מראים לנו שהדברים התבססו הלכה למעשה, כאשר תכנית הבראה, חלק ממנה זה לגבש את אותם מקורות מימון.

<מאיר שמרה: אנחנו חשבנו – וזה מותנה בהחלטת ועדת שרים לענייני הפרטה ובאישור בוועדת הכספים, ככל שיאשרו לנו, אנחנו חשבנו ועדיין חושבים – שאותו תהליך שתיארתי שאנחנו מכניסים משקיע ב-20%, שתוך שבע שנים צריך למכור את מניותיו, יעזור לנו לדחוף את החברה קדימה.

<מאיר שמרה: מה זה לדחוף את החברה קדימה?

<מאיר שמרה: זה ליישם את תכנית ההבראה, לראות עוגנים – חלק מתוכנית ההבראה זה אותם עוגני צמיחה של החברה.

נחמן שי: יש לכם תכנית כלכלית, שאומרת שהוא ירוויח, כי הוא לא ישקיע אם הוא לא ירוויח?

<מאיר שמרה: בוודאי, יש לנו תכנית, חלק מתוכנית ההבראה שהחברה עיצבה יחד אתנו, בדקנו את זה וסמכנו את ידינו.

איתן כבל: בינתיים אני לא מבין כלום, אלה מילים.

עיסאווי פריג': הוא מסתובב סביר הציר.

<מאיר שמרה: תנו לי לסיים, ברשותכם.

<מאיר שמרה: התוכנית הכלכלית ותכנית ההבראה שעוצבה, יש בה כמה עוגני צמיחה, שהחברה סימנה אותם, למשל: הנושא של שירותים פיננסיים והנגשת השירותים הפיננסיים לאזרחים.

<מאיר שמרה: הדבר הזה יכול לדחוף גם את השירות ואת התחרות במגזר הבנקאי וגם לדחוף את מנוע הצמיחה בדואר.

<מאיר שמרה: לצורך העניין הזה, יש דברים שמתבססים, כמו תיקון 11 - - -

איתן כבל: הבעיה שהרווח התפעולי הוא במינוס.

<מאיר שמרה: יש תחזית שאם ייכנס משקיע, השאלה כמה יהיה מוכן לשלם על אותה תחזית וכמה הוא חושב שהוא יכול לתמוך בה או אפילו למנף אותה.

איתן כבל: יש מצב שתמצאו אחד כזה, אם יסתכל על הנתונים?

<מאיר שמרה: אחרת לא היינו מחוללים את הדבר הזה ולא היינו מתאמצים לעשות את זה.

איתן כבל: אתה מבין, קורא את זה שלוש יחידות במתמטיקה, ואני מבין שמשקיע יביא כדי לקרוא את הנתונים האלה.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: אפשר לפנות לנובל אנרג'י...

איתן כבל: כן, פילנתרופים.

איתן כבל: ..

עליזה לביא: אולי שלדון אדלסון.

עליזה לביא: ..

עיסאווי פריג': אני רוצה להצביע על נקודה שמדאיגה אותי.

עיסאווי פריג': זה נשמע לכם מוזר אולי, אבל בתוכי משהו לא רגוע.

עיסאווי פריג': ברגע שמדברים על ההנפקה שהיתה ב-2010 - - -

<מאיר שמרה: אגב, היא לא היתה הנפקה, גיוס הון מוסדי.

איתן כבל: גיוס, לא משנה.

עיסאווי פריג': אג"חים מוסדיים באים מחשבונות הפנסיה שלנו.

עיסאווי פריג': כשאני מסתכל על זה שבשנת 2010 גייסתם גיוס 400, בזמן שהרווח התפעולי והרווח הנקי כולו במינוס, ומצאתם וגייסתם 400 מיליון, מצאתם איזה פראייר שייקח את האג"ח הזה.

<מאיר שמרה: החברה גייסה.

עיסאווי פריג': בסדר, מאיפה גייסה גיוס ממסדי?

עיסאווי פריג': מכספי הפנסיה, גיוס ממסדי שיעשו לו תספורת אחרי זה.

עיסאווי פריג': מי הפראייר שישלם 400 מיליון?

<מאיר שמרה: לא יהיה שקל של תספורת, באחריות מלאה אני אומר פה.

עיסאווי פריג': אני אומר לך, בעוד כמה שנים זה יעלה על הפרק.

עיסאווי פריג': זה ממסדי.

<מאיר שמרה: הגופים המוסדיים הרוויחו ריבית אפילו עודפת על השוק, הייתי שמח להיות במקומם.

<מאיר שמרה: התפקיד שלנו לראות שהדואר ואזרחי המדינה - - -

עיסאווי פריג': אני מקווה.

<מאיר שמרה: בוא נרגיע את כולם, הכול יהיה בסדר עם מחזיקי אג"ח.

איתן כבל: הבנו, נדמה לנו.

עליזה לביא: אני לא הבנתי כלום.

איתן כבל: אני מקווה שמצבה של החברה יותר טוב מהתיאורים, מהניסיונות להסביר.

איתן כבל: אני מבקש השלמה.

עיסאווי פריג': האם האוצר הוציא ושילם כסף מהכיס?

עיסאווי פריג': איפה זה נמצא פה?

<אסף וסרצוג: אני רוצה לחדד את מה שמאיר אמר מקודם.

<אסף וסרצוג: במסגרת הסכם המימון, התחייבה המדינה להעביר מתקציב המדינה 477 מיליון שקל לטובת מימון הפרישה של העובדים, עלויות הפרישה של העובדים, שזה בעצם עלויות עודפות.

<אסף וסרצוג: המטרה היא לאפשר את הבראת החברה.

<אסף וסרצוג: עד עכשיו עברו מ-2015 236 מיליון שקל, בהתאם להסכם המימון.

<אסף וסרצוג: זה למעלה מ-50% מהסכום, וב-2016, 2017, 2018 יש התחייבות להעביר סכום בכל שנה, בהתאם להסכם המימון ובהתאם להתחייבויות החברה, שחלק מהן – שזה מה שמאיר תיאר – זה העברת נכסים, נכסים שנצבעו.

דוד ביטן: איזה נכסים?

<אסף וסרצוג: יש רשימת נכסים, שהדואר הסכים עליהם, שהם לא נכסים שמשמשים אותו, הוא לא מחויב להחזיק בהם, אלה נכסים שרובם כבר לא בשימוש.

<אסף וסרצוג: הם יוחזרו למדינה, ובנוסף הנושא של ההפרטה, גם ממנו צפוי להיכנס כסף לקופת המדינה, אבל לא משנה באיזה עלות תהיה ההפרטה, בסופו של דבר עדיין יש התחייבות של האוצר ל-477 מיליון שקל.

עיסאווי פריג': בתמורה ל-, אתה לא נותן בחינם.

עיסאווי פריג': אתה מקבל כספי הפרטה ונכסים עודפים.

<אסף וסרצוג: אני אסביר עוד הפעם, התחייבות המדינה היא להעביר 477 מיליון שקל לטובת המימון של עלויות פרישת העובדים.

<אסף וסרצוג: במקביל – וזה מכלול של הדברים, כמו שמאיר תיאר, המורכבים מהרבה מאוד נושאים – חלק מהתחייבויות החברה זה להפריט את ה-20%, מה שהמדינה לקחה על עצמה זה להפריט 20% ממניות החברה למשקיע פרטי.

<אסף וסרצוג: לא משנה מה תהיה התמורה שתתקבל בעקבות ההנפקה, עדיין ההתחייבות של המדינה היא להעמיד 477 מיליון שקל מתקציב המדינה.

איתן כבל: אני רוצה רק לקרוא לך דברים שנכתבו על ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

איתן כבל: זו ההזדמנות להודות לאיתמר מילרד, שעושה עבודה נאמנה, מקצועיות וטובה עבור ועדת הכלכלה.

איתן כבל: כך הוא כותב: "יש לציין כי חברת הרמטיק נאמנות, המייצגת את בעלי אגרות-החוב של חברת דואר ישראל, תומכת בהזרמת כספים על-ידי המדינה לטובת תכנית ההבראה.

איתן כבל: עם זאת, כפי שהציגה בבית המשפט, היא מתנגדת להעברת זכויות החברה בנכסי נדל"ן שונים ללא תמורה, וזאת בשל מצבה הפיננסי של החברה".

<אסף וסרצוג: מאז היתה קצת התפתחות, אולי המנכ"ל ירצה לפרט.

איתן כבל: תרשום לתת לנו תשובות לעניין הזה.

עיסאווי פריג': אני שואל לפרוטוקול, האם ההתחייבות שלכם לא מותנית בהעברת הנכסים?

<אסף וסרצוג: היא מותנית בהעברת הנכסים.

עיסאווי פריג': אז על איזה התחייבות אתה מדבר?

עיסאווי פריג': אז למה אתה אומר שאתה משלם כסף?

<אסף וסרצוג: עד עכשיו העברנו 236 מיליון שקל.

דוד ביטן: - - - השאירו אותו למרות הכישלון.

איתן כבל: אני אגיד לכם מה הבעיה שלנו, עם סיפורים שמגיעים אלינו מהאוצר.

איתן כבל: כל פעם מציגים לנו מצגים, מצגות, אומרים יקרה א', ב', ג', ד' ואחר כך הכול יסתדר.

איתן כבל: זה כמו תצרף בכאילו.

איתן כבל: בשורה התחתונה, כמו שאומר חבר הכנסת עיסאווי פריג', הכול בהתניות, כמו ברשות השידור.

איתן כבל: ברשות השידור לכאורה אתה אומר: וואו, הכול בסדר, הכול נפתר, הנה יש כאן בניינים, כאן רוכשים ובא לציון גואל.

איתן כבל: אבל זה תמיד בהתניה, עד שלא ייגמר ועד שלא יסתיים שם ועד שלא יימכר.

דוד ביטן: ואחר כך יש בחירות וזה עוד פעם נדחה ועוד פעם בחירות.

נחמן שי: אני חושב שאני מתחיל להבין את הראש שלהם, זה לוקח הרבה זמן.

נחמן שי: הם לא מביאים כסף מהבית, הם מביאים כסף מתוך הארגון.

נחמן שי: כמו ברשות השידור, הם מוכרים את הנכסים.

נחמן שי: גם פה הם אומרים לדואר - -

עליזה לביא: הכול זה על חשבון הציבור, חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: ברור.

עליזה לביא: אתה יודע כמה תלונות אנחנו מקבלים?

<מאיר שמרה: חברים, להוציא 500 מיליון שקל ישירות מתקציב המדינה זה לא על חשבון הציבור, זה לא על חשבון הציבור...

עיסאווי פריג': כשאתה מפריט 20%, לא הוצאת כסף, אתה נותן הלוואת גישור.

