ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 37, 2015-07-27 09:30

טלי פלוסקוב: בוקר טוב, חברים.

טלי פלוסקוב: ראשית, אנחנו מתנצלים על עיכוב קצר בתחילת הוועדה.

טלי פלוסקוב: יושב-ראש הוועדה מתעכב בוועדת הכנסת – יש שם דיון מהיר, והוא יגיע, אני מבינה, בקרוב.

טלי פלוסקוב: בוקר טוב לכולם - כבוד השר, סגן השר, מנהלת הוועדה, צוות הוועדה, חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: הנושא על סדר-היום: הדיור הציבורי - התכניות להגדלת מאגר הדירות, דירות מותאמות לבעלי מוגבלות ותחזוקה ושיפוץ.

טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים שכרגע מלאי הדירות הציבורי היום, 60,500 דירות.

טלי פלוסקוב: כולנו מבינים שזה ממש לא מספיק, על-פי הצרכים שכולנו מכירים.

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו נבקש מכבוד השר, לתת לנו תמונת המצב – מה התוכניות, מה נכון להרגע, מה הצפי, כולנו נשמח לשמוע, ואז נמשיך בדיון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר.

יואב גלנט: בוקר טוב.

יואב גלנט: ראשית, אני רוצה לפתוח בנתון.

יואב גלנט: לפני כעשרים שנה 14% מהדירות במדינת ישראל היו דירות בדיור ציבורי.

יואב גלנט: היום המצב הוא 2%.

יואב גלנט: איך הגענו למצב הזה – זו שאלה מתמשכת.

יואב גלנט: יש בה, כמובן, גם גידול אוכלוסייה ורכש מועט של דירות, וגם לחליפין מכירת דירות, בעיקר בעשור האחרון, כולל בשנה וחצי האחרונות.

יואב גלנט: נכון להיום המספר ירד מכ-110,000 בתחילת שנות ה-2000 ל-62,000, פחות או יותר, בעת הזאת, ואני מדבר על כלל המלאי של הדיור הציבורי.

יואב גלנט: בנוסף, אנחנו תומכים בסדרי גודל של 130,000 משפחות באמצעות סיוע בשכר דירה.

יואב גלנט: אלה ראשית המספרים.

יואב גלנט: עם המציאות הזאת אנחנו מתמודדים.

יואב גלנט: אני מזכיר שבכל שנה ממשיכות להירכש דירות על-ידי דיירים שזכאים לכך מתוך הדיור הציבורי, לפי החוק של רן כהן.

יואב גלנט: אנחנו, כמובן, מאפשרים את זה.

יואב גלנט: מה שעשיתי לאחרונה - עצרתי את מכירת הדירות שהן לא לאלה שזכאים לכך על-פי חוק, לפחות על-מנת לשמר את המצב הקיים.

תמר זנדברג: כמה זכאים לדיור הציבורי ממתינים?

יואב גלנט: תני לי לסיים את הסקירה, ואענה על כל השאלות.

יואב גלנט: בסך הכול אני מניח שתקבלו תשובות.

יואב גלנט: עכשיו בואו נסת

יואב גלנט: כל על המציאות שאנחנו חווים, ומה ניתן לעשות אתה.

יואב גלנט: המציאות היא שהשכבות החלשות, שזקוקות לפתרונות לדיור, לא הולכות וקטנות – גם בגלל גידול האוכלוסייה, וגם מפני שתמיד יש לנו מציאות שבה יש בשולי החברה אנשים שמסיבות שונות, לא מצליחים להתגבר על קשיי היום-יום, וכידוע, נושא הדיור הוא נושא מרכזי בסל הקניות, ולא סתם באנו עם המסר הזה.

יואב גלנט: אני רוצה לומר לכם מה חמש הנקודות העיקריות שאני קבעתי לעצמי כדי להתחיל לטפל בנושא הדיור הציבורי כבר כעת.

יואב גלנט: אני חייב לומר, שכאשר אני מסתכל על עשור אחורה, ואני לומד את הנתונים, ומסתכל על מה אנחנו עושים, ומשוחח עם ראשי המשרד ועם הגופים החברתיים ועם ראשי ערים ועם חברי הכנסת, אני מבין שיש בעניין הזה שינוי כיוון שלא נעשה לפני כן, ועל הקו הזה, כמובן, אפשר להביע עמדה.

יואב גלנט: ראשית, ברחבי מדינת ישראל יש 700 דירות ריקות – חלקן עומדות עשרות שנים - בבית שאן, בבאר שבע, בדימונה ובמקומות אחרים.

יואב גלנט: אני קבעתי שנאייש 500 מתוך הדירות האלה, שזה הרוב, וזה יתבצע, עד החגים הללו של שנת 2015, ונשלים את היתר, למעט אולי שוליים, שהם חיכוכיים, עד סוף השנה הזאת.

יואב גלנט: המשמעות היא שקודם כל לא יעמדו דירות ריקות במקומות שבהם נמצאים אנשים, שממתינים לדיור ציבורי.

יואב גלנט: אני מעדיף להסביר למשפחה, מדוע משפחה אחרת נכנסה לדירה, מאשר להסביר לשתי משפחות, מדוע הדירה ריקה.

יואב גלנט: זה דבר ראשון.

יואב גלנט: מדוע זה לא נעשה עד היום - איני יודע.

יואב גלנט: החלטה ראשונה.

יואב גלנט: החלטה שנייה, אנחנו נכנסים לשיפוץ מסיבי של הדיור הציבורי הקיים כיום.

יואב גלנט: סדרי הגודל שנעשו עד היום הם בסדרי גודל של בין מאות ל-1,000, ולפעמים בשנה האחרונה, כתוצאה מהפעולה של עמידר, כמעט 2,000 דירות.

יואב גלנט: אנחנו מתכוונים לעלות לבין 4,000 ל-5,000 דירות לשיפוץ בכל שנה, ויותר מזה.

יואב גלנט: זה לא רק השיפוץ של הדירה עצמה, שסדר גודל העלות כ-30,000 שקל, אלא גם שיפוץ של המבנה עצמו, ובמקומות שנצליח באופן מתאים ובהסכמת הדיירים והעירייה, גם כניסה לכל תנאי החיים במתחם עצמו עם הגינות והלובי בכניסה וכן הלאה – דברים שקיימים במקומות מסוימים בארץ.

יואב גלנט: ראינו אותם בעפולה עלית, ראינו אותם בנצרת ובדימונה, אבל לא בהיקף מספיק.

יואב גלנט: זה הנושא השני.

יואב גלנט: יש הבדל עצום בין דייר שגר בדירה מוזנחת באזור מוזנח, שהחצר היא חצר אחורית של כל השכונה, על כל המשמעויות שלה, לבין דייר שגר במקום שהוא מאיר עיניים.

יואב גלנט: לראייתי, זה גם פתרונות דיור מבלי לקנות אלא פשוט בשיפוץ - זה משנה את התמונה.

יואב גלנט: הנושא השלישי.

יואב גלנט: אנחנו הכנסנו בקבינט הדיור את האפשרות שבכל פרויקט של מחיר למשתכן למדינה תהיה היכולת לרכוש עד 5% מהדירות.

יואב גלנט: זה לא אומר שאנחנו נרכוש בכל פרויקט, זה לא אומר שתמיד זה יהיה 5%, וזה עדיין צריך לעבור דרך אישורים – גם דרך מינהל מקרקעי ישראל במועצה שלו, ואני מקווה ומניח שזה יעבור, וגם כמובן לתקצב את הנושא הזה.

סוגריים ואומר: הנושא הבא, אנחנו נקנה דירות בשנת 2015 ו-2016 בסכום שיש לנו על-מנת להגדיל את המלאי, ולו במעט.

סוגריים ואומר: 700 מיליון יש עכשיו.

סוגריים ואומר: אני מקווה להגיע למעבר לזה.

קריאה: מה היחס בין הזכאים- - -

יואב גלנט: תכף נדבר על הזכאים.

יואב גלנט: אני נותן סקירה כללית, נותן את התמונה.

יואב גלנט: אחרי זה נדבר על הזכאויות.

לנקודות, אמרתי: נקודה אחרונה, שאין מאחוריה עוד תוכנית ספציפית מוגדרת, אבל תהיה בקרוב, זו תוכנית ארוכת טווח שאנחנו עושים עם עמידר.

לנקודות, אמרתי: יושבים פה גם קלפן וגם איציק לקס, המנכ"ל והיושב-ראש, שישבו אתנו לא אחת, כולל בשבוע האחרון, על הדברים, מתוך כוונה לשפר את הדיור הציבורי, שנמצא בראשות עמידר, באמצעות פרויקטים של פינוי-בינוי, באופן כללי.

לנקודות, אמרתי: איפה שיש לנו רוב, שהשוכרים או הבעלים זה המדינה, אנחנו נהיה מסוגלים להוריד בניין, לשים בניין יותר גדול לרווחת התושבים, וחלקו לתת לאנשים נוספים או למכור ולעשות עם הכסף הזה שימוש.

לנקודות, אמרתי: את כל התום הזה במשרד הבינוי והשיכון, שאני אחראי עליו, מוביל סגן השר ג'קי לוי, יד ימיני לנושא הזה, בהרבה מאוד ניסיון וחכמה – גם כראש עיר וגם במה שהוא מכיר מהעבר, ובשיתוף הפעולה הזה אנחנו מנסים להביא את הבשורה הזאת.

לנקודות, אמרתי: אלה הדברים העיקריים שקשורים לתמונת המצב ולתוכנית, ואני נכון לענות על כל שאלה שיש.