עיסאווי פריג': אתה נותן הלוואת גישור.

דוד ביטן: אתה מגדיל מימון?

עליזה לביא: מה זה להאשים אתכם, ניסית פעם לשלוח דואר בדואר ישראל?

<מאיר שמרה: יש פה חוסר הבנה.

איתן כבל: תמיד אמרו לנו בכנסת שאנחנו חסרי הבנה וכולם רוצים לבוא לפה.

איתן כבל: בוא נרגיע, עכשיו אף אחד לא מפריע.

איתן כבל: הבנו שלא הבנו.

איתן כבל: אני מקווה שהמנכ"ל, כל אשר אמרת לנו – וזה ייבדק אחת לאחת – אכן יצליח לעמוד במבחן אל מול סיפורי נרניה.

איתן כבל: לכן אני מבקש שהדברים יהיו ברורים, אנחנו אומרים אותם לפרוטוקול, וכפי שאמרת, אני אעשה לך חסד, אל תבוא לפני דצמבר.

איתן כבל: אנחנו נזמין אותך בתחילת ינואר, כדי שניתן לך את הזמן לדעת להשיב על כל השאלות, שנדמה לך שהן בסדר.

איתן כבל: אתה עובד במערכת הציבורית, ומי כמוך יודע כמה פעמים מתקיים פער בין הרצון שלך להוביל מהלכים לבין המציאות, ותמיד יש סיפור אחר.

איתן כבל: בוודאי בחירות, מישהו יכול לעצור בחירות?

איתן כבל: מישהו יכול לעצור תקציב, כשיש דיונים?

איתן כבל: מישהו יכול לעצור את זה?

איתן כבל: גיא, הבנתי שהכול בסדר ואתה יכול להציג לדקה את המצגת שלך.

איתן כבל: אנחנו נעבור לשמוע את חברי הכנסת.

איתן כבל: אני רוצה לשמוע את יושב ראש הוועד נותן התייחסות.

איתן כבל: נרשמו כאן גם נציגים מבחוץ, שנרצה לשמוע אותם.

איתן כבל: גיא בבקשה.

איתן כבל: (הצגת מצגת בחדר הוועדה.

איתן כבל: )

איתן כבל: זה מה שנקרא תיאור הסיטואציה ב-60 שניות.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עליזה לביא: אבל אלה החיים שלנו, לא צריך סרט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה פה למנכ"ל ישירות, כי לפי התוכניות שלך הכול ורוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתן נתונים שאני ארצה לשמוע להם תשובות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני תושב טייבה, בטייבה כ-40,000 תושבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש סוכנות דואר אחת, שיש בה שלוש עמדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים מגיעים לשם ממרחק של כאר

עבד אל חכים חאג' יחיא: בעה קילומטר, כשאין לנו אפילו מספיק תחבורה ציבורית כדי להגיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה המצב בלי להיכנס לשאלה כמה אנשים מחכים וכמה הם סובלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים אתה מגיע, לוקח מספר, ואתה משלם על הסעה כדי להגיע לשם במונית, ואחרי שעתיים, שלוש שעות, ארבע שעות לפעמים ויותר, הן חוזרות ומוצאות שהן צריכות לחכות עוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רשמתי לי שאתם רוצים להגיע ל-10 דקות המתנה בסניפים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זה כולל את המגזר הערבי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שלפי דעתי ולפי המידע שיש לי הם חלק ממדינת ישראל.

איתן כבל: אל תבנה על זה.

איתן כבל: ..

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה לקבל תשובה, האם זה גם בתוכניות שלכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית, האם יש לך בכלל קריטריונים לסניף או לעמדות שירות לפי מספר תושבים מסוים או לפי מרחק בין הסניפים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש לכם קריטריונים כאלה, או שאתם מתכוונים להכין קריטריונים שנדע עליהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לגבי הדואר שמחלקים לא רק לאנשים שמגיעים לסניף, אני אספר לכם משהו כבדיחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אשתי חושבת לקבל את הקופונים של הרשתות, קופוני הנחות ומבצעים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא מקבלת אותם, אבל רואה שהתאריך של הקופונים האלה כבר עבר, ושהיא לא יכולה להשתמש בהם.

איתן כבל: האם יש פיצוי במקרים שכאלה?

איתן כבל: אם למשל נשלח לו בדואר קופון, יש לך תאריך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש תאריך, שאומר שההנחה היא עד תאריך כך וכך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באתי לפה כדי לשמוע גם תשובות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דרך אגב, הגשתי שאילתה, אבל זה לא קשור אליך, שיהיו לפחות עוד שני סניפים לפחות בטייבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשמדברים על הפרטה, שיהיו מכרזים לסניפים כאלה.

אורי מקלב: בבית משפט תביעה על נזקים - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם אתה יכול לתת לי תשובה, אם ייפתחו עוד סניפים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מציק להרבה אנשים, שפונים אלי, מלבד המצוקה שגם אני שותף לה, לא רק מספרים לי.

דוד ביטן: חלק מהדברים כבר אמרתי בקריאות ביניים.

דוד ביטן: ברור שצריך לעשות שיפור בשירות, ומכיוון שיש תכנית הבראה ויש מנכ"ל חדש, צריך לתת להם צ'אנס לעשות את הדברים האלה.

דוד ביטן: לגבי פיטורי עובדים, אמרתי שזה דבר מקובל מאוד בשירות הציבורי שעובדים פורשים מרצון, במיוחד כאלה שיש להם פנסיה תקציבית.

דוד ביטן: אנחנו צריכים להיות מה יכול היה להיות, וזה יותר גרוע, מכיוון שהם היו בפשיטת רגל, היו לפני פירוק, ואז כל העובדים היו צריכים ללכת הביתה.

דוד ביטן: ועד העובדים פעל בחוכמה ובנה איזושהי תכנית והסכים לפרישה של עובדים, ולכן אני פונה לאוצר, במקרה הזה אתם צריכים גם לתת את הצד שלכם ולא להתנות ברפורמות ובכל מיני תנאים, שבכלל אי אפשר לקיים אותם.

דוד ביטן: גם לכם יש אחריות על מה שקורה בדואר, לא רק להם.

דוד ביטן: דרך אגב, הדבר הכי חשוב, אני מבקש שוועדת הכלכלה תפנה למבקר המדינה על מנת שיבדוק מדוע המנכ"ל הקודם נשאר תקופה ארוכה מאוד, למרות הכישלון המתמשך שהיה בדואר.

עיסאווי פריג': היה היה, חלאס.

דוד ביטן: לא, אני מבקש שזה ייבדק, מדוע שזה לא ייבדק דרך אגב?

דוד ביטן: מבקר המדינה בודק הרבה דברים, שיבדוק גם את זה אחת ולתמיד.

דוד ביטן: מה קרה?

דוד ביטן: הרי יכולנו לבנות את תכנית ההבראה הרבה לפני זה, אם היה מנכ"ל חדש.

איתן כבל: מי היה המנכ"ל הקודם?

דוד ביטן: לא יודע, אני לא מכיר אותו, אבל קראתי הרבה פעמים שניסו - - -

יוסי יונה: במיוחד נוכח הדוח של מבקר המדינה בזמנו.

דוד ביטן: אוקי, אני מבקש שוועדת הכלכלה תפנה אליו בדיקה בעניין הזה.

דוד ביטן: לא יכול להיות שיהיה מצב כזה.

דוד ביטן: אתה יודע מה, לא בשביל רשות הדואר, בשביל חברות אחרות.

דוד ביטן: אני אתן לכם דוגמה, יש שירות מהיר תוך 24 שעות, שמשלמים פי שניים או פי שלוש, ובכל זאת הדואר הגיע אחרי שבועיים.

איתן כבל: 24 שעות בשקלים ישנים...

אורי מקלב: 24 ימים...

איתן כבל: דוד, יש לך בקשות...

איתן כבל: אתה בטוח שזה 24 שעות?

דוד ביטן: זה מה שהם אמרו, תשלם יותר ותקבל מהר, אבל מה שקרה זה ששילמתי יותר, קיבלתי לאט.

איתן כבל: על זה אמר נחמן, מצבי לצב.

דוד ביטן: לגבי הנושא של דואר רשום, אבקש להפנות תשומת לבך, שאם שולחים לי דואר, אני לא צריך לרוץ לקבל אותו, בוודאי שזה של השולח ולא של המקבל.

דוד ביטן: תעלו את המחיר ותביאו לי את זה הביתה.

דוד ביטן: אני חייב ללכת לוועדת הכנסת.

איתן כבל: את שלך אמרת.

איתן כבל: נוכחותך תמיד ממלאת אותי בעונג.

איתן כבל: יושב ראש הוועד, בבקשה.

<שמעון פרג'ון: בוקר טוב לכולם, אדוני היושב ראש, אני חושב שקיבלת החלטה נכונה לא לדבר על העבר אלא על העתיד, מכיוון שכולנו כאן לא מתווכחים עם עובדות, והעובדה המרכזית היא כפי שציינת וציינה הוועדה, זה הלקוח שנפגע כרגע משירות חברת הדואר.

<שמעון פרג'ון: זאת עובדה, ואין עליה ויכוח.

<שמעון פרג'ון: ההחלטה לדבר על יום המחר היא החלטה נכונה, ואני מאוד מתחבר אליה, אז אני ברשותך אדבר גם רק על יום המחר.

איתן כבל: מההיבט של העובדים.

<שמעון פרג'ון: רק מההיבט של העובדים.

<שמעון פרג'ון: אני ברשותך אדבר על יום המחר, מכיוון שאני מייצג אלפי עובדים בחברת הדואר, ואני יכול להגיד בגאווה שיש לנו עובדים מצוינים, עובדים טובים שעושים עבודת קודש, גם בימים אלה, כשהשירות הוא שירות לקוי, הם עושים עבודת קודש יום ולילה בכל הארץ בכל מקום.

נחמן שי: אתם נוקטים עכשיו איזה סנקציות, או שזה השירות?

<שמעון פרג'ון: אין שום סנקציות בדואר ישראל, נקודה סימן קריאה.

עיסאווי פריג': סימן קריאה מעניין.

<שמעון פרג'ון: מאוד, כי אני מבין את השאלה של חברי, לכן אני חידדתי אותה.

איתן כבל: שמעון אני אפרשן בחייו את נחמן, הוא אומר: לא יכול להיות שיהיה כזה שירות, אלא אם כן יש הנחיה לפעול בצורה לא מיטבית, אבל אני רוצה להתייחס למשל לסניף ראש העין, גבעת טל, שיושבים שם שני עובדי החברה ועושים עבודה מדהימה, לא נחים לרגע.

איתן כבל: לא נחים לרגע, ואני אומר את זה לא בשמץ של ציניות.

איתן כבל: כל ראש העין והשכונות החדשות, כ-20,000 איש, כולם מתנקזים לחדר קטן, שאין בו אפילו חלונות.

איתן כבל: אני מניח שזה לא רק שם.

נחמן שי: אתה מוזמן למבשרת ציון, אותה חוויית שירות, אותו דבר.

<שמעון פרג'ון: בעצם אמרנו אותו דבר, אמרנו שיש בעיה עם השירות, אמרנו שיש עובדים מדהימים ואמרנו שאין שום סנקציות.

<שמעון פרג'ון: אנחנו אומרים אותו דבר, כי אנחנו שמים את הבעיה כרגע מולנו, לא מסתתרים ולא מזיזים אותה הצידה.

<שמעון פרג'ון: אמרתי שהכלים ותנאי העבודה שאיתם אנחנו מתמודדים היום – אגב, הכתובת היתה על הקיר, זה לא שפתאום אנחנו מופתעים למה הדואר קרס, אבל מהמקום של העובדים, כפי שאמרת, ולשם אני הולך, לנו היתה אפשרות לבחור בין הרע לבין הגרוע, בין שמירה על הפרנסה שלנו לבין התרסקות.

<שמעון פרג'ון: את ההחלטות שקיבלנו, ויושבים כאן באולם מן הסתם כל הגורמים שקיבלו יחד את ההחלטות, היו מצד אחד לשמור על הפרנסה של העובדים ומצד שני לשקם את השירות.

<שמעון פרג'ון: אני רוצה, ברשותכם, להגיד שתי מילים על השירות, שזה קשור לעובדים.

<שמעון פרג'ון: אנחנו עוברים כרגע תהליך היסטורי, אנחנו עוברים תהליך היסטורי בשינוי מערכת העבודה שהעובדים היו רגילים אליה שנים.

<שמעון פרג'ון: יש היום שינויים שנכנסים פנימה, וייקח זמן התאקלמות.

<שמעון פרג'ון: אנחנו זקוקים לזמן הזה.

<שמעון פרג'ון: אני רוצה להתחבר למה שאמר המנכ"ל.

<שמעון פרג'ון: חודש ימים נמצא כאן המנכ"ל, ולא ממקום של לחלק ציונים, קטונתי.

<שמעון פרג'ון: אבל חודש ימים אנחנו מסתובבים יחד, אנחנו רואים יחד את העובדים, אנחנו מכירים יחד את הבעיות, ואנחנו בעזרת השם להתחייבות שנתן המנכ"ל, אנחנו כולנו נדחף את החברה הזאת, כולנו כל היושבים כאן, על מנת לחזור לאותם לקוחות, כפי שעשינו שנים אגב.

איתן כבל: סליחה שאני קצת מקשה עליך, לא נעים לי, אמרנו שנדבר רק טוב, אבל אני רוצה לדעת באמת שאתה כנציג העובדים עושה את עבודתך לא רק עבור אלה שנשארים, כי אחת הבעיות שלנו כמי שעומדים במערכת, בוודאי במערכת האיגוד המקצועי, שמהרגע שעובד או עובדת סומנו – ואני לוקח את זה רק מסיבות ענייניות, לא חס וחלילה מסיבות לא ענייניות – הם פסה, ומשקיעים בעיקר בהטבות עבור העובדים שנשארים, ומי שסומן כבר נחשב כמת על ידי המערכת.

איתן כבל: לכן שמעון ידידי, אני מבקש שכשיגיע המנכ"ל אלינו בתחילת ינואר 2016, כמו המצגת המפורטת שהוא יציג בפנינו דבר דבור על אופניו, והפעם אנחנו אלה שנאמר לו מה אנחנו מבקשים מסניף ועד שרוך נעל.

איתן כבל: אני מבקש ממך ודורש לדעת מצבת עובדים, כמה הלכו במסלול א', כמה הלכו במסלול ב', כמה הלכו במסלול ג', כל מסלול שקיים; אלה שנשארו, האם ביקשו מהם להכפיל עבודה, כל מאפיין שאנחנו נדע שאנחנו באמת עושים את עבודת הפיקוח שלנו נאמנה, ולא מספרים לנו את אותם סיפורים, שבעוד שנה, שנתיים נמצא את עצמו בשוקת עוד הרבה יותר שבורה.

איתן כבל: אני אומר את זה לכם, כי זה כמעט הסיכוי האחרון של הגוף הזה.

איתן כבל: אני אומר לך את זה כראש ארגון עובדים, מהגדולים.

<שמעון פרג'ון: מעבר לתשובות שיינתנו כאשר אתבקש, כפי שציינת שיועברו אלי, אני רוצה להגיד לך בגאווה, שיש לנו מחלקת גמלאים, אחת מהגדולות במדינת ישראל, שמלווה את פורשי דואר ישראל כל הזמן, לאורך כל הדרך בפעילויות חברתיות, תרבותיות וכל פעילות שרק אפשר.

<שמעון פרג'ון: אני אומר את זה בגאווה, אין מושג כזה של "הכושי עשה את שלו ויכול ללכת".

<שמעון פרג'ון: יש פה בית, משפחה, שמלווה את העובדים מיומם הראשון ועד אחרון ימיהם, ואני אומר את זה בגאווה מלאה.

עיסאווי פריג': אדוני המנכ"ל, אני תכננתי להגיד דברים קשים, אבל בגלל שאתה מנכ"ל חדש, חודש ימים, למה להפיל עליך את הכול?

עיסאווי פריג': זה באמת לא הגון, לא פייר.

עיסאווי פריג': אני רוצה להצטרף לדברי חברי היושב ראש, לתת הזדמנות עד ינואר, אולי אתה תביא את הישועה.

עיסאווי פריג': אני היום רוצה לעמוד לצדך, לא נגדך.

עיסאווי פריג': האצבע מופנית לאוצר, ואני אומר את זה מתוך הניסיון המועט שיש לי בכנסת.

עיסאווי פריג': אתם באוצר, התפיסה הקפיטליסטית שלכם, לא רק שלכם כפרסונות, שכל דבר שנקרא שירות ציבורי – אתם קוברים אותו.

עיסאווי פריג': צריך שבסוף יהיה רווח והפסד, דבר שנקרא שירות ציבורי, אינטרס ציבורי לא קיים.

עיסאווי פריג': את זה ראיתי בתהליך ההפרטה של רשות השידור, ועכשיו אני גם חש את זה.

עיסאווי פריג': אותו דבר ברשות הדואר.

עיסאווי פריג': המילה "ציבורי" לא נמצאת בלקסיקון שלכם, ומה שמפעיל ומתניע אתכם זאת השורה התחתונה, ככה אתם חושבים – שמים מטרה ואיך מגיעים אליה.

עיסאווי פריג': ברשות השידור ההתניה להמשך זה לפטר כך וכך עד תאריך כך וכך, וכנ"ל ברשות הדואר.

עיסאווי פריג': זה מאוד מדאיג, עצם החשיבה הן לגבי רשות הדואר והן לגבי כל רשות סטטוטורית במדינה.

עיסאווי פריג': הרי לתת שירות דואר זה מחובתה של המדינה, אלה דברים בסיסיים בחיי היום יום, וגם בזה צריך מאזן רווח והפסד, אם לא מרוויחים, לא רוצים לתת – זאת התפיסה שתחנוק כל אחד ואחד מאתנו ותגיע לכל אחד ואחד.

עיסאווי פריג': ערב הבחירות אני קראתי מה זה בשורה בטלוויזיה: חתמנו הסכם עם רשות הדואר - -

איתן כבל: מי אמר לך להסתכל בטלוויזיה בכפר קאסם?

איתן כבל: אצלנו זה אחרת.

איתן כבל: ..

נחמן שי: זאת לא אותה טלוויזיה.

נחמן שי: ..

עיסאווי פריג': - - ויעדים שהתור יתקצר לפחות מ-10 דקות, יהיו תיבות דואר עד 1,500 מטר.

עיסאווי פריג': אני קורא כאן את היעדים – ויי ויי ויי, זה משהו נחמד.

עיסאווי פריג': אני לא פונה אליך, דני גולדשטין, אני פונה לשר הקודם, הרי ערב בחירות חייבים לצאת עם משהו, אי אפשר להמשיך משבר תוך כדי מערכת בחירות.

עיסאווי פריג': אני בספק אם ההצהרה וההכרזה על הרפורמה היא לטובת רשות הדואר, האם היא לא מאולצת.

עיסאווי פריג': אני בספק, כי אני קורא את הדוחות הכספיים כאן, ובכל הפרמטרים של הדוחות הכספיים - -

איתן כבל: פרמטרים שליליים.

עיסאווי פריג': - - כל הנתונים לא מצדיקים שהרפורמה תצליח.

עיסאווי פריג': אז תגידו את זה מעכשיו, אדוני המנכ"ל, זאת לא בושה.

עיסאווי פריג': אתה צריך עם אומץ להגיד – לא עכשיו, קח את הזמן שלך עד סוף השנה – חברים, זה לעג לרש, חתימת הרפורמה הזו היתה בתנאים שלא ניתן לעמוד בהם, כן או לא, לזה אנחנו מוכנים לתת גיבוי.

עיסאווי פריג': אלא דיברתי על כפר קאסם.

איתן כבל: יותר טוב שלא.

עיסאווי פריג': אבל עדיף שלא.

איתן כבל: עדיף לך שלא.

איתן כבל: עדיף.

איתן כבל: אילנית נדב, בבקשה, תציגי את עצמך.

<אילנית נדב: שמי אילנית נדב, אני ראש צוות דוורים, הייתי 16 שנים דוורית בגדרה.

<אילנית נדב: אני רוצה לציין שאני ביקשתי רשות לקבל חופש כדי להיות כאן, והמנהלת שלי מכסה את עצמה ואמרה: לא אישרתי לך.

<אילנית נדב: אבקש מכל המכובדים פה לעזור לי, כי לא הגעתי לפה סתם.

נחמן שי: היא לא הסכימה שתבואי לכאן?

<אילנית נדב: היא לא יודעת שאני באתי לכאן, אבל ביקשתי חופש לפי הנתונים והכללים, והיא בעצמה אמרה לי: אילנית, כדאי שתיקחי ימי חופש, אבל היא כתבה לי אתמול שהיא לא מאשרת לי.

אורי מקלב: את צריכה לבקש הגנה מאתנו.

<אילנית נדב: בדיוק, הגנה מכולם.

איתן כבל: ספרי לנו למה את כאן.

<אילנית נדב: אני כתבתי מכתב, שאני מעדיפה לקרוא.

<אילנית נדב: אני רוצה לספר לכם על עבודת הדוור, כי הייתי 16 שנים דוורית.