לנקודות, אמרתי: בבקשה.

טלי פלוסקוב: קודם כל, אני מבינה שיש פה שאלות מחברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, מי שרוצה לשאול – לא הבעת עמדה.

טלי פלוסקוב: תמר, בבקשה.

תמר זנדברג: כיוון שאני תכף צריכה ללכת לנהל ישיבה בוועדה אחרת, אני רק רוצה להודות לשר ולסגנו, שנדמה לי שכל מי שעוסק בתחום הזה יכול להרגיש בשינוי גישה מאז שנכנסתם – חובה לומר.

תמר זנדברג: המציאות היא כל כך מבהילה, מה שתיארת כרגע.

תמר זנדברג: גילוי נאות – אני הייתי העוזרת של רן כהן, ורן כהן עם החוק החשוב שהוא עשה, הצד השני שלו, שהיה הוספת מלאי לדיור הציבורי, מעולם לא מולא, לא ברכישה ולא בבנייה.

תמר זנדברג: לכן אנחנו היום במצב שהרבה פעמים הרבה גורמים מאשימים את רן כהן, שבגללו אין דיור ציבורי, בגללו הדירות נמכרו, ולמי נמכרו – לדיירים שבפעם הראשונה בחייהם הפכו לבעלים של דירה, שזה אלמנט תורשה; כמו שאנחנו יודעים, לא רק עושר עובר בירושה – גם עוני עובר בתורשה.

תמר זנדברג: באמת היתה פה איזו עצירת גלגל עוני מתגלגל מאוד מהר.

תמר זנדברג: רק מה – הצד השני מעולם לא התרחש.

תמר זנדברג: ואז הגענו למצב באמת מבהיל, שאנחנו נמצאים בו היום.

תמר זנדברג: קודם כל, הנתון שציינת, אדוני השר, שהוא אחוז הדיור הציבורי בכלל הדירות במדינה.

תמר זנדברג: הדבר השני הוא כמה זכאים ממתינים.

תמר זנדברג: 2,300 זכאים בלבד.

תמר זנדברג: וכאן נכנס עוד נתון, והוא - במהלך השנים הוקשחו הקריטריונים, ואז יש לנו המון אנשים שהם מחוסרי דיור.

תמר זנדברג: אנחנו מגדירים אותם חסרי דיור, שהיו צריכים להיות זכאים, אבל לא מוגדרים כזכאים על-ידי הקריטריונים של משרד הבינוי.

תמר זנדברג: לכן, נדמה לי, אנחנו מדברים הרבה על משבר הדיור – המשרד שלכם ושר האוצר, התחלתם את הקדנציה עם רצון לפתור את משבר הדיור הכולל.

תמר זנדברג: פתרון משבר מתחיל מהחוליה החלשה שלו, וזה הדיור הציבורי.

תמר זנדברג: לכן אני חושבת שדרושה כאן עבודה מקיפה – קודם כל, לבדוק לא רק את הזכאים על-פי הקריטריונים הקיימים, אלא מה הכשלים – יש פה המון גורמים אזרחיים שתכף ידברו – מה הכשלים בדרך לזכאות, כמה ילדים זה מצריך לעשות – סליחה שאני אומרת את זה בצורה כזאת – על-מנת להיות זכאים.

תמר זנדברג: מה קורה באותם פרויקטים של פינוי-בינוי – התייחסת לזה, אבל עולה חשש מאוד כבד מצד הרבה מאוד דיירים שהיום נמצאים בדירה שהם עוד איכשהו יכולים להרשות לעצמם, אבל בפרויקט הפינוי-בינוי העתידי חשש כבד שלא יוכלו להרשות לעצמם את הדירה הבאה, גם אם חלק ממנה יצטרכו לשלם עליה שכר דירה וכו' – איפה זה עומד.

תמר זנדברג: הנושא האחרון, וגם התייחסת אליו בקצרה, הוא הנושא של ההתחדשות העירונית.

תמר זנדברג: בעצם יש פה דאגה שחברה ממשלתית, במיוחד עמידר, אבל בכלל, דיור ציבורי שהוא בבעלות המדינה, יהפוך להיות גורם יזמי ולא גורם שירותי לטובת הדיירים.

תמר זנדברג: אנחנו היינו רוצים לראות את עמידה – ועמידר זו דוגמה, אבל באופן עקרוני, את הדיור הציבורי, כמנוהל, מתוחזק, מושכר על-ידי הממשלה כשירות, כי קורת גג היא זכות יסוד, ולא היינו רוצים לראות את המדינה מרחיקה עדות ממנה לאט-לאט ודוחקת לפרויקטים יזמיים, סמי יזמיים או חצי מופרטים, ובסופו של דבר מי שיצטרכו לשלם מחירים שהולכים ועולים ולא יכולים לעמוד בהם, זה הדיירים.

תמר זנדברג: אני מתנצלת שאני צריכה תכף ללכת, ולא יכולה להישאר לתשובות.

טלי פלוסקוב: לכן לא עצרתי אותך, כי ביקשתי בשלב זה רק לשאול את השאלות, כי הבנתי שאת צריכה ללכת.

טלי פלוסקוב: כרגע אני פונה שוב לחברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אנחנו בשלב השאלות.

טלי פלוסקוב: אחר כך נפתח את זה לדיון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: שאלה קצרה.

יצחק וקנין: אדוני השר, אני בשנים האחרונות עד לכך, לפחות בכובע השני, בוועדת כספים, כאשר דנים בתקציב הבינוי והשיכון, כמעט בכל השנים האחרונות אנחנו את העודפים של משרד השיכון לקחנו, ונתנו למשרד הביטחון – אני אומר את זה באחריות – ולא בסכומים קטנים אלא במיליארדי שקלים; ב-700 מיליון, בחצי מיליארד שקל.

יצחק וקנין: אין שנה שזה לא היה בשנים האחרונות.

יצחק וקנין: בשנתיים האחרונות, בגלל שינויים מסוימים, היה פחות, אבל החזרנו כסף ממשרד הבינוי והשיכון למשרד הביטחון, למשרד הפנים, למשרד התחבורה.

יצחק וקנין: לא נוצל, וזה בסעיף המשכנתאות בדרך כלל.

יצחק וקנין: אני חושב שמה שהצגת בגדול הוא כיוון נכון, אבל תמיד אמרתי: צריך לטפל בדיור, אדוני השר, כמו שמטפלים בתחבורה, בתשתיות.

יצחק וקנין: אני צועק וזועק שנים: צריך לקחת 10 מיליארד, 20 מיליארד, לחמש שנים, לפתור את הבעיה, כי זה לא ייגמר בזה שאנחנו ניתן פתרונות לאלו מחוסרי הדיור והזכאים; הבעיה היא גם יוקר הדיור במדינת ישראל.

יצחק וקנין: זו הבעיה המרכזית, אני חושב.

טלי פלוסקוב: שאלות נוספות?

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת יוסי יונה.

יוסי יונה: ראשית, אני רוצה להצטרף לדברים של חברתי תמר זנדברג, גם לשר גלנט וגם לסגן השר ג'קי לוי על הרוח החדשה שמנשבת, ועולה שבאמת כוונתכם היא טובה ו-וודאי ראויה, לתת פתרון לבעיה הזאת.

יוסי יונה: השאלה שאני רוצה לשאול – ואולי התחלת להשיב על כך, אדוני השר – היחס הזה בין מספר הזכאים/ הנזקקים, כי אלה שתי קטגוריות שונות – מה מספר הדירות הקיים, מה הצפי לבניית דירות חדשות, ומתי לדעתך אנחנו נגיע לאיזון שבו קיימת הלימה בין מספר הנזקקים זכאים לבין מספר הדירות הדרוש לשם פתרון הבעיה?

יוסי יונה: ונקודה נוספת שאני רוצה לציין אפרופו העניין של ההתחדשות העירונית, עולה חשש שמא אנחנו מדברים על תהליכים של- - - , שהמשמעות של התחדשות עירונית זה להעיף את הדיירים הוותיקים, שאין בידם המשאבים כדי להישאר שם, ואנחנו עושים חילופי תושבים.

יוסי יונה: האם חשבת על זה?

יוסי יונה: האם יש לך עמדה בנושא הזה?

יוסי יונה: תודה.

איתן כבל: בוקר טוב.

איתן כבל: קודם כל, סליחה, אדוני השר – אני מתנצל, חזרתי משדה הקרב.

איתן כבל: ..

איתן כבל: הפעם הפסדתי את הקרב, אבל לא את המלחמה.

איתן כבל: אני מוכרח לציין זאת.

איתן כבל: מי שחושב שהרמתי ידיים, טועה.

איתן כבל: ברשותך, אני מודה לך שאדוני הגיע, ובוודאי לנושא מאוד חשוב ומרכזי.

איתן כבל: אני מודה לך, טלי, על שניהלת את הדיון.

איתן כבל: מנהלת הוועדה.

איתן כבל: חברות וחברים, ברשותכם, אנחנו נעשה זאת כך: חברי הכנסת - אני הבנתי ששואלים שאלות את השר.

איתן כבל: בבקשה, שהן יהיו ממוקדות, כי אני רוצה להתחיל.

איתן כבל: הגיעו מכל הארץ פעילים חברתיים, ואני רוצה לשמוע את התייחסותם לדברים.

איתן כבל: ברשותכם, נורית קורן, ונתחיל אחרי זה לעבור – נעשה פינג-פונג בין הדברים.

נורית קורן: גם אני צריכה ללכת, אבל אתן לו קודם.