<אילנית נדב: לעבודה מגיעים בשש בבוקר, ממיינים דואר כללי כשלוש שעות, שנחשבות לשעות נוספות.

<אילנית נדב: ממיינים את האזור האישי, מכתבים, דפוס, צרורות ורשומים, וכל זה במשרה מלאה לפני ההתייעלות שהיתה ארבע שעות, ועוד כחמש שעות חלוקת כל דברי הדואר ברגל, כשצריך כמובן לעלות לקומות, כל זה היה ברגל.

<אילנית נדב: סך הכול 9 שעות עבודה פלוס שלוש שעות נוספות, בלי העלונים, דבר שכמובן מעכב את דברי הדואר.

<אילנית נדב: דברי דואר היו עד חצי קילו.

<אילנית נדב: היינו מחויבים לקחת כל פריט עד חצי פריט.

<אילנית נדב: לכאורה, פתיחת השוק לתחרות הורידה את כמויות הדואר, אך האיביי והקניות האינטרנטיות צמצמו את הפער, ומאז ומתמיד, וזה טבעי שעובד זוטר יהיה כפוף למנהל, אך כאשר מנהל הוא גם בוועד, נוצר ניגוד אינטרסים.

<אילנית נדב: בכובע אחד הוא מנהל ובאחר דואג לתנאי הרווחה והעסקה.

<אילנית נדב: אני רוצה שנייה אחת לעצור, אני כותבת מהלב, והעבודה פה חשובה ויש אחריי המון עובדים, שייצרו סוג של מחאה למה שקורה היום בדואר.

<אילנית נדב: אני לא מאשימה אף אחד, אני באמת רוצה שדברים יתוקנו ויטופלו, כי אני רואה את האכפתיות, וזה עושה לי טוב.

<אילנית נדב: חמור מכך, שמנהלים מקבלים את התפקיד שלהם בגלל קשרים ללא קשר לכישורים שלהם לנהל.

<אילנית נדב: ולא לדבר על ניהול בנק.

<אילנית נדב: לפני חמישה חודשים נחתם הסכם התייעלות, הגרוע בעיני ביותר בהיסטוריה הציבורית.

<אילנית נדב: רובו ככולו הרעת תנאי ושכר העובד.

<אילנית נדב: חלוקת דואר יומיים וחצי יצרה עומס, שגם ככה היה.

<אילנית נדב: כעת הכול כפול, מלבד כמות הדוורים שפוטרו.

<אילנית נדב: תוסיפו משקל כבד של עד קילו – בעבר זה היה חצי קילו, היום זה עד קילו; רשומים של יומיים – נורית אמרה פה 100 רשומים, אז ממוצע זה 70 רשומים, ויש דרישה ל-90% מסירה, כשהיעד היה 74, לא הגענו לזה.

<אילנית נדב: לגבי עגלה, אופניים חשמליות, אני רק רוצה שתשימו לב, שאסור לנו להשאיר דברי דואר למטה.

<אילנית נדב: אם אני צריכה לעלות לקומה שמינית, אני לא אעלה עם אופניים חשמליות, אבל הן גם לא יישארו למטה.

נחמן שי: את לוקחת את כל הדואר אתך?

<אילנית נדב: בגדול, אני לוקחת את הדואר עד הקומה השמינית, לאן שאני צריכה ומחתימה.

<אילנית נדב: אסור לעזוב דברי דואר לבד.

נחמן שי: נכון, גם את הדואר של הבית הבא ואת זה שאחריו את חייבת לקחת, אחרת לא יישאר.

<אילנית נדב: כן, מחלקים משש בבוקר עד שבע בערב היום, ואפילו אחרי, וכשמחזירים את הדואר לדואר, כי נגמר היום, מורידים מהמשכורת.

<אילנית נדב: מורידים מהמשכורת, אם אתה לא חילקת מהאזור.

<גיא לרר: לזה קיבלנו סרטון לפני חמישה ימים של דוורית, שפשוט זרקה את כל השאריות לפח.

איתן כבל: התייחסתי לזה, אבל חשוב שאשוב ואומר, שזו לא התופעה שמייחדת את העובדים בחברת הדואר.

איתן כבל: יש מקרים כאלה בכל מקום עבודה, מערוץ 10 ועד הכנסת, וזה עדיין לא צובע בצבע רע את כל העובדים.

<גיא לרר: לא, חונקים אותם, זאת לא אשמתם, פשוט חונקים אותם.

<גיא לרר: אני לא מאשים את הדוורית שזרקה את הדואר לפח, היא הגיעה למצוקה כזאת.

<אילנית נדב: כן צריך להאשים אותה, כי היא צריכה לקחת אחריות.

<גיא לרר: כן, אבל אם זאת תופעה, צריך להסתכל למעלה, לא להאשים את העובדים.

<גיא לרר: העובדים במצוקה.

עיסאווי פריג': השאלה מה מרכיב הפרמיה בשכר, מבחינת אחוזים.

<אילנית נדב: אין לי מושג.

איתן כבל: היא יודעת להגיד כמה יש ביד.

<אילנית נדב: בדיוק, וגם אני אומר שהמשכורת שלנו מהנמוכות במשק.

עיסאווי פריג': מאוד חשוב, מה מרכיב הפרמיה בשכר?

<קריאה: מה מרכיב הפרמיה בשכר?

<קריאה: אולי הוועד יודע.

<שמעון פרג'ון: הוועד בהחלט יתייחס לדבריה.

עיסאווי פריג': לא קיבלתי תשובה.

<אילנית נדב: לדוור אין שעת סיום, אין לו שמונה שעות וחצי נורמליות, אין לו שעת סיום, הוא צריך לעבוד מהרגע שהוא נכנס לדואר עד לרגע שנגמר הדואר, ומה קורה כשלא נגמר הדואר?

<אילנית נדב: משרות באשנב גם קוצצו.

<אילנית נדב: הסניפים נסגרים בשמונה בעבר, כשהיציאה לא לפני רבע לתשע, אחרי המאזנים.

<אילנית נדב: עובדי האשנב גם מחויבים לעבודות פנים: תאי דואר, חבילות, צרורות, הודעות.

איתן כבל: ברשותך, תתכנסי לסוף, כי את הרעיון הבסיסי הבנו.

איתן כבל: מה השורה התחתונה של הדברים שלך?

<אילנית נדב: לגבי עובדים ארעיים, המדינה החליטה על חמש שנים, אבל יש לנו 18 שנים עובדים עראיים.

<אילנית נדב: פגיעה בתנאי העבודה, משכורות עובדי הדואר התפעוליים מהנמוכות בשירות הציבורי, שלא לדבר על פנסיה.

<אילנית נדב: לקחו לנו מהכיס 5%, ללא הסבר, ללא יידוע, ללא הסכמה, עם תנאי לרווחיות חברת דואר ישראל, ועדיין מורידים לנו אחוז אחד.

<אילנית נדב: כשיש שגשוג מתרחבים, כשאין מצמצמים.

<אילנית נדב: השכל הישר אומר לי, שצריך לצמצם הכי פחות בתפעולי, יותר בהנהלה, יותר במטה, יותר בתפקידים שלא עושים כלום, ולא חסר כאלה.

<אילנית נדב: לדעתי, בנק דואר ישראל יכול להיות גם בנק חברתי עממי, שישרת גם את השכבות החלשות.

איתן כבל: קודם כל, אני לא מכיר אותך, את פנית אלינו דרך המייל.

איתן כבל: אני כבר אומר את זה פה, את אמיצה.

איתן כבל: את זה אי אפשר לקחת ממך, זה אומץ לב, כשיש בבניין הזה אנשים שנבחרו ואין להם אומץ הלב שלך.

איתן כבל: אני רוצה שהדברים יובהרו, ואני אומר כאן שאם חס וחלילה שערה משערות ראשך תיפול, ימצאו אותי בחזית.

איתן כבל: אם שערה משערות ראשך תיפול, ואני אומר את זה בהתרגשות.

<גיא לרר: גם אנחנו.

איתן כבל: אני אומר את זה באופן הכי ברור.

איתן כבל: כל הכבוד לך, אני לא חייב להסכים עם כל אשר נאמר ולא כל דבר את צריכה להבין, למה זה כך ולמה זה כך, אבל אומץ הלב שלך הוא נדיר, ואני אגיד לך גם למה – כי באת ממקום נקי.

איתן כבל: כשזה בא ממקום נקי, ואתה שם את נפשך בכפך, ואתה יודע שאתה עשוי למצוא את עצמך במקום רע, זה לא פשוט.

נחמן שי: איתן, הוצאת לי את המילים מהפה, דיר בלאק אם יקרה לבחורה הצעירה הזאת משהו, ואני אומר את זה גם לך המנכ"ל ולך יושב ראש הוועד.

נחמן שי: היא אמרה דברים חשובים ביותר.

נחמן שי: יש לנו מוסד שנקרא חושף שחיתויות, שעליו החוק מגן.

נחמן שי: אין לנו בחוק הגנה על עובד, עובדת, אזרח, אזרחית, שבאים לכנסת למסור את אשר על לבם, אולי נחוקק גם חוק בעניין הזה.

נחמן שי: בסך הכול היא חרדה לטובת הארגון שהיא עובדת בו, והלוואי והיו לנו 5,500 עובדים כאלה.

נחמן שי: אני לא בטוח שכולם הם באותה דרגת אכפתיות.

נחמן שי: אתם צריכים לנצל אותה ורבים אחרים שיש בארגון, כדי לעשות את המהפכה שאתם מדברים עליה, יחד איתה ויחד עם אחרים.

נחמן שי: כשהמידע מגיע מבפנים, הוא נקי והוא אמיתי.

נחמן שי: אז קודם כל, אני אומר את זה על דעתו של איתן ועל דעתי, אנחנו נהיה בגדרה כדי לשמור עליה.

נחמן שי: זה לא רחוק מפה, ובהזדמנות זו נספור כמה תיבות נשארו כבר בגדרה.

טלי פלוסקוב: ראית כמה חברים הרווחת.

<אילנית נדב: היה שווה לבוא.

נחמן שי: זה התפקיד שלנו והאמונה שלנו.

נחמן שי: תודה לך, איתן.

נחמן שי: בכל מקרה אני רוצה לומר לכם עוד פעם, היה מאוד מעניין לשמוע אתכם, באמת, ואני מאמין בכוונות הטובות של כולכם, כך דרכי, אבל תזכרו דבר אחד – בסוף הדואר הוא לא ביזנס, הוא שירות ציבורי.

נחמן שי: הוא שירות ציבורי.