איתן כבל: בבקשה.

עמר בר-לב: ראשית, לגבי הפינוי-בינוי, החשש שעלה באחד מדיוני השדולה, הוא שברגע שייבנה בית, במקום הבית - נניח, אנשים גרו בבית שמיועד לפינוי משך עשרים שנה, ועכשיו נבנה מגדל שם, וערך הדירות במגדל הוא הרבה יותר גבוה - החשש, שיגידו לאנשים שפינו אותם: זה לא דירה שוות ערך, אז לא מחזירים אתכם לאותה דירה בבניין החדש שנבנה, כי אם למקום אחר.

עמר בר-לב: זה חשש אחד.

עמר בר-לב: החשש שני, מה שנקרא, עלות דמי הניהול של ועד הבית בבניינים החדשים יהיה כל כך גבוה, שהאנשים שפינו אותם, והמטרה לשכן אותם בבניינים החדשים, לא יהיו מסוגלים לעמוד בתשלומים.

עמר בר-לב: לכן השאלה, האם במסגרת מכירת הדירות האחרות באותם בתים, שהם לא לטובת המטרה הזאת, האם הכוונה של המדינה, לקחת חלק מההכנסות ממכירת הדירות, ואתן לתחזק משך שנים את דמי ועד הבית, לפחות עבור אותם אנשים שפינו אותם.

עמר בר-לב: זו שאלה אחת.

עמר בר-לב: שאלה שנייה, לגבי ה-5% מהדירות שדיברת עליהן בפרויקט למשתכן, מה מטרתן – אמרת שעד 5% מהדירות יהיו ברשות המדינה.

עמר בר-לב: האם המטרה של זה, שהמדינה תוכל למכור ולהכניס את הכסף הזה לאוצר בדרך כזו או אחרת, או ה-5% של הדירות, או עד 5%, ייועדו למטרה הזאת?

יואב גלנט: כנראה, לא הובנתי.

יואב גלנט: אמרתי שנרכוש עד 5% בדירות במחיר למשתכן במחירי מחיר למשתכן, פחות הרווח של המדינה, אם קיים כזה, על הקרקע, ונייעד אותם לדיור ציבור.

יואב גלנט: זה הייעוד של זה – לא דבר אחר.

יואב גלנט: אם היינו רוצים לעשות רווחים, לא היינו מעבירים בין 3 ל-5 מיליארד שקל לאזרחי המדינה מאדמות מדינה כל שנה לפי תוכנית דיור למשתכן, שזה מה שמתוכנן היום.

יואב גלנט: זה הפוך מרווח.

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו נעבור לפעילי הציבור.

איתן כבל: אנחנו נתחיל עם אבנר עורקי, שהוא אחד מיוזמי הדיון הזה גם כן – הוא פנה אלינו בזמנו.

איתן כבל: דני, אתה אחריו.

איתן כבל: אחר כך נתחיל פינג-פונג בין חברי הכנסת למוזמנים.

<אבנר עורקבי: אבנר עורקבי, יושב-ראש ארגון אהב"ה – ארגון הנכים בישראל המיוחד, וחבר בפורום הנכים.

<אבנר עורקבי: אנחנו פנינו מספר פעמים למשרד השיכון.

<אבנר עורקבי: יש לנו הרבה בעיות בנושא משרד השיכון.

<אבנר עורקבי: למעלה משמונה חודשים, אפילו משנה שנתיים, אנחנו מטפלים בהרבה משפחות, גם דיונים שהיו פה בכנסת, והבטיחו לאנשים הבטחות, ואנשים נמצאים עדיין ללא דירות, ללא דיור מותאם, ללא דיור מתאים בכלל.

<אבנר עורקבי: יש אנשים שגרים בדירות של עמידר, ולא משפצים להם אותן למרות שמבקשים, מוצאים אחרים, ומנסים להוציא אותם מהדירה.

<אבנר עורקבי: לולא הפעילות שלנו בתור עמותה, לעצור את הניסיון להוציא אנשים מהדירה – יש לי פה אחת מהפנות, ששנים אני פנה לעמידר, אמרו לי בפעם האחרונה, בדיון האחרון שהיה בוועדת ביקורת: יפנו אליך.

<אבנר עורקבי: עד היום היא גרה בדירה חירבה, בעברית נכונה.

<אבנר עורקבי: מלונה - יותר עדיף לגור בה.

<אבנר עורקבי: יש לנו אנשים שמחכים לדירות מותאמות.

<אבנר עורקבי: הם גרים בדירה של יותר מ-30, 50 מדרגות, שצריכים להעלות ילד נכה, עם כיסא גלגלים.

<אבנר עורקבי: להורים כבר גם יש פריצות דיסק, יש להם כבר בעיות בגוף.

<אבנר עורקבי: לא יכלו להעלות את הילדים, אז ישאירו את הילדים למטה במדרגות?

<אבנר עורקבי: אלה בעיות רציניות.

<אבנר עורקבי: אנשים שגרים בדירות שלא מותאמות להם, ומבקשים ממשרד השיכון, מעמידר, מעמיגור, מכל האנשים בדרך, שיפנו אותם לדירות מתאימות – אין היענות.

<אבנר עורקבי: לא שמענו עד היום.

רוצה לומר: ביקשנו פגישה עם כבוד השר כדי לפרט לו את כל הפניות.

רוצה לומר: יש פה גם ילדה נכה בסוף האולם, תסתכל על המקרה.

רוצה לומר: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, אבנר.

איתן כבל: דני גיגי, בבקשה.

<דני גיגי: קודם כל, שלום לשר השיכון, לסגן שר השיכון.

<דני גיגי: אני דני גיגי מפורום דיור ציבורי.

<דני גיגי: אני רוצה קודם כל לברך אתכם, כפי שכולם פה אמרו – יש פה שינוי מדיניות, וזה בולט.

<דני גיגי: אני רוצה קודם כל לדבר על כסף שכבר קיים.

<דני גיגי: ציינת, כבוד השר, שיש 700 מיליון שקל בקופה.

<דני גיגי: אני תוהה, למה לא עושים בהם שימוש?

<דני גיגי: אני שומע על זה הרבה זמן.

<דני גיגי: יש ממתינים שגרים בלי דירות, והקנייה לא נעשית.

<דני גיגי: יש כסף, צריך לקנות דירות, אנשים יושבים בחוץ כרגע.

<דני גיגי: אני שומע על ה-700 מיליון האלה לפני שהגעת לשם, אז אני לא בא בטענות אליך.

יואב גלנט: אני יושב פה בדיון.

יואב גלנט: אני מציע שתשאלו – יש פה הרבה אנשים סביב השולחן, שהיו חברי כנסת שנה, שנתיים ועשר שנים.

יואב גלנט: תשאלו אותם את השאלות, ואז תשאלו אותי, מה עשיתי בחודשיים, ונשווה את זה לעשר שנים.

יואב גלנט: לכן דבר אתי על המצב.

<דני גיגי: הטענה היא לא אליך.

יואב גלנט: כשאני מציג תוכנית, ואני אומר שזה מה שנעשה, ואני מסביר מה עשינו בחודשיים, ואני מסביר שיש 700 מיליון, אני מתכוון להשתמש בכסף.

יואב גלנט: אמרתי, שעד סוף 2016 נשתמש בכל הכסף הזה, ונקנה דיור ציבורי – לא על-מנת לעשות כבישים בכל מיני מקומות עלומים וכל מיני דברים אחרים שנעשו בכסף הזה במיליארדים.

<דני גיגי: מעולה.

יואב גלנט: זה מה שאמרתי, אז חבל לחזור ולהקניט ולהיכנס לפינות על מה שלא צריך.

<דני גיגי: טוב.

<דני גיגי: הנושא השני שאני רוצה להזכיר הוא נושא הפינוי-בינוי שעלה פה, וההתחדשות העירונית.

<דני גיגי: בסיפור הזה אנחנו נחשפנו למסמך של משרד השיכון, שפורסם עוד לפני שאתה הגעת לתפקידך, לכן שוב - הטענה היא לא אליך, אלא ברצוננו ליידע אותך על המסמך הזה.

<דני גיגי: המסמך הזה אומר שהדיירים של הדיור הציבורי לא יוכלו לחזור לבתים שהם מתגוררים בהם, בגלל מספר סיבות.

<דני גיגי: אחת הסיבות היא הנושא שהוזכר פה קודם – הדירה יותר גדולה, היא יותר חדשה, משופצת, צריך לשלם עליה יותר ארנונה, צריך לשלם עליה יותר ועד בית, כי כבר יש מעלית במגדל הזה.

<דני גיגי: יש כל מיני דברים שיגרמו לכך שהדיירים לא יוכלו לחזור לדירות האלה.

<דני גיגי: משרד השיכון ב-2014 העביר מכתב מפורש לחברות המשכנות, שאומר כמה אפשרויות לדיירים, ובאפשרויות האלה זה מעבר בגיל 50 לבית אבות, בין השאר, או לחזור לתור הממתינים.

<דני גיגי: אני לא יודע מה קורה עם המסמך הזה, לא שמעתי שום הצהרה שהמסמך הזה בוטל, לא בוטל, עדיין תקף.

<דני גיגי: הייתי שמח לדעת, מה משמעות המסמך, ואם מתכוונים לבטל אותו.

<דני גיגי: תודה.

<עידן אבידני: אשמח להוסיף על זה.

<עידן אבידני: אני גם מפורום דיור ציבורי, עידן.

<עידן אבידני: יש כבר דיירים שמחכים להיכנס חזרה לדירות שלהם בתחילת אוגוסט, והם לא יודעים מה העתיד שלהם; הם לא יודעים אם הם הולכים לחזור או לא.

<עידן אבידני: עמידר לא אומרת להם.

<עידן אבידני: זה הכול הולך סביב שמועות, וכרגע אמרו להם שהמסמך הזה בתוקף.

<עידן אבידני: לכן כל כך דחוף לנו לקבל תשובה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: קודם כל לברך את השר וסגן השר.

איציק שמולי: לנוכח מה שאתה אמרת, כבוד השר, שכל כך הרבה שנים לא עשו כמעט כלום או לא עשו מספיק, אי-אפשר שלא להתרשם מהנחישות ומהרצון העז שלכם לחולל מפנה בעניין הזה.

איציק שמולי: אנחנו גם כחברי כנסת, אפילו מהאופוזיציה, תומכים ונתמוך בטובת העניין.

איציק שמולי: אני רוצה לומר מילה טובה למי שנמצא מאחורי הקלעים.

איציק שמולי: אני השבוע, עם כל הסיפור שהיה בקריית אונו – גם במקרה הזה פעלתם במהירות ובנחישות, וגם הפקידות עשתה כן – רונן כהן יושב שם מאחור, ותמיד נחבא אל הכלים.

איציק שמולי: גם לך מגיעה מילה טובה, שהעניין נפתר אחרי יום אחד.

איציק שמולי: מעבר לתחושות הבטן, והדברים שאתה דני והפורום העליתם, יש גם דוח המבקר, ובדיוק בכשלים האלה מבקש השר לטפל – גם ההמתנה הארוכה, לפעמים מעל עשר שנים, גם העובדה שאין תוכנית ארוכת טווח, גם מספר הממתינים, הקשחת הקריטריונים – כל הדברים האלו יהיו חייבים לקבל מענה מיידי בתוכנית הדיור של הממשלה.

איציק שמולי: אני כמו חבריי לשדולת הדיור, אדוני השר, גם רוצה לשאול אותך, איך בכוונתכם למנוע מצב שבו בתוכניות פינוי-בינוי הפינוי יהיה עכשיו, והבינוי – נדבר אתכם אחר כך, כלומר עם אוכלוסיית הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: עמיגור הגיעו.

אורלי לוי אבקסיס: עמידר לא הגיעו.

איציק שמולי: חברי הכנסת והשרים של כולנו, חברי הכנסת של האופוזיציה מתייחסים בצד החברתי – ולא רק בצד החברתי - בצורה עניינית מאוד לדברים שמגיעים מן הממשלה, אבל אי-אפשר לבקש מאתנו, להשלים עם מהלכים שגם ככה יש בלבנו חשש לגבי ניגוד העניינים של עמידר בתוך כל המהלך הזה; מצב שבו יש דיון, אדוני יושב-ראש עמידר, ואתה מספר לי על כל הדברים הנפלאים שאתם עושים, ואני לא אומר את זה בלעג – אתם עושים דברים נפלאים אחרים, אבל לא יכול להיות שבדיון של דיור ציבורי, אתה לא תגיע.

איציק שמולי: זה לא יכול להיות.

איציק שמולי: זה התפקיד שלך.

קריאה: אני מבקש להגיב על זה אחרי זה.

איציק שמולי: אתה יכול להגיב כמה שאתה רוצה.

איציק שמולי: אני לא יודע איזו תשובה אתה יכול לתת פה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לגייס חברי כנסת שיתמכו במעבר מחברה לחברה- - -

יואב גלנט: אני מבקש, כל מי שרוצה- - -

איתן כבל: אדוני השר.

יואב גלנט: אם יש לו טענות, שיפנה אליי.

איתן כבל: זה מה שרציתי.

איתן כבל: חברים, ברשותכם, אני מאלה שמאוד מתנגדים לכך שתוקפים פקידי ציבור, גם אם אנחנו צודקים, ודאי כשהשר וסגן השר נמצאים, שאז הטענה ודאי צריכה להיות מופנית אל השר וסגן השר, וזה מה שרציתי, אדוני, לומר.

איתן כבל: גם בזה אנחנו מסכימים.

איתן כבל: שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: אני לא פוגע פה בשום דבר, ובטח לא באופן אישי, אדוני השר.

איציק שמולי: התפקיד של הדרג המקצועי, לתת תשובות לוועדה שמפקחת על הממשלה, וכפי שאני יכול לפרגן לאחד הפקידים שלך, אני יכול גם לגעור באחד הפקידים שלך, בלי שהקירות של הבית הזה יתמוטטו, עם כל הכבוד.

איציק שמולי: אם יש דיון על דיור ציבורי, והגורם שאחראי באזור על הדיור הציבורי לא מגיע, זו יריקה בפרצוף של הכנסת.

איציק שמולי: זה הכול, ומותר לי להגיד את זה.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת שמולי.

איתן כבל: חברת הכנסת נורית קורן.

איתן כבל: אבל לפני כן רציתי להעיר – אדוני השר, קראתי, נדמה לי אתמול בעיתון, על פעולה שאתה התערבת בה כדי לטפל באיזו בעיה מאוד–מאוד קשה.

איתן כבל: אני מסיר את הכובע בפני הפעולה הזאת, אבל אני רוצה להזהיר את כולנו יחד עם זאת מהעניינים האלה, כי הרוב המכריע של האנשים בדיור הציבורי לא יודעים להשמיע קול.

איתן כבל: אני אומר את זה כמי שעסק ועוסק בנושא הזה למעלה מעשרים שנה.

איתן כבל: רוב האנשים אפילו לא יודעים שאפשר לפנות.

איתן כבל: נדמה כאילו כולם באים וצועקים, ויודעים להילחם על זכויותיהם.

איתן כבל: הרוב המכריע זה אנשים שאפילו לא יודעים שיש להם אפשרות לפנות ומה עושים, חבר הכנסת גילאון.

איתן כבל: לכן מצד אחד, זה בסדר, שחלילה לא תישמע נימה של ביקורת בעניין, אבל יחד עם זאת צריך מאוד-מאוד להיזהר, כי יש תור, יש ממתינים, ויש כל הפעולות שאנשים ממתינים להן לעתים שנים.

אורלי לוי אבקסיס: שמונה שנים היא הראשונה בתור.

איתן כבל: אורלי, הזהרתי ונזהרתי וקבעתי סייגים, רק אני אומר את זה ברמת העיקרון, כי זה קורה מעת לעת.

איתן כבל: אני מכיר את הדברים האלה.

איתן כבל: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה, ואחריה ירון לוי.

נורית קורן: בוקר טוב.

נורית קורן: אני רוצה לברך את השר ואת סגנו.

נורית קורן: אני בטוחה ששניהם יחד יעשו דברים טובים, אבל יש הרבה בעיות שיש לתת עליהן את הדעת.

נורית קורן: אני גם מצטרפת לדברי יושב-ראש הוועדה – יש הרבה אנשים שלא יודעים מה מגיע להם, וגם לא יודעים לבוא ולדפוק, ולפעמים נשארים בבית.

נורית קורן: אני מקווה שהתורים האלה להמתנה לדירות – לא ייקח הרבה זמן, כי אני מכירה חבר שהמתין לדירה - הוא היה גר בארבע קומות, ולצערי הרב, הוא נפטר קודם, ולא קיבל דירה.

נורית קורן: אני במקצועי עורכת דין, והגעתי להרבה-הרבה אנשים שפנו אליי, שאסייע להם בכל מיני דברים קטנטנים.

נורית קורן: כבוד השר, סיפרתי לך על חברים בפתח תקווה, שיש חברה משכנת – איני זוכרת את שמה כרגע – שגרים בדירה, בקומה שנייה, ובקומה למטה זה פרטי, הורידו שם את כל העמודים, הרצפה ככה, לא טופל, לא סודר, כבר הגיעו עד בית משפט.

נורית קורן: אסור שיקרה כזה דבר.

נורית קורן: מישהו בעירייה אמר: מבנה מסוכן.

נורית קורן: פתאום זה נעלם - זה לא מבנה מסוכן.

נורית קורן: אני נכנסתי לבית, ואני הזדעזעתי.

נורית קורן: כאילו אנשים גרים שם משנות ה-60'.

נורית קורן: לא שיפצו את הדירה, לא תיקנו אותה, לא עשו שם דבר.

נורית קורן: אני חושבת שאם אנשים גרים, גם בדירות כל כך קטנות וצפופות, באזורים לא כל כך טובים – צריך לבוא, לצבוע את הדירה, לפחות פעם בשנתיים – לא שנה.

נורית קורן: לבוא, לחדש להם את הדירה.

נורית קורן: זה מאוד חשוב.

נורית קורן: שלפחות יהיה להם טוב על הנשמה, כי האנשים האלה באמת חולים, בעיה.

נורית קורן: אנחנו מדברים עכשיו על מצב חדש – לא רוצה לחזור אחורה.

נורית קורן: אני חושבת שלצרף את כל האגודות, ושכולן תהיינה במקום אחר, ושלכולם יהיו אותם תנאים, זה דבר חשוב מאוד.

נורית קורן: נקודה נוספת – אם יודעים שהדיירים יכולים לרכוש את הדירות, לא משפצים אותן ולא עושים שום דבר – גם זה לא בסדר.

נורית קורן: צריך לשפץ, ולשמור על הדירה, שתהיה ראויה למגורים.

נורית קורן: אני רוצה לבקש מכבוד השר את העניין של דיור מוגן לאנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: אני חושבת שצריך שהמדינה תשקיע בזה כסף, ולא ההורים.