נחמן שי: אפשר להכניס אלמנטים כלכליים, הוא שירות ציבורי, לא הכול אפשר לשקול במאזניים כלכליות, לא הכול, ולמדינת ישראל מותר גם לעשות את הדבר הבלתי אפשרי, לסבסד שירות לציבור, לסבסד כדי שהוא יהיה שירות טוב.

נחמן שי: אנחנו משלמים מסים במקום אחד, ואנחנו רוצים לקבל שירות במקום אחר.

נחמן שי: זאת צריכה להיות הגישה.

נחמן שי: לאנשי האוצר ולאנשי רשות החברות, שהם כולם ב-mood הזה, שהם מוכרחים לראות את הכסף יוצא ושהדואר ושרשות השידור ימכרו נכסים כדי שאפשר יהיה לממן – תעצרו רגע, תעצרו ותשאלו את עצמכם, איפה אתם חיים, או שהבן שלך יתחתן והוא ישלח את ההזמנות לחתונה וההזמנות יגיעו לברית המילה, אם אתה רוצה.

נחמן שי: אבל אם אתם באמת רואים את טובת הציבור לנגד עיניכם, תבינו שלא הכול הוא כסף, לא הכול הוא כסף, יש גם אזרחים שנותנים את מה שהם נותנים ומבקשים את מה שהם ראויים לקבל.

יוסי יונה: באמת אי אפשר להתחיל את הדיבור, אדוני היושב ראש, מבלי להצטרף לדברים שנאמרו לך על אומץ הלב הציבורי שלך.

יוסי יונה: אני רואה בך בהחלט לא כמקרה אינדיבידואלי, נציגת ציבור.

יוסי יונה: אומץ הלב שלך הוא מופתי ותודה לך על הדברים שנאמרו כאן.

יוסי יונה: אני רוצה להפוך קצת את הקערה על פיה, אני גר במקום שבו שירותי הדואר הם מופלאים, באבן גבירול, אבל העניין הזה דווקא מדאיג אותי, כי גם קופת החולים שלי מתפקדת באופן מופתי.

יוסי יונה: אבל אני חושב על המקומות הפריפריאליים.

יוסי יונה: אני אומר שהמקום שבו אני מקבל את השירות באמת עובד באופן מופתי, אוכלוסייה יחסית חזקה.

תמר זנדברג: אצלנו החבילות מאסוס ומאיביי מגיעות כל הזמן.

יוסי יונה: נכון, ממש בזמן, אז יופי, אבל אני חושב מה קורה במקום הפריפריאלי.

יוסי יונה: זו נקודה אחת, שחבר הכנסת חאג' יחיא העלה הערותיו לגבי טייבה ולגבי מקומות אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שמייצגת את כל המגזר הערבי, דרך אגב.

יוסי יונה: אני חושב שגם במגזרים אחרים, לאו דווקא הערבי.

יוסי יונה: למול ההערות של הדוורית המופלאה שכאן דיברה, כשאני חושב על היעילות המופתית הזו, אני חושב על גלגלי השיניים שעושים את העבודה המופלא הזו מאחורי הקלעים, ואלה גלגלי השיניים, סליחה שאני מתבטא בצורה הזו.

יוסי יונה: ואז אני אומר מעלים על נס את רעיון היעילות, ולכל הרוחות על חשבון מי זה בא?

יוסי יונה: הסיפור שסיפרת לנו כאן זה הצד האפל של היעילות, הצד האפל של היעילות.

יוסי יונה: אם אני מקבל שירות יעיל בגלל שככה נוגסים בעובדים, פוגעים בזכויות שלהם, מורידים את השכר שלהם ומעלים על היקף העבודה שלהם, אז אני אומר: הי, יכול מאוד להיות שניתן להשיג את היעלות הזאת גם בדרכים אחרות, על ידי הגדלת התקנים ולאו דווקא על ידי החמרת התנאים של העובדים.

יוסי יונה: עניין אותי גם לפני כן, כאשר קיבלנו את הנתונים הללו באשר להעברה של 470 מיליון שקל לפרישות של העובדים, ואז נאמר מצד שני שלדואר יש נכסים שיועברו למדינה.

יוסי יונה: הייתי שמח אם נקבל לכך פירוט.

יוסי יונה: נאמר כאן באופן כללי, ששווי הנכסים הוא 70 מיליון.

יוסי יונה: מאוד יכול להיות שנעשתה פה עסקת חליפין מאוד מאוד יפה, שהמדינה כפי שנאמר לנו לא תחבה את ידה לכיס והוציאה משם כסף.

יוסי יונה: מה יחסי הגומלין בין שני הדברים הללו?

יוסי יונה: כבר ב-2013 התפרסם הדוח של המבקר, ושם הוא קבע באופן נחרץ וחד-משמעי, שהדואר בסכנת קיום באשמת האוצר ומשרד התקשורת.

יוסי יונה: אלה היו דבריו של המבקר.

יוסי יונה: נוח תמיד לבוא ולומר: כדי שאנחנו נעשה התייעלות, אנחנו צריכים לפטר ואנחנו צריכים לקצץ בשכר העובדים.

יוסי יונה: אז בזמנו כבר קבע המבקר את הקביעה המאוד חד-משמעית הזאת, שהאשמים העיקריים הם לא העובדים אלא האוצר ומשרד התקשורת.

יוסי יונה: כאן דובר נרחבות על ידי המנכ"ל על מנופי הצמיחה של הדואר.

יוסי יונה: אני שמעתי כבר לפני שנים עובדי דואר שאומרים: לו רק היו נותנים לנו לפתח את הבנק בתנאי תחרות עם בנקים אחרים, מצבנו היה יותר טוב.

יוסי יונה: והנה האוצר והמפקח על הבנקים לא שעו לבקשה הזו.

איתן כבל: היה כאן דיון, ויימשך גם.

יוסי יונה: היה דיון כאן ויימשך כאן, שהיו איזה שהם אמצעים פנימיים של תוך הדואר עצמו, שניתן היה להעצים אותו, כפי שנאמר על ידי חברי שעזב את הדיון, עיסאווי פריג'.

יוסי יונה: הכמיהה הזו, התשוקה הזו להפריט כל דבר שזז, לבוא ולהגיד כל דבר שהוא ציבורי אנחנו נפריט, ורק אז אנחנו נקבל את היעילות האופטימלית, זה דבר שעובר כווירוס בכל המערכות הציבורית, וזו הזדמנות עבורי לבוא ולהגיד: די, די, די לכם עם התשוקה הזאת הבלתי נלאית להפריט כל דבר שהוא שירות ציבורי.

<שמעון פרג'ון: אדוני, האמת שכמעט והצטרפתי לדבריך כשדיברת בסיום דבריה של אילנית לגבי שערה מראשה שלא תיפול – כמעט והצטרפתי, עד אשר הבנתי מחבר הכנסת נחמן שי, שזה בכלל מכוון אלי.

איתן כבל: לא.

<שמעון פרג'ון: אמר חבר הכנסת נחמן שי במפורש: אני פונה אליך יושב ראש הוועדה, אני פונה אליך המנכ"ל, אז תרשה לי לסיים את דברי.

איתן כבל: זה האולם שלי, אני אסביר.

איתן כבל: אני לא רוצה שניקח את זה למקומות האלה, כי זה לא נכון.

איתן כבל: הוא פנה אליכם ועשה את מה שאני לא עשיתי, אמר את השמות.

איתן כבל: לא יקרה מצב שהיא תחזור למקום עבודתה ותגיד: באתי מיואשת מהדיון הזה, אני מניחה מכתב התפטרות.

איתן כבל: הנחת העבודה היא, כמו כולנו, שאף אחד מאתנו לא נולד ישר יושב ראש ועד או חבר כנסת, בוודאי לא יושב ראש ועדת כלכלה.

איתן כבל: אנחנו מכירים איך החיים מתנהלים.

איתן כבל: כל אשר כיוון חברי נחמן שי זה להגיד את הברור מאליו, שלפעמים גם אם הוא ברור מאליו, מוטב שייאמר, דהיינו: שמי שאמון על המערכת למעלה, זה מה שהוא כיוון.

איתן כבל: אני בטוח שכל מי שישב כאן, או רוב האנשים לפחות, הבינו את הדברים בצורה שכזו, לא חס וחלילה לדבר כלפיך שמעון אישית או כלפי המנכ"ל.

<שמעון פרג'ון: לא ברמה אישית, רציתי רק להמשיך, ואז היית מבין את תשובתי, מכיוון שדעותיה ועמדותיה של הגברת אילנית נדב ידועים כבר במשך שנה, בכל מקום, בכל חברת הדואר.

<שמעון פרג'ון: היא אפילו התמודדה לדירקטוריון עם האג'נדה הזאת בקרב העובדים ולא זכתה, וזה בסדר גמור להביע את דבריה ועמדתה.

<שמעון פרג'ון: אני אגב לוקח את האשמה עלי, ואני אגיד לך למה, מכיוון שההסבר של ההסכם הקיבוצי לא חולחל עד לאילנית נדב, וזאת אשמתי ולא אשמתה.

<שמעון פרג'ון: ואם אילנית נדב במקום לבוא לכאן קודם היתה מגיעה עם שאלות, חלק מהשאלות בכלל היו נחסכות לוועדה, אבל זאת לא אשמתך, זאת אשמתי.

תמר זנדברג: אז עכשיו נפגשתם והכול בסדר.

<שמעון פרג'ון: אמרתי בראשית שהיה לנו לבחור בין הרע לבין הגרוע, בין לשמור על הפרנסה בכלל, האם אילנית ואני נקום מחר בבוקר לעבודה או האם לא תהיה לנו עבודה, ואנחנו בחרנו קודם כל בחיים.

<שמעון פרג'ון: ועכשיו כשאנחנו כאן, ובעזרתם השם ויחד עם המנכ"ל ויחד עם כל הבית הזה, אנחנו נוביל את החברה ואת העובדים.

תמר זנדברג: קודם כל, אני מצטרפת לדברים של החברים, כי התפקיד שלנו קודם כל להגן על החוליה החלשה בשרשרת.

תמר זנדברג: כשבאה לפנינו עובדת, זה תפקידנו, קודם כל לעמוד לצדה.

תמר זנדברג: אני גם אגיד לך את האמת, אני גם מבינה אותך, אתה אומר: אנחנו בחרנו בחיים עצמם, רק לא היינו רוצים - - -

<שמעון פרג'ון: היא כבר שנה מביעה את עמדתה, ושערה מראשה חלילה לא נפלה, זאת עובדה.

תמר זנדברג: אז אנחנו כאן לוודא שכך יימשך, אבל אנחנו לא באנו לכאן כדי לעשות הפרד ומשול בין ציבורים של עובדים.