נורית קורן: הגיעה לשולחני פנייה, שבמודיעין העירייה כבר מקצה את האדמה לבית של ילדים אוטיסטים, אבל אין להם הכסף לבנות.

נורית קורן: ביקשו מההורים לשלם 7 מיליון שקל, ואלו"ט תיתן בהתאם 7 מיליון נוספים כדי לבנות את הבית.

נורית קורן: אבל מה - ההורים אומרים: אנחנו מוכנים לתת את הכסף, אבל יש ועדה, שרק אחרי שהבניין יקום, תהיה ועדה, מי יגור באותו בית.

נורית קורן: זה נראה לי הזוי.

נורית קורן: אם רוצים שההורים ישתתפו, ההורים מוכנים להשתתף כדי לדעת שהם יוכלו לשכן את הילדים באותו בית, אבל לא ייתכן שהם יממנו, וילד אחר ייכנס לשם.

נורית קורן: אני חושבת שאנחנו כחברה שרוצה להיות חברה ערכית, ורוצים למצוא פתרון למשבר הדיור - זה האל"ף-בי"ת של העניין, שהמדינה תשקיע.

נורית קורן: אם הם רוצים שההורים יוסיפו, וההורים מוכנים להשקיע, אבל לפחות שההורים יידעו שהילדים שם.

נורית קורן: אני חושבת שזה נושא מאוד חשוב, שצריך לתת עליו את הדעת.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רוב האנשים פה, ודאי אלה שנרשמו, ידברו, ואנחנו ב-10:55 חייבים לפנות את האולם.

איתן כבל: זה לא בעיה של זמן שלנו, אלא צריך לפנות את האולם פיזית.

איתן כבל: בבקשה, ירון לוי, ואחריו טלי פלוסקוב.

<ירון לוי: שלום לכולם, ירון לוי, מנכ"ל מטה הפעולה של הנכים, מרכז מטה לקידום הקמת ארגון יציג.

<ירון לוי: ברשותך, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כבוד סגן השר, כולכם.

<ירון לוי: לפני שאני נכנס לנישה הפרטית שלי, שמשליכה על כל הציבור – שתי נקודות לפני.

<ירון לוי: ראשית, יש הקשחת קריטריונים מטורפת.

<ירון לוי: רונן פה יודע את זה.

<ירון לוי: זה מוסווה מהציבור.

<ירון לוי: אנחנו מגלים את זה ככל שהפניות מגיעות אלינו.

<ירון לוי: מפה אני נכנס לסיפור של עמידר ומשרד השיכון.

<ירון לוי: אדוני השר, אני לא רוצה חלילה להאשים איש.

<ירון לוי: אני נותן לך נתון, ושהדי במרומים – יש לי הכול מגובה.

<ירון לוי: מ-2005 אני זכאי לדירה ציבורית, כמי שמתגורר בכפרי הארץ- - - , כל האזור הזה הוא בתים פרטיים, מושבים.

<ירון לוי: בתל-מונד יש מספר דירות מועט, מקומות.

<ירון לוי: המתנתי לדירה.

<ירון לוי: ב-2009 נמצאה דירה עבורי, 600 מטר אדמה, 30 מטר, לא ראויה למגורים.

<ירון לוי: פניתי למשרד השיכון – ועדה מיוחדת, ייאמר לזכותם.

<ירון לוי: אושר שיפוץ, תוספת של 50 מטר, כלומר בסך הכול צריך להיות 96.6 מטר.

<ירון לוי: ברגע הזה משרד השיכון הקצה 600,000 שקל לצורך העניין.

<ירון לוי: מאותה נקודה זה עובר לידיים – אני לא רוצה לומר מילה קשה, אני לא רוצה לומר מורשעות, של עמידר, ואני אוכיח, ומאותה נקודת זמן אני עומד מול עמידר.

<ירון לוי: מ-2009 אני שייך לסניף נתניה, אין שם מעלית, וברוך ה', אחרי פעולה מטורפת שעשיתי שם, יש לנו מעלית סוף-סוף בנתניה.

<ירון לוי: חמש שנים מהתל בי מנהל הסניף, שהיה יושב-ראש הוועד, מוטי בן-סימון, ועכשיו הושם במשרדים בתל-אביב, לא מוכן להיפגש אתי, לא מוכן להביא מרפאה בעיסוק, לא מוכן לקדם את העניין.

<ירון לוי: הוא מעביר מסרים שקריים למשרד השיכון, לבכירים, עד שבסופו של יום, אפריל 2014, הם יוצאים במכרז בנייה.

<ירון לוי: אני באקראי רואה את זה בעיתון ישראל היום.

<ירון לוי: פניתי לרונן, והוא אמר: פגישה מול דירה, נפגשים כל הצוות, מסכמים – א', ב', ג'.

<ירון לוי: מראה לי תוכנית פעם ראשונה.

<ירון לוי: פעם ראשונה אני רואה חדר שינה קטן, חניה קטנה.

<ירון לוי: איך אתם עושים?

<ירון לוי: הכול יהיה בסדר.

<ירון לוי: אומר לי- - -

איתן כבל: תקצר, בבקשה.

איתן כבל: אני מבקש, לא להעלות עניינים אישיים.

איתן כבל: אני מבין את זה, אבל זה דיון למען הציבור.

<ירון לוי: אני מקצר.

<ירון לוי: זה לא למעני; זה למען הציבור.

<ירון לוי: בסופו של יום בנו את הדירה הזו, שיפצו אותה, 600,000 שקל נזרקו, ואני בחדר שינה ישן עם אשתי, חניה – 45,000 שקל נזרקו שם, הרכב שלי לא נכנס, אין עם מי לדבר.

<ירון לוי: הנקודה הכי חשובה היא הנתק.

<ירון לוי: כבוד השר, פניתי לגב' רותי שושני, מנהלת מחוז מרכז.

<ירון לוי: אני מעלה לה את התלונות שלי, מראה לה את זה בלפטופ.

<ירון לוי: היא אומרת: ברגע שעמידר נותנים לי, הדירה נגישה, מוכנה לאכלוס – מבחינתי, אתה סרבן, ועד היום הדירה הזאת לא נגישה.

<ירון לוי: חשוב לי העניין הזה.

איתן כבל: תודה, ירון.

איתן כבל: בבקשה, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: תודה לך, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, סגן השר.

טלי פלוסקוב: עצם הדיון היום בעיניי הוא צעד ענק.

טלי פלוסקוב: הנושא של בינוי, כפי שהבנתי ממנהלת הוועדה, הוא נושא של ועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: זה בעיניי גם חשוב מאוד, שזה יהיה כאן.

לאה ורון: בהתאם לתקנון הכנסת, נושא הבינוי הוא בתחום ענייניה ובסמכותה של ועדת הכלכלה, והיא הוועדה שמפקחת על פעולות המשרד.

טלי פלוסקוב: גם אנחנו כחברי ועדה, ואני חושבת שגם כבוד השר ישמח לדעת את זה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להתחיל מאנשים שנמצאים כאן.

טלי פלוסקוב: אנחנו רואים מראות קשים, ושומעים סיפורים קשים.

טלי פלוסקוב: בנושא של דיור ציבורי יש המון-המון רגש, יש המון דברים שהם מעבר למה שכתוב, מעבר למה שרשום.

טלי פלוסקוב: כולנו בני אדם, ואנחנו יודעים על מה אני מדברת.

טלי פלוסקוב: ראיתי לא מעט מקרים נורא קשים.

טלי פלוסקוב: מה שאני רוצה לומר אחרי ששמענו את השר וגם למדתי את זה קודם – אנחנו יודעים שנכון לעכשיו, פחות או יותר, בסביבות 30,000 איש מחכים לדיור ציבורי.

טלי פלוסקוב: זה הנתון, כבוד השר, העולים ולא העולים, ממשרד הקליטה שמעתי 27,000, וממשרד הבינוי - 2,700?

יואב גלנט: אני לא מכיר את הנתונים של משרד הקליטה.

יואב גלנט: הם בתחום האחריות של משרד הקליטה- - -

טלי פלוסקוב: אני פשוט חברה בוועדה.

יואב גלנט: תזמנו את שר הקליטה.

יואב גלנט: אני בטוח שיש לו נתונים.

טלי פלוסקוב: אלה המספרים, מי שמכיר את הנושא.

טלי פלוסקוב: מה שאני רוצה לומר, אחרי ששמענו שיש דירות ריקות, ופה אני רוצה, כבוד השרף, לפנות אליך.

טלי פלוסקוב: יודעים שאני גרה בערד, ויודעים שבערד יש דירות ריקות.

טלי פלוסקוב: אני יודעת מה המצוקה של אנשים שמחכים לדירות ציבוריות, והבעיה היא בקריטריונים.

טלי פלוסקוב: שמענו פה ממישהו על כך שהקריטריונים מאוד קשיחים.

טלי פלוסקוב: אז אני טוענת ואומרת, שכשיש עיר, ויש בה דירות, ויש בה משפחות לא של ארבעה ילדים אלא של שלושה ילדים, לצורך העניין – אני לא נכנסת לתוך העניין – אולי כדאי להגמיש בוועדה, ועדת חריגים, להגמיש את הקריטריונים, כדי שהדירות האלה לא יישארו ריקות.

יוסי יונה: הבעיה היא מרגע שהמצאי הולך וקטן- - -

טלי פלוסקוב: זה ברור.

טלי פלוסקוב: זה הצד השני של המטבע.

טלי פלוסקוב: כרגע אני מדברת על דירות שהן ריקות.

יואב גלנט: גברתי, סליחה שאני קוטע אותך.

יואב גלנט: אני מקווה שאתם שומעים גם מה שאני אומר.

יואב גלנט: אם באתם רק בשביל להעיר הערות ולהישמע, זה בסדר.

יואב גלנט: ישבתי כאן בתחילת הדברים, בנוכחותכם.

יואב גלנט: אמרתי לכם: יש 700 דירות ריקות.

יואב גלנט: אנחנו נאייש אותן עד סוף השנה.

יואב גלנט: 500 מתוכן - עד החגים.

יואב גלנט: איך נעשה את זה, אתם חושבים?

יואב גלנט: הגמשת קריטריונים.

יואב גלנט: זה מסמך שפורסם, הובהר, אמרתי את זה מעל במת הכנסת, אני אומר את זה כאן.

יואב גלנט: למה להיכנס?

טלי פלוסקוב: כבוד השר, תודה קודם כל על ההתייחסות.

טלי פלוסקוב: מה שרציתי לומר ולסכם, שכל אחד שנמצא היום בוועדה מרגיש ויודע שהיום המצב שונה ממה שהיה לפני שלושה חודשים, ועל כך יישר כוח, וכולנו מאמינים, והציבור שנמצא כאן, והציבור שלא נמצא כאן, שיש היום אוזן קשבת, יש היום צעדים לא פופוליסטיים אלא צעדים ריאליים ונכונים.

טלי פלוסקוב: לכן על כך – בזה רציתי לסיים אבל קטעת אותי – על כך רציתי לומר לך תודה, שמאוד מהר התערבת בנושא הזה, ואתה מחפש פתרונות.

איתן כבל: תודה לחברת הכנסת טלי פלוסקוב.

איתן כבל: דוד קשני, ואחריו חבר הכנסת דב חנין.

<דוד קשני: בוקר טוב לכולם.

<דוד קשני: קשני דוד מעמותת קול בשכונות.

<דוד קשני: רבותיי, אני יושב בכנסת - אילן יודע - אולי 19 שנה.

<דוד קשני: פה.

אילן גילאון: אני הצעתי לשים את התמונה שלו בלוח...

אילן גילאון: הוא מגיע יותר מכמה מחברי הכנסת פה.

אילן גילאון: ..

<דוד קשני: אני רוצה להעלות שתי בעיות מרכזיות.

<דוד קשני: אנחנו מחפשים כסף.

<דוד קשני: בואו נעשה מהפך, ונוכל לפתור את כל בעיות הדיור הציבורי.

<דוד קשני: יש לנו 60,000 דירות במלאי.

<דוד קשני: הוא אמר 62 - אני מעגל את זה.

<דוד קשני: בואו נצא למבצע בלי רן כהן, מבצע שבמשך 400,000 היו, ונמכרו ב-50% הנחה, ונשארו רק 120,000 בשנת 1997.

<דוד קשני: אני מציע, אם זה מקובל על השר, לצאת במבצע של 50% הנחה לכל מי שיש לו חוזה בדירה, למכור 30,000 דירות.

<דוד קשני: יש לך 9 מיליארד שקל ביד, אם אתה רוצה לפתור את הבעיות, ואז תוכל במחיר הזה לרכוש דירה בממוצע של מיליון שקל יד שנייה, אתה קונה 9,000 דירות, ופתרת את כל הבעיות למשך השנה הראשונה.

<דוד קשני: אני בטוח שזה לא יתקבל בממשלה, אבל זה רעיון מהפכני.

<דוד קשני: הדבר השני שאני רוצה לשאול אותך – יש לנו 60,000 דירות.

<דוד קשני: אני רוצה לדעת, כמה דודי שמש יש ב-60,000 דירות האלה, שהיה חוק של דודי השמש, שעל כל בית יהיה דוד שמש?

<דוד קשני: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

איתן כבל: חברים, בקצרה.

איתן כבל: תחשבו על אלה שצריכים עוד לדבר.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: ברכות, אדוני השר, לך ולסגנך על העבודה שהתחלתם, והרצון הטוב והאנרגיה הרבה שאתם מקדמים את העניינים.

דב חנין: סוגיית הדיור הציבורי היא סוגיה קשה ביותר.

דב חנין: בנושא הדיור הציבורי אנחנו נמצאים בדרך לקבוצה הריקה.

דב חנין: אנחנו נמצאים במצב שבו הדיור הציבורי הורעב, עבר דיאטה רצחנית, וכתוצאה ממנה לא נותרו מספיק דירות, הוקשחו הקריטריונים, לאט-לאט המערכת הזאת הומתה לאורך שנים, ואנחנו צריכים היום לשנות כיוון באופן דרמטי.

דב חנין: אני תופס את הסוגיה הזאת של הדיור הציבורי לא כמשהו כמו שאנחנו רגילים לראות, כחלק מרכזי מהבעיה; הגיע הזמן שנבין, שדיור ציבורי צריך להיות חלק מרכזי מהפתרון.

דב חנין: אם אנחנו מדברים על משבר דיור במדינת ישראל, אפיק מרכזי בפתרון משבר הדיור בישראל הוא הרחבה דרמטית של הדיור הציבורי.

דב חנין: כשאני מדבר על הרחבה דרמטית של הדיור הציבורי, אני מדבר על תפישה שונה לחלוטין של מהו דיור ציבורי.

דב חנין: אצלנו דיור ציבורי הוא פתרון לאנשים שנמצאים במצבי המצוקה הכי-הכי קיצוניים, אבל אם נסתכל על מדינות העולם, מדינות המערב, מספר הדירות בדיור הציבורי באופן יחסי למספר האוכלוסייה הוא פי עשרה.

דב חנין: אוסטריה, דנמרק, שבדיה, אנגליה - פי עשרה יותר דירות בדיור הציבורי.

אילן גילאון: גם בארץ היה כך.

דב חנין: נכון, ולכן אנחנו צריכים לבצע מהפכה בתפישה שלנו, של מהו בכלל דיור ציבורי, ואיך אנחנו מתייחסים אליו.

דב חנין: כדי לעשות את המהפכה הזאת צריכים חמישה צעדים דחופים: ראשית, להגדיל בצורה ניכרת את מלאי הדירות בדיור הציבורי.

דב חנין: הצעדים שאתם מציעים, הם בכיוון הנכון.

דב חנין: אני, כמובן, הייתי רוצה לראות יותר – לא 5% אלא 20, 25%.

דב חנין: אם אנחנו חושבים שזה אפיק מרכזי של התמודדות, אנחנו צריכים הרבה יותר דירות בדיור הציבורי.

דב חנין: הדבר הזה יכול לאפשר מהפכת קריטריונים.

דב חנין: דיור ציבורי צריך להתאים לא רק לאנשים שבמצבי המצוקה הכי קיצוניים, אלא למגוון גדול של אנשים שצריכים עזרה חברתית כדי למצוא קורת גג.

דב חנין: הדבר השלישי, יש לשפר את זכויות הדיירים בדיור הציבורי.

דב חנין: אי-אפשר להתייחס לדיירים בדיור הציבורי כאל נתינים חסרי זכויות.

דב חנין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, אדוני השר, כדי להודות על תמיכתך בהצעת החוק שלנו - של חברת הכנסת לוי ושלי, לשקיפות בדיור הציבורי, חלק מרכזי ממה שצריך.

דב חנין: שקיפות, תיקונים - צריך להבטיח לדייר בדיור ציבורי, שהוא אדם שחי בזכות ולא בחסד, ומקבל יחס כאזרח ולא כנתין.

דב חנין: ואם אנחנו כבר מדברים בעניין הזה - וזו הנקודה הרביעית, צריך לייצר דמוקרטיה במערכות הדיור הציבורי.

דב חנין: אנחנו צריכים שהמערכות האלה תהיינה מערכות שבהן הדיירים הם חלק ממקבלי ההחלטות.

דב חנין: נקודה חמישית ואחרונה, חוק ההתחדשות העירונית, שנמצא בפנינו, הוא גם, מצד אחד, יכול להיות איום על הדיור הציבורי, כי אנחנו עלולים להגיע למצב, שנהרסות דירות של דיור ציבורי, ואנשים לא יכולים לחזור לדירות של דיור ציבורי במקומן, אבל הוא יכול להיות גם הזדמנות אדירה.

דב חנין: אם אנחנו באמת, בכל מקום שיש התחדשות עירונית, אם היא הזדמנות לייצר מלאי חדש, גדול, משמעותי של דירות בדיור הציבורי, זו יכולה להיות הזדמנות ומנוף בלתי רגיל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נעמי מורביה, בבקשה.

איתן כבל: שתי דקות.

איתן כבל: אם לא, לא ידברו אנשים.

איתן כבל: זה יהיה לא הוגן.

<נעמי מורביה: לא אדבר יותר מדקה וחצי.

<נעמי מורביה: נעמי מורביה, יושבת-ראש מטה מאבק הנכים, ונציגת פורום ארגוני הנכים במשא ומתן עם ממשלת ישראל.

קריאה: איזה משא ומתן?

איתן כבל: אתה דיברת.

<נעמי מורביה: אני רוצה לגעת בשני נושאים.

<נעמי מורביה: קודם כל, אני רוצה לברך את השר ואת סגן השר על הרוח החדשה שנושבת.