תמר זנדברג: אתה מייצג את העובדים, זה בסדר גמור, יכול להיות שעשית החלטות קשות, כמו שמתחייב במצב כזה של מנהיגות, אבל כמו שאמרו לפניי החברים, לא מטרתנו לקחת שירות ציבורי, ובאמצעות החלשים בתחתית הפירמידה, שזה העובדים, וספציפית העובדים המאוגדים, שאנחנו יודעים שההסתה נגדם הולכת ומתגברת ולא מוסיפים תקנים רק כדי שלא יכתבו באיזה מקום שחס וחלילה עובדי השירות הציבורי הפכו לאיש השמן – אני גם היום מגישה הצעת החוק נגד אפליית שמנים, אז גם הדימוי הזה לא מקובל עלי – אנחנו לא רוצים שהעובדים והציבור, שבסוף זה אותו דבר, אני הציבור מקבל שירות מהדואר, וקרובי משפחה שלי יכולים להיות עובדי הדואר ולהפך, אנחנו הציבור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עובדי או אובדי?

תמר זנדברג: אנחנו לא רוצים שהציבור יהיה קורבן למגמת ה"יבש והפרט", שאנחנו מכירים כל כך טוב בשירותים אחרים.

תמר זנדברג: קודם לוקחים שירות ציבורי, מייבשים אותו, מדלדלים את התקציבים שלו, גורמים לעובדים להיות במצב בלתי אפשרי, עד שהם מגיעים למצב של התסכולים האלה שתיארת, ובסוף אומרים: אין ברירה, השירות כל כך רע, אז חייבים להפריט אותו.

תמר זנדברג: אנחנו מכירים את המגמה הזו, הלא פעם ולא פעמיים ולא שלוש.

תמר זנדברג: ראינו את זה עם אחיות בתי הספר, ראינו את זה עם השידור הציבורי, ראינו את זה עם המון דברים, רק מה, כבר יש לנו כל כך הרבה ניסיון, שאנחנו יודעים שבהרבה מקרים אחרים זה גם לא עובד, כי גם השירות מדרדר, גם התנאים של העובדים מדרדרים, ובסוף זה גם עולה יותר כסף למדינה, כמו שהיה במקרה של אחיות בתי הספר.

תמר זנדברג: אז עכשיו אנחנו מתריעים על זה מראש, זאת קריאת אזהרה למנכ"ל החדש, גם ליושב ראש הוועד: דעו לכם, אנחנו כאן חזית אחת בדבר הזה, אל מול מגמות, שכבר יש לנו יכולת לצפות שכבר הולכות ומתרגשות עלינו.

תמר זנדברג: לגבי בנק הדואר, גם כאן, גם בתחום הבנקאות ראינו בשנים האחרונות, בגלל ומאז המחאה החברתית, בגלל ריכוזיות ובגלל כל מיני מגמות שראינו בזמן האחרון, יש כאן הזדמנות פז.

תמר זנדברג: הדיבור על בנק חברתי, בנק ממשלתי, בנק שמעניק שירותים בזול, בלי העושק של המונופול הבנקאי המסחרי, ובאמת יוצק תוכן למילה הזאת "בנק חברתי ציבורי".

תמר זנדברג: יש כאן שעת כושר, יש פה הזדמנות פז, זה יכול להיות חבל ההצלה של הדואר כולו ושל בנק הדואר בתוכו, ואנחנו מוציאים מכאן קריאה לא לפספס את ההזדמנות הזאת, ולא ללכת באותו נתיב ידוע של הפרטות והליכה למסחריות.

תמר זנדברג: יש פה שעת כושר, בוא ננצל אותה, אני בטוחה שאני מדברת בשם כל חברי הוועדה, שאנחנו נגבה את המהלך הזה.

<אמיר השכל: אם יהיה בנק חברתי, יצטרכו לישון בסניפי הדואר, לא לחכות שעה.

תמר זנדברג: למה?

<אמיר השכל: למה?

<אמיר השכל: כי הדואר לא מצליח להתמודד היום.

תמר זנדברג: ולמה הוא לא מצליח להתמודד?

תמר זנדברג: כי מייבשים אותו, במה העובדים אשמים?

תמר זנדברג: זה ההנהלה.

<אמיר השכל: קוראים לי אמיר השכל מיבנה, ואני באתי לדבר בשם המשתמשים.

איתן כבל: אנחנו נאפשר לך גם לדבר.

איתן כבל: נדמה לי שאתה גם כתבת מייל.

<אמיר השכל: נכון.

איתן כבל: לגבי סוף דבריך, היתה לי שיחה עם המנכ"ל אתמול לגבי בנק הדואר, ואני באמת סבור שזו ההזדמנות הגדולה שלך.

איתן כבל: זו תהיה מהפכה, שבנק הדואר – סוף סוף, אמירות שאני כבר שומע אותן אולי כימי חיי, שהוא יהיה הבנק החברתי, ואתה יודע מה?

איתן כבל: אני אגיד לך מה ההבדל בין היום לבין לפני 10 שנים כשהתחילו לדבר על זה, שיש שעת כושר, עם כל עניין המפקח, זה יהיה הרבה תלוי בך.

איתן כבל: זו משימה שמונחת לפתחך.

יוסי יונה: נעזור לו מול מונופול הבנקים.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: רן מלמד, סמנכ"ל עמותת ידידות, בבקשה.

תמר זנדברג: ולכן קחו את דבריו כהתחייבות.

<רן מלמד: אני פה בשם אבא שלי, שיודע שאני נמצא הרבה בכנסת.

<רן מלמד: הוא פנסיונר של רשות השידור מצד אחד וצרכן של רשות הדואר מצד שני.

<רן מלמד: אני לא בטוח שזה ממש טוב בימים האלה.

<רן מלמד: אבל הוא אמר: רן, אם אתה הולך לדיון, תגיד להם.

<רן מלמד: אמרתי: אבא, מה להגיד?

<רן מלמד: אני והחברים שלי בני 85 ומעלה משתמשים די הרבה בשירותים של רשות הדואר, כל מיני דברים, כולל רכישות באיביי.

<רן מלמד: מילא לחכות בתור, ודיברו על זה, אבל התנאים לאזרחים ותיקים לחכות בתור הם מתחת לכל ביקורת.

<רן מלמד: תנאים פיזיים, אדוני היושב ראש, הכיסאות עליהם יושבים ומחכים בתור.

<רן מלמד: מדובר בקשישים שמגיעים ואין להם תנאים פיזיים.

איתן כבל: שירותים זה תנאים בסיסיים.

<רן מלמד: אין להם תנאים פיזיים לחכות שעות ארוכות.

<רן מלמד: אז צריך להתחיל לחשוב מחוץ לקופסה, איך אפשר להקליד רשימות של אזרחים ותיקים מהמשרד לאזרחים ותיקים, ולהביא להם את הדברים הביתה, ואולי אפילו בתוספת תשלום קטנה או בדרכים אחרות, כי אלה צרכנים גדולים שלכם וכדי שתתנו להם את השירות שהם זקוקים לו.

<רן מלמד: אני חייב להגיד משהו על בנק הדואר.

<רן מלמד: לפני 10 שנים אני התחלתי להוביל מהלכים, אז היה חבר הכנסת כחלון ואתה היית מעורב וחבר הכנסת פרץ בהפיכת בנק הדואר – קראנו לזה בנק חברתי, למרות שלי היום ברור שלא מדובר בבנק חברתי.

<רן מלמד: זה אפילו לא בנק אינטרנטי, אבל יש פה באמת שעת כושר, אבל שעת הכושר הזאת בעייתית, כי ההזדמנות שפוספסה בפעם הקודמת היתה בגלל השאלה מי יהיה אחראי על בנק הדואר החדש.

<רן מלמד: הוויכוח היה האם משרד התקשורת או המפקח על הבנקים, שהוא מפקח על הבנקים.

<רן מלמד: אדוני, אני חייב להגיד לכם שכל עוד הסוגיה הזאת לא תיפתר, אין שום סיכוי להפוך את הבנק – ויש תכנית מפורטת שאשמח להציג אותה בפניך, המנכ"ל, איך להפוך אותו לרווחי ויעיל לטובת העובדים, אבל צריך יהיה להחליט קודם כל מי יפקח עליו.

<רן מלמד: עד שזה לא יבוא לידי פתרון, אני חושב שיהיה קשה מאוד להתקדם.

איתן כבל: תודה לחברי רן מלמד.

איתן כבל: המקומות שבהם ניתנים השירותים נראים יותר קטנים מקופסה מאיביי, זה הכול ביחד, וזה מתחבר לא רק לצרכנים, אלא גם לתנאי העובדים.

איתן כבל: כשהעובד נמצא במקום מעיק, התחושה מעיקה עליו, כך הדברים גם נראים.

<בני כהן: אני יושב ראש ארגון סוכני הדואר.

<בני כהן: במהלך השעתיים שאנחנו יושבים פה, שמענו על סניפים, על עובדים, לא שמענו על סוכנויות.

<בני כהן: יחידות הדואר, כ-700, מחולקות לשניים: לסניפים ולסוכנויות.

<בני כהן: רוב הציבור שיושב כאן מקבל את השירותים מסוכנויות, יש כאלה כיום כ-380.

<בני כהן: הסוכנויות בקריסה.

<בני כהן: חלק מהתהליך שמתבצע היום, אם לא ייקח בחשבון את סוכנויות הדואר, הרפורמה הזו וכל השינויים לא יוכלו לקרות.

<בני כהן: רוב השירותים שהוא דיבר עליהם וחבר הכנסת שדיבר עליהם בטייבה ניתנים על ידי סוכני דואר, סוכנים עצמאיים, שלהם אין לא גיבויים ולא האוצר דואג להם, והם מחר יכולים ללכת הביתה.

<בני כהן: אם את זה לא יפתרו, אני אומר למנכ"ל, שהשינויים לא יוכלו להתבצע, כי השירות לרוב ציבור מדינת ישראל ניתן על ידי סוכנויות הדואר.

דב חנין: אדוני היושב ראש, אני מתנצל, אני לא הייתי ברוב הדיון.

איתן כבל: אבל בטח אתה בא עם ידע אישי.

דב חנין: אני אומר את זה באמת מתוך ידע אישי, אדוני היושב ראש, אנחנו חייבים להיכנס בעובי הקורה בתחום הזה.

דב חנין: אני סומך עליך, כי המערכת הזאת נמצאת בקריסה מוחלטת.

איתן כבל: התייחסנו לזה.

דב חנין: אנחנו מקבלים תלונות מכל הכיוונים.

דב חנין: שירותי הדואר הם שירותים חיוניים, סניפי דואר, סוכנויות דואר, המערכת הזאת לא עובדת.

דב חנין: היא לא עובדת.