<נעמי מורביה: אנחנו שמענו בוועדה לביקורת המדינה רק לפני שלושה-ארבעה ימים מפי רונן כהן את כל החידושים וכל מה שנאמר פה מוקדם יותר היום, ואנחנו מברכים מעומק הלב, כי שנים אנחנו מייחלים לשמוע מילים כאלה.

<נעמי מורביה: אנחנו באותו רגע ממש הופתענו לטובה.

<נעמי מורביה: לא ציפינו.

שני נושאים: הדבר השני, אני רוצה לגעת בעניין מכירת הדירות לזכאים.

יואב גלנט: יש לך איזה מידע על זה שעמידר עומדת להיות מופרטת?

<נעמי מורביה: אני לא יודעת, זאת תחושת בטן כזו.

איתן כבל: העברת את תחושת הבטן.

איתן כבל: חברים, קדימה.

איתן כבל: לא נרחיב בתחושות בטן.

<נעמי מורביה: הדבר השני, העברתי כרגע גם לחברת הכנסת אורלי אבקסיס, וגם כבוד השר קיבל, כולם קיבלו, את ההעתק של סיכום הסיפור שהיה בין רן כהן, חבר הכנסת יורם מרציאנו, שר האוצר ושר השיכון, ב-23.7.08, בנושא חוק הדיור הציבורי: זכויות רכישה.

<נעמי מורביה: אנחנו מבקשים לחדש את ההסכם הזה.

<נעמי מורביה: כמובן, לעדכן אותו למחירים של היום, כי ב-2008, כשדיברו על חוק מחיר דירה לנכה, 881,250 שקל זה ארכאי.

איתן כבל: תודה, נעמי.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, סגן השר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רואה תוכנית שהיא ממש שינוי, אבל בתוכנית אני לא רואה את המגזר הערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מהווים 20% מהאזרחים פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו שאני מסתכל על החלוקה של יחידות הדיור הציבורי, לפי מחוזות וישובים, אני לא רואה שום ישוב ערבי, אלא אם אנחנו מסתירים אותם בתוך האחר בטבלאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדיור הציבורי בא לתת מענה לאנשים במצוקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במגזר הערבי יותר מ-50% הם מתחת לקו העוני, אז שם הנזקקים במיוחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני שואל את השר, האם יש תוכנית לבנייה לדיור ציבורי במגזר הערבי, ומה היקפה, ואם היא תקבל אפליה מתקנת, ותוסיף גם יותר ויותר דירות לדיור הציבורי במגזר הערבי, כי היא כמעט ולא קיימת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שתיים, עניין ההתחדשות העירונית, שזה כללי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שאנשים שהם דלי יכולת, וצריכים לשלם גם לוועד בית ובאחזקת המבנה, צריכים להכין קריטריונים במשרד – גם לעזור בנושא הזה גם לאנשים שעברו, דלי יכולת ועברו לבניינים חדשים, אחרי שעשו פינוי-בינוי, ולעזור להם, שיוכלו להתקיים באותן דירות, ולא יוכלו להתקיים שם, ואז יחפשו מקומות אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, במגזר הערבי – אני חוזר - עד שייבנו בניינים, צריך להגדיל את השתתפות המשרד במימון דירות להשכרה, אם גם ימצאו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חגית סיגאוי.

<חגית מרצדס סיגאוי: שלום, אני חגית מבאר שבע.

<חגית מרצדס סיגאוי: אני מייצגת את מאבק הדיור הציבורי בבאר שבע.

<חגית מרצדס סיגאוי: כבוד השר היה אצלנו במועצת הנגב, הגעת לשם, ובפניך הבאת את הדרישות שלנו של הגמשת קריטריונים, אם אתה זוכר – אני מאמינה שכן.

אורלי לוי אבקסיס: חגית, ספרי להם מה קרה מול הבטחת ההכנסה, בדיוק כשהיית אמורה לקבל את ה- - -

<חגית מרצדס סיגאוי: כן.

<חגית מרצדס סיגאוי: היה חסר לי חודש אחד של השלמת הכנסה, וכמעט עשו לי סירוב, אבל אישרו לי בסופו של דבר.

<חגית מרצדס סיגאוי: כל מי שכאן יודע שלאשר זכאות זה כמו להגיע לבאר ולא לשתות ממנה, כי עוד שנה תיגמר לי הזכאות, ואני כבר לא אהיה זכאית לדירה, ואפלט, כי לא אעמוד בקריטריונים.

<חגית מרצדס סיגאוי: כל הזמן אומרים שצריך להגדיל את מלאי הדירות.

<חגית מרצדס סיגאוי: לפי העבודה היסודית שאני עשיתי בבאר שבע, בבאר שבע יש 88 דירות.

<חגית מרצדס סיגאוי: אמנם הן קטנות.

<חגית מרצדס סיגאוי: אני באה ממשפחה מרובת ילדים - אנחנו שבע נפשות.

<חגית מרצדס סיגאוי: יש דירות של שני חדרים, וקיר חוצץ ביניהן.

<חגית מרצדס סיגאוי: אני יודעת שבעבר היה נהוג בלי לשבור קיר, להפוך את זה לארבעה חדרים, ולהפוך את הדירה לפוטנציאלית, ולאחסן בהן משפחות.

<חגית מרצדס סיגאוי: לא ייתכן שאנחנו נשב ונמתין, ואתם תגידו שאין דרישות לדירות שקיימות.

<חגית מרצדס סיגאוי: אם אין דרישה, הופכים אותן לדורשות.

<חגית מרצדס סיגאוי: זה אומר להפוך מדירה של שני חדרים, ושני חדרים מופרדים, לחבר אותם, ולהפוך אותם לדירה של ארבעה חדרים.

<חגית מרצדס סיגאוי: כך לא נצטרך להמתין, וזה גם יקטין את רשימת הממתנה, במיוחד של המשפחות מרובות הילדים.

<חגית מרצדס סיגאוי: דבר שני, אני חושבת שרשימת ההמתנה זה משהו שלא יכול לסבול דיחוי בשקיפות.

<חגית מרצדס סיגאוי: אין דבר כזה, שאתה מגיע, מקבל זכאות, אומרים לך שאתה מקום 39 בתור, ואחרי חודש קפצת למקום 50 בתור.

<חגית מרצדס סיגאוי: זה לא הגיוני.

<חגית מרצדס סיגאוי: בקצב הזה גם כשאהיה בת 80, לא אקבל דירה.

<חגית מרצדס סיגאוי: יש לי ילדים קטנים, ילדים לא בריאים, ואני לא חושבת שזה צודק.

<חגית מרצדס סיגאוי: מה אתה יכול לעזור לנו בנושא הזה?

<חגית מרצדס סיגאוי: אני מצפה גם לתשובה.

איתן כבל: תודה, חגית.

איתן כבל: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני מסתכלת עליך במין חרדה, כי אני באמת מנסה לצמצם כמה שיותר, אבל בנושא הזה- - -

איתן כבל: את יכולה בסופי שבוע להעביר את הכול לג'קי.

איתן כבל: ..

אורלי לוי אבקסיס: בנושא הזה יש יותר מדי דברים כדי שנוכל לצמצם אותם לכדי שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: אשתדל לא לחזור על דברים שכבר נאמרו, אבל המצב הוא בלתי-נסבל, ובאמת יש תחושה שיש רוח חדשה במשרד השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מברכים על כך.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר כמה דברים ולשים דגשים שאולי לא הודגשו מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: כל הנושא של אותם זכאים עם אותה תעודת זכאות, ולא יכולים לקבל דירה, כי אין דירות במלאי, ההשתתפות היא פשוט התעללות בלתי-נסבלת באנשים החלשים ביותר במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אומרים להם: שכר דירה.

אורלי לוי אבקסיס: 3,000 שקל זה בולשיט אחד גדול, אדוני השר.

אורלי לוי אבקסיס: זה עד 3,000 שקלים, ומעטי מעט מגיעים לרף של ה-3,000 שקלים עזרה בשכר דירה, ולא משנה איפה הם ממוקמים בארץ, גם כאשר מדובר במקומות שבהם שכר הדירה הוא מטורף.

אורלי לוי אבקסיס: אומרים להם: לכו לפריפריה, להקשות עוד יותר על הפריפריה, להכניס לשם עוד יתר משפחות במצוקה.

אורלי לוי אבקסיס: הם הולכים יחד עם התיק של הרווחה, של 25% מאצ'ינג.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה, שערים חלשות נאלצות לשלם את הרווחה של הערים החזקות, כי הן מקבלות יחד עם אותם זכאים את תיק הרווחה שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מדברת רק על כך.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר על הקריטריונים.

אורלי לוי אבקסיס: אמהות חד-הוריות, אם אין להן שלושה ילדים, בחלק מהמקרים אומרים להן: חבל שלא הבאתן עוד ילד.

אורלי לוי אבקסיס: אם אדוני השר חושב שהיו כאלה שלא עשו זאת, לא נעים לי לומר – יש גם כאלו.

אורלי לוי אבקסיס: אתה במלחמת הישרדות, רוצה להציל את שני הילדים שלך, לספק להם קורת גג - אתה עלול או עלולות ללכת ולהביא את הילד השלישי, לא מתוך הטעמים הנכונים.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף, אותן נשים חד-הוריות נאלצות להתנהל מול בעלי בית בשוק הפרטי, ואני מנסה לבחור את המילים הנכונות, אבל אדוני, זו שערורייה, שסוחטים אותן, וסוחטים את אותן אמהות בכל מיני מישורים, ביניהם גם בסחיטות בעלות אופי מיני.