איתן כבל: שאדוני יידע, שברגע זה שאנחנו יושבים כאן ומנהלים את הדיון, הנייד שלי, הנייד של מנהלת הוועדה, הטלפונים של מזכירות ועדת הכלכלה לא מפסיקים ממש בזמן אמת לקבל טלפונים ותלונות.

איתן כבל: שקלתי והחלטתי שלא, כיוון שזה אומר להתחיל לקרוא עכשיו את כל התלונות שמגיעות.

<לאה ורון: יש אזרח, שבתא דואר שלו יש שבעה מכתבים של שבעה אנשים אחרים, ולמרות שהוא הודיע מספר פעמים לדואר, הם לא נאספו.

איתן כבל: והוא לא כהן...

נחמן שי: אני רק רוצה להזכיר, אדוני היושב ראש, יכול להיות שזה כבר נאמר בדיון הזה, שאנחנו נמצאים במצב חריג, שבו שר בממשלת ישראל מודיע שאין לו אמון בדואר, שר התחבורה אומר שאנחנו נפסיק לשלוח רישיונות, כי זה לא עובד, זה לא מגיע לאנשים.

נחמן שי: אני לא חושב שיש איזשהו תחום, שהממשלה עצמה מביעה בו אי אמון כזה, כמו מה שקורה בתחום הדואר, המצב קטסטרופה.

<עופר עטיה: - - -

איתן כבל: את זה תגיד לשר, לא לו.

איתן כבל: אמיר השכל, בבקשה.

איתן כבל: אחריו עופרה לוי, ואחרון הדוברים יהיה יגאל לוי.

<אמיר השכל: אם תיכנס לאתר הדואר, תראה שהדואר מספק 91 שירותים ומוצרים שונים.

<אמיר השכל: 35%, בלשון המעטה, אינם בליבת העיסוק, ולכן פה מדברים על דואר חברתי וכו', אני מציע לאט לאט.

<אמיר השכל: בואו קודם כל נטפל בליבה, ואחר כך נתעסק ביתר.

<אמיר השכל: אני שואל את עצמי, למה צריך בדואר לקבל שלט של חברת יס, מה הקשר של זה לדואר?

<אמיר השכל: זאת דוגמה אחת, תאמין לי שאם תיכנס, תראה הרבה.

<אמיר השכל: 15 לחודש, יום קריטי בסניפי הדואר, אחת הסיבות – תעריפי העמלות עבור תשלומי מע"מ והדברים הלאה בין הדואר לבין הבנקים שונים, ולכן יש פה גם פוטנציאל להתעסק אתו.

<אמיר השכל: אין מענה לגידול אוכלוסייה.

<אמיר השכל: אני גר ביבנה, יבנה בשנתיים וחצי האחרונות גדלה ב-11,000 תושבים, מ-35,000 ל-46,000.

<אמיר השכל: נשארנו עם סניף מרכזי אחד ושתי סוכנויות דואר של שלושה מטר על שלושה מטר.

<אמיר השכל: זמני פתיחת סניפים, הוצגו פה 119 סניפים, יש 700, 119 ב-10 חודשים.

<אמיר השכל: התעריפים, אף אחד לא דיבר על זה.

<אמיר השכל: באחד בינואר התעריפים קפצו, אתן לך דוגמה: חבילה עד חצי קילו עלתה ארבעה שקלים, עולה היום 9.70 – 140%.

<אמיר השכל: דואר, מעטפה רגילה מ-1.80 שקלים ל-2.20 שקלים.

<אמיר השכל: התעריפים קפצו דרמטית, השירות ירד דרמטית.

<אמיר השכל: חלוקת דואר של חמישה ימים בשבועיים היא חלק מהסיפור.

<אמיר השכל: אני יכול להגיד לך, שביבנה מחלקים יומיים בשבוע.

<אמיר השכל: דרך אגב, לגבי יעילות, אני גר בשכונה ש-30 שנים מחלקים דואר באשקובית, לא רצים מבית לבית.

<אמיר השכל: חבל עליה, למה לא לאמץ את הפתרון הזה במקומות אחרים?

<אמיר השכל: דבר אחרון שהוא לא מידע אישי, אלא נמסר לי, אבל יש טענה שהמיון של הדואר שהיה מבוצע בלילה בוטל, והנה לך שוב פעם צוואר בקבוק.

<אמיר השכל: אני לא יודע אם זה נכון או לא נכון.

<אמיר השכל: בכל אופן תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני באמת לא רוצה לקרוא, אני מרגיש עכשיו כמו בגלגל"צ, שמודיע על דיווחי תנועה.

איתן כבל: כל רגע נכנסת לי עוד הודעה מגבעתיים.

<עופרה לוי: אני רוצה להעלות נקודה, שלא התייחסו אליה עד עכשיו בנוגע לשירותים שהדואר מעניק לציבור.

<עופרה לוי: הציבור בישראל מורכב מצרכנים, אבל הוא מורכב גם מעסקים, עסקים קטנים, שיש להם אתרי מכר באינטרנט, שירותי דואר בתחום של סחר באינטרנט, הזמנת מוצרים, זה תחום בצמיחה אדירה, אני לא צריכה לספר לכם.

<עופרה לוי: התפלאנו מאוד לגלות, ש-60% מהרכישות באינטרנט שנעשות בארץ על ידי ישראלים הן של הזמנות של מוצרים מחוץ לארץ, וחלק גדול מהסיבה של זה נעוץ בעובדה, שהחבילות – לא מבוצע עליהן מעקב ברשות הדואר והן הולכות לאיבוד.

<עופרה לוי: אנחנו יכולים לקבל תלונה על אותו סיפור משני הצדדים, הצרכן אומר: הזמנתי באינטרנט ולא קיבלתי, העסק אומר: שלחתי דרך הדואר את ההזמנה של הלקוח שלי, אבל קיבלתי אותה בחזרה בטענה שהלקוח לא בא לדרוש, בעוד שהלקוח אומר שהוא לא קיבל ובוודאי שהוא רוצה לקבל.

<עופרה לוי: התוצאה של זה מאוד ברורה.

<עופרה לוי: בסופו של דבר, צרכנים פונים לשווקים חיצוניים, זה נזק לכלכלה שלנו בתוך המשק הישראלי.

<עופרה לוי: זה כמובן פוגע בצרכנים, אבל זה פוגע לא פחות בבעלי העסקים הקטנים, שפתחו אתר מכר ולא מסוגלים לתת שירות כמו שצריך ללקוחות.

<עופרה לוי: תודה, אדוני היושב-ראש.

<יגאל לוי: קודם כל, אם מישהו חשב בציבור ששירותי הדואר כבר חלף זמנם והם לא חשובים, אז אני חושב שהישיבה שאדוני כינס פה והזעקה הציבורית כמה השירות הזה חשוב, היא התשובה הטובה ביותר, וככה גם הממשלה על זרועותיה השונות מתייחסת לעניין, ולא רק משרד התקשורת, וחבריי פה מהאוצר ומרשות החברות חטפו את שלהם פה מחברי הכנסת.

<יגאל לוי: אני חייב להגיד שבדיונים הפנימיים שלנו, כאשר משרד התקשורת שם על השולחן את טיב השירות לציבור ודורש פתיחה עד השעה 20:00 ודורש לפתוח נקודות מסירה, ברור לחבריי מהאוצר שיהיה קשה יותר למכור חברה עם חובות שמשרד התקשורת דורש מהחברה, והדברים האלה נכנסים, נכנסים לרישיון.

<יגאל לוי: חשוב שחברי הכנסת יידעו, שמאוד חשובה ההתגייסות של המנכ"ל ושל העובדים, כמו ששמענו פה, אבל זה לא וולונטרי.

<יגאל לוי: בגלל החשיבות שגם משרד האוצר וגם משרד התקשורת רואים בשירותי הדואר, כל הדברים שצוינו כאן:

<יגאל לוי: פתיחת הסניפים עד שעה מאוחרת, מערכת הניטור – ואולי אני גם אבשר לך, גברתי, שמערכת ניטור שהכנסנו לרישיון חברת הדואר, שתעקוב אחרי כל דברי הדואר מקצה עד קצה, זה כבר מופיע ברישיון, המערכות של ניהול תורים בסניפי הדואר מופיעות ברישיון, מסירת 90% מדברי הדואר הרשומים בבית הנמען, וכן – כרכנו את זה גם בפרמיה של העובדים.

<אילנית נדב: לא ישים.

<יגאל לוי: 90% מסירה בבית, מכיוון ששמענו את זעקת הציבור, וגם אדוני בוודאי שמע את זעקת הציבור, שבאים אליהם בבוקר הביתה והם לא בבית, ואז הם צריכים להגיע לסניף לקבל את הדואר.

<יגאל לוי: את כל הדברים האלה כללנו ברישיון חברת הדואר, מתוך כוונה כן להביא בשורה לציבור.

<יגאל לוי: לעניין התעריפים, נכון נאמר פה שתעריפי חברת הדואר עלו.

<יגאל לוי: אני חייב לציין שהיתה ועדה ציבורית, שבדקה את עלויות חברת הדואר, שישבה על המדוכה במשך שנתיים, שמעה את כל הצדדים, יכולת לשמוע פה אדוני היושב ראש גם מהנהלת הדואר וגם מהעובדים, שהדברים נעשו בשיתוף פעולה.

איתן כבל: יגאל, עזוב, אני לא רוצה להתעסק עם זה.

איתן כבל: למרות שזה חלק מהנושא, זה לא הנושא המרכזי.

<יגאל לוי: משפט סיכום.

<יגאל לוי: כל ההתחייבויות שאדוני שמע פה מחברת הדואר אלה התחייבויות שמשרד התקשורת עיגן ברישיון חברת הדואר.

איתן כבל: השר יודע על זה?

<יגאל לוי: השר העניק את הרישיון לחברת הדואר, וחייב אותה לספק את השירות הזה, כך שאנחנו בהחלט ניפגש פה בסוף השנה.

<שמעון פרג'ון: ברשותך, משפט לפני שאתה מסכם.

<שמעון פרג'ון: מכיוון שאני מתייחס לכובע של העובדים, אפרופו אס-אם-אסים שאני מקבל, וכדי שלא יטעו אותך בשידור חי מול כל האומה, אני בטוח שבהתחייבות שדיברנו על שמירה על העובדים וגם על הדברים שהוצגו כאן על ידי העובדת, חשוב שיידע אדוני שבפייסבוק הפרטי שלה, וזה מה שמעבירים לי, היא מתסיסה למרד והיא מתסיסה למחאה.

<אילנית נדב: לא, אני לא מתסיסה, זה לא נכון.

<שמעון פרג'ון: זה לא ויכוח, אני כרגע אומר את דברי, ברשותך, שהיא מתסיסה למחלה, והכול מהפייסבוק שלה מגיע אלי מהעובדים.

<שמעון פרג'ון: לכן אני בטוח שנאה דורש, נאה מקיים, וכולנו חייבים לשמור על המערכת.

איתן כבל: שמעון, אני מבין שהיא סוג של אופוזיציה, מותר לה.

איתן כבל: אתה יודע, אני כל החיים שלי באופוזיציה.

איתן כבל: בוא נגדיר את זה ככה, אני לא אתן לאף אחד למנוע ממני ומאנשים שהם חלשים בתוך המערכת, צריך תמיד לזכור שזה סוג של גלגל, וברשות הדואר אתם יודעים את זה, גם בקרב אלה שמגינים על העובדים.

איתן כבל: אני לא רוצה לעסוק בזה.

<שמעון פרג'ון: יודעים ומאמצים, היא יכולה להעיד.

איתן כבל: ברשותכם, אדוני המנכ"ל, הדברים די ברורים.

<דניאל גולדשטין: ברשותך, אני רוצה לומר שניים, שלושה דברים.

<דניאל גולדשטין: כל השאילתות שקיבלנו לגבי האזורים הבעייתיים, אנחנו עושים עכשיו סריקה של כל האזורים לוודא איפה יש צפיפות, בעיות ותורים לא סבירים, ובכל המקומות האלה נפתח מרכזים שיקלו על התהליך.

<דניאל גולדשטין: נערוך רשימה ונעביר אותה.

<דניאל גולדשטין: בסך הכול זאת בחירה של מדינת ישראל, אנחנו גוף עסקי.

<דניאל גולדשטין: הרישיון שלנו מגדיר במה אנחנו צריכים לעסוק, אנחנו מסתכלים על מעבר לזה, הרישיון זה המינימום.

<דניאל גולדשטין: אנחנו רוצים בסוף להגיע למצב שאנחנו ניתן את מה שהאזרחים מצפים מאתנו כלקוחות, ועל זה אנחנו עובדים.

<דניאל גולדשטין: אנחנו עוסקים בשיפור שיטות, שיגדיר יותר מיון ממוכן, פחות מיון ידני, פחות עבודת ידיים, יותר זמן לטפל בלקוחות, כך שהבשורה היא בשורה כוללת, מערכתית ולא באה מתוך האירועים הקיימים, אלא מתוך האופן בו אנחנו רוצים לראות את הדואר בעתיד הקרוב.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה לסכם את הדיון הזה.

איתן כבל: קודם כל, אני מאוד מקווה שיימצא משקיע, שיסכים בתנאים הלא פשוטים האלה שנמצאת בהם החברה – ואני מאוד מאוד מקווה, שבהפוך על הפוך אין כאן גורמים שמבקשים להוריד את המחיר של רשות הדואר לכזה, שבסוף יהיה איזה מישהו שיגיד: יאללה.

איתן כבל: כבר ראינו דברים מעולם - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: תשלמו לי ואז אני אקח.

איתן כבל: - - תשלמו לי, אני אקח ואז האוצר הבלום יימצא.

איתן כבל: אני אומר לפרוטוקול, שימו לב – אני אומר את זה ליגאל ואני אומר את זה לכולם – שיותר מפעם אחת מצאנו את עצמנו במצב, שגורמים בצורה כזו או אחרת גרמו לגוף להגיע לכדי התרסקות כדי להוריד את מחירו, כדי שבסוף יימצא קונה, ובסוף אחרי הקנייה, הבוננזה הגדולה מתגלית.

איתן כבל: אני אומר את זה כדי שהדברים יהיו כתובים בפרוטוקול.

איתן כבל: שנית, חברת הדואר, חלוקת דואר או טיפול בדבר דואר הוא שירות אזרחי צרכני חיוני מן המדרגה העליונה.

איתן כבל: זו איננה הטבה, ואומר לכם יותר מכך – העולם אמנם שייך לצעירים, אבל העולם של הדואר הזה עדיין הוא של קבוצה מרכזית בתוך האוכלוסייה הישראלית, שחיה ונושמת דואר לסוגיו.

איתן כבל: ואתם חייבים למצוא את הדרך, כי אתם לבדכם בשוק, כי עדיין את אותו דבר דואר שמגיע לאבא של רן מלמד, רק חברת הדואר שולחת.

<קריאה: - - -

איתן כבל: אני יודע מה אבא שלו מקבל, לא מה אתה יודע.

איתן כבל: ושלא נדבר על הפריפריה, תאמין לי, לפניך אני הייתי שותף בתהליך בחדר הקטן למטה, כשהתחלנו את השאלה האם להכניס גופים מתחרים לחברת הדואר, כן או לא, הדואר הכמותי.

איתן כבל: אני הייתי שם, וקיווינו שזה ישנה ויעשה, ובא לציון גואל.

איתן כבל: אני לא מקנטר, אני בסך הכול מנסה לפקוח עין.

איתן כבל: אי אפשר לדבר פה במושגים של הפרטה ושהכול פה יהיה בסדר.

איתן כבל: אני אומר זאת בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים, מבחינתי דואר זה כמו חינוך, כמו בריאות, כמו כל שירות אחר.

איתן כבל: הגברת שצולמה בתכנית "הצינור" של גיא לרר, האורחים שלה לא מקבלים בזמן את ההזמנות לחתונה, ועוד אף אחד גם לא יודע לתת פיצוי על זה.

איתן כבל: אנחנו מכירים את זה, יכול להיות שאנשים לא הגיעו לחתונה, היא בנתה עליהם, ההכנסות שלה הרי קטנו.

איתן כבל: אלה דברים שאנחנו מכירים.

איתן כבל: מי יפצה אותה?

איתן כבל: מי יפצה את חאג' יחיא על השוברים שהגיעו כשפג תוקפם?

איתן כבל: מי ערב לכך שהגיע דואר רשום כזה או אחר אחרי המועד ובגלל שלא שילמת קנס תקבל כפל קנס?

איתן כבל: מה תגיד לשופט?

איתן כבל: אלה החיים, הם בדיוק כך.

איתן כבל: ולכן אני אומר לך, אדוני המנכ"ל – ולפני שאני אומר לך, חשוב לי להגיד לשמעון יושב ראש ארגון העובדים ולכם בכלל – אין כמעט מקום עבודה שנסגר בגלל העובדים.

איתן כבל: אני אומר אין, כי אני לא רוצה שיבוא איזה מאן דהו ויראה לי איזושהי פינה, אבל כמעט כל מקומות העבודה נסגרו או בגלל חזירות של הבעלים או ניהול כושל של המנהלים, אבל תמיד דבר אחד ברור, ולא משנה איפה – מי שמשלם זה העובד.

איתן כבל: ועוד כמו ששמעון עשה, בחוסר ברירה, הוא אפילו מתנצל שלא בטובתו, כי הוא צודק: מה המחיר, שכולם ילכו הביתה או חלק ילכו הביתה?

איתן כבל: אלה דברים שצריכים להיות נכס צאן ברזל בהתנהלות שלנו, כי כשאנחנו מגיעים לנקודת קצה, כולם מסתכלים: מי עשה את זה?

איתן כבל: מי יצר את זה?

איתן כבל: האם העובד שעכשיו צריך לסחוב על גבו קילו, או העובד שעובד בתת תנאים, כי אמרו לו שצריך להתייעל?

איתן כבל: והמילה הזו היא אחת המילים הכי מרמות, הכי טעונות שיש.

איתן כבל: זה לא אומר בשום מקום שהעבודה לא צריכה להיעשות כמו שצריך, ובסוף כולנו מקבלי שירות, וכולנו באותה מידה נותני שירות, כל אחד במקום עבודתו ובמקום בו הוא נמצא.

איתן כבל: אני אומר שוב, אדוני המנכ"ל, אליך אני פונה, אנחנו שוב מברכים אותך בברוכים הבאים ובהצלחה.

איתן כבל: יש לך ולכם משימה, גדולה, ענקית.

איתן כבל: עם כל הדברים שנאמרו כאן, התנהגנו אליכם בכפפות של משי – בכפפות של משי, אני רוצה שתבינו את זה, אבל זו הפעם האחרונה.

איתן כבל: לא יהיה מועד ב'.

איתן כבל: מנקודת המבט שלי, ואין לי ספק שאני מדבר בשמם של כל חברותי וחברי, אלה שישבו כאן והם חברים בוועדה ואלה שלא, שבפעם הבאה אנחנו נדרוש תשובות ברורות, ואם אדוני נתן כותרת של 10 דקות, אנחנו נבקש לבדוק את ה-10 דקות המתנה בתור.

איתן כבל: ואם אדוני דיבר על פריפריה ודואר רשום, אני אפילו לא אתפוס אותך עדיין בבנק הדואר, אמיר השכל, אבל בכל הנוגע למערכת היחסים בין הלקוח לבין חברת הדואר, לא יהיו יותר הנחות.

איתן כבל: מבחינת העובדים, שמעון, חובתך לעשות הכול לשמור על זכויותיהם, שלא בגלל הפחד לצאת למרחב – כי אין מרחב מחוץ לחברה, רובם המכריע לאן ילכו?

איתן כבל: ואני לא מדבר על העובדים הוותיקים, אלא אותם עובדי קבלן, כי גם הכי קל להסב את כולנו לעובדי קבלן, ואין לי ספק שהיו כאלה שהיו רוצים שגם אנחנו נהיה עובדי קבלן.

איתן כבל: כל אחד יסתכל למציאות ויחשוב כאילו מדובר באביו ובאמו, באחיו ובאחותו, בדודו ובדודתו, בבנו ובבתו, וכך צריכים הדברים להיות.

איתן כבל: באחד בינואר 2016 הפעם אנחנו נזמין גם את המפקח על הבנקים או נציג מטעמו, שיבוא וייתן התייחסות מלאה לעניין.

איתן כבל: נעקוב פה מקרוב אחר כל התפתחות.

איתן כבל: אדוני, אני מבקש שבעוד חודשיים ימים תיתן לנו דוח קצר כתוב על התפתחות העניינים, עוד לפני הדיון.

יוסי יונה: בהמשך לדברים שאמרת, אדוני היושב ראש, האם גם המנכ"ל יהיה מוכן לתת לנו דיווח על המאמצים שהוא יעשה עד לתאריך זה באשר לפתיחתו של בנק חברתי, או בכלל שירותים פיננסיים.

איתן כבל: זה לא בנק חברתי, אבל הוא ייתן שירותים חברתיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם הקריטריונים של מספר התושבים.

איתן כבל: חברי הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, יוסי יונה ואורי מקלב, אני אשמח שאתם תכינו רשימת שאלות, שאנחנו בוועדה נעשה להן איזה סוג של ריכוז ונעביר אותן למנכ"ל.

איתן כבל: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.