אורלי לוי אבקסיס: בחלק מהמקרים הגיעו אליי נשים, שבאו ואמרו, שברגע שמתלוננות על דבר הכי קטן, אומרים להן: אז צאו החוצה, במקומכן אני יכול להביא עוד עשרה אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: לא מתקנים את החלונות, לא מתקנים את השירותים, לא מתקנים את המטבח, נזילות וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שקורה בשוק הפרטי.

אורלי לוי אבקסיס: הם מבינים שזה קהל שבוי.

אורלי לוי אבקסיס: הקהל הזה לא יכול להביא ערבויות, אין לו אשראי בבנקים, ומי שמסכים לקחת אותו, הוא פשוט שבוי של אותו בעל בית.

אורלי לוי אבקסיס: אין לו אבא, אין לו אמא.

אורלי לוי אבקסיס: המשרד מתנער לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: גם ההשתתפות בשכר דירה – המשרד נותן רק לאחר שהביאו חוזה חתום וסגור.

אורלי לוי אבקסיס: ושוב, אדוני השר, החברה שאמורה לשרת את הזכאים, לא עומדת בעומס.

אורלי לוי אבקסיס: יש לה מרכזייה שקורסת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על ההשתתפות בשכר דירה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה הלכה למעשה, הועבר כל השירות הזה למיקור חוץ.

אורלי לוי אבקסיס: מיקור החוץ הזה – כך לפחות גם נאמר לי – פנה למשרד השיכון כמה פעמים, ואמר שהתוכנה לא עובדת.

אורלי לוי אבקסיס: הפועל היוצא הזה – שאנשים לא יודעים, אם יהיה להם ההשתתפות בשכר דירה בחודש זה או אחר, כמה יקבלו, אם בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: בעל הבית הפרטי, לא מעניין אותו, ומוציא אותם החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: לראיה, יש המון פינויים מתוך המגרש של שכר הדירה החופשי.

אורלי לוי אבקסיס: לאנשים האלה אין לאן לגשת, הם נזרקים החוצה, ופוחדים מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי נושא השקיפות, אכן צודק חבר הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: העברנו את זה בכנסת הקודמת בקריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: בסך הכול ניסינו להעביר את זה בדין רציפות, לפחות שאדם יידע – יש גם היום חוק על נושא של שיתוף במידע, אז בנושא הזה שיידע אדם אם הוא מקום ראשון, אם מישהו עקף אותו, או כמה זמן הוא במקום הראשון, כמה דירות מתפנות, שיוכל להסתמך על כך ביחס למשפחה שלו.

יואב גלנט: אורלי, את יודעת היטב – כדאי לציין את זה – שהדבר הזה נדחה פעמיים על-ידי ועדת השרים לחקיקה, וזה עבר בגלל שאני – לא מישהו אחר - אני ערערתי על זה.

יואב גלנט: כתוצאה מזה, זה הגיע.

אורלי לוי אבקסיס: לחלוטין.

יואב גלנט: למרות שהמשימה הזאת תוטל על משרד הבינוי והשיכון.

יואב גלנט: אז בואו נהיה הגונים ונאמר את הכול.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר, ואם חלילה התפרש מפה שאני באה בטענות לשר הבינוי והשיכון – בהחלט לא, ואני שמחה שאתה מתכוון להכניס את השיכון בחזרה.

איתן כבל: משפט אחרון, ברשותך.

אורלי לוי אבקסיס: היום בוועדת שרים לחקיקה יש עוד דין רציפות – אדוני השר יודע כמה אנחנו נלחמנו עליו.

אורלי לוי אבקסיס: עבר קריאה ראשונה בכנסת הקודמת.

אורלי לוי אבקסיס: נסגרו כל הפינות בנוגע להצעת החוק הזאת, אמורה לעבור בדין רציפות שכר דירה ריאלי לממתינים בתור לאותם בעלי אותה תעודת זכאות, עד אשר תימצא להם דירה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני יושב-ראש הוועדה, אני רוצה לספר לך.

אורלי לוי אבקסיס: בשבועיים האחרונים מופעלים עליי לחצים איומים על-מנת שאני אמסמס את החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: חברים בקואליציה מפעילים כוח בלתי-סביר בעליל, ואם צריך, אגיע עם זה גם ליועץ המשפטי לממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן ש-X מסוים בוועדת שרים – אני בכוונה לא נוקטת בשמו - מאיים על חברת כנסת מחוקקת, שאם לא אסכים לחלק אתו את השלל, לא יהיה חוק.

איתן כבל: חמור מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: 2,700 משפחות, שהצעת החוק הזאת באה לתת להם פתרון אמתי של קורת גג, צריכים להיות בני ערובה, וצריכים להיות אלו שישלמו את המחיר בגלל שאותו שר לא עושה עבודתו ולא מנהל מלחמה נגד האוצר.

איתן כבל: תודה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: עוד מילה אחת – יש פה טעות בנתונים.

אורלי לוי אבקסיס: מחלקת המחקר של הכנסת, מאחר שאני יודעת על חלק מהנתונים הלכה למעשה, יש פה למשל בסוג הפרויקט, פרויקטים של תמ"א 38, שאמורים להכניס כביכול 320 דירות במקום 110 דירות שהיו עד כה, ביניהם בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: זה שקר אחד גדול.

אורלי לוי אבקסיס: אותו פרויקט של תמ"א 38 של עמידר בפריפריה זו בדיחה אחת גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: היא לא מוסיפה דירות חדשות.

אורלי לוי אבקסיס: הם שמים איקסים של בטון על העמודים בפתח הבניין, ולא סוגרים כדי להוסיף דירות.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, בבקשה, אדוני היושב-ראש של עמידר, אני מבקשת ממך, תבוא ותסדיר את העניינים.

אורלי לוי אבקסיס: מדוע לא תוסיפו דירות בפרויקט- - -

איתן כבל: אורלי, השר פה.

קריאה: - - -

אורלי לוי אבקסיס: אל תטעו אותנו עם הנתונים.

איתן כבל: תודה, אורלי.

איתן כבל: ברשותכם, חבר הכנסת דוד ביטן צריך לדבר, אבל לפני כן תדבר הגב' אשר ניצה.

איתן כבל: ברשותכם, קצר, לא לחזור, כי אנחנו ממחזרים את עצמנו.

איתן כבל: ויש פה עוד אחת שכתבה לי, מעיריית ירושלים.

איתן כבל: ממש משפט, רק מפאת כבודכם אתן לכם, כדי לתת לשר את ההתייחסות.

איתן כבל: גם אני רוצה לומר משפט וחצי.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: אשר ניצה, יו"ר הפורום של דיור ציבורי בירושלים.

<ניצה אשר: שלום.

<ניצה אשר: אני רוצה לברך את כבוד השר ואת סגנו על עצם המינוי.

<ניצה אשר: אני בטוחה שכולם שיושבים פה, הם מאוד מרוצים מכך.

איתן כבל: בעזרת ה'.

איתן כבל: לעניין.

<ניצה אשר: בירושלים ממתינים 370 משפחות.

<ניצה אשר: זה המספר הכי גבוה בארץ.

<ניצה אשר: אני רוצה לשאול את השר, כמה מתכוונים לקנות בירושלים דירות ולשכן בירושלים.

<ניצה אשר: דבר שני, בקשר לחד-הוריות, הן מחכות הרבה שנים, והן מאבדות את הזכות שלהן בדרך – הילדים גדלים, ומאבדים את הזכות.

<ניצה אשר: רציתי שתיתן את הדעת על כך.

איתן כבל: שאלה מעניינת.

איתן כבל: בבקשה.

<עידית בר-גיל: שלום, שמי הילית בר-גיל, ואני מייצגת את קבוצת ההורים הפעילים בירושלים בתחנת דרום.

<עידית בר-גיל: אנחנו רוצים שלא תשכחו בחוק שאתם עומדים להגיש הצעת חוק, את כל הנושא של הילדים המיוחדים שלנו.

<עידית בר-גיל: אני אמא לשני ילדים מיוחדים, ואנחנו רואים את כל התחום של הדיור החוץ-ביתי, כמו שדיברה קודם חברת הכנסת נורית, על המשמעות, שלא תשכחו אותנו, ויהיה גם פרק בכל תחום הזכויות שלנו, ושהילדים המורכבים שלנו לא ייפלו בין הכיסאות.

איתן כבל: תודה .

איתן כבל: דוד ביטן, במשפט, בבקשה.

דוד ביטן: קודם כל, אני מברך את השר ואת הסגן.

דוד ביטן: לגבי ג'קי לוי, ציפיתי לזה.

דוד ביטן: לגבי השר, לא ציפיתי לזה, והפתעת אותי.

דוד ביטן: אתה שר חברתי ממדרגה ראשונה.

איתן כבל: הוא שנים עושה חסד בסתר.

דוד ביטן: לגבי פינוי-בינוי, אני חושב שזה פתרון לעתיד – לא פתרון לעכשיו.

דוד ביטן: צריך לתת פתרון להיום – לא בעוד ארבע או חמש שנים או עוד עשר שנים.

דוד ביטן: צריך להגדיל את רכישת הדירות לדיור ציבורי, ולהגמיש את הקריטריונים, ולתת לאנשים מענה היום.

דוד ביטן: נכון שבהסכם הקואליציוני נרשם ונכתב שירכשו בשנה 740 יחידות דיור כאלה, אבל אנחנו צריכים להגמיש, וזה לא מספיק.

דוד ביטן: בסופו של דבר צריך לדאוג לתקציב לכך.

דוד ביטן: בנוסף, אחת הבעיות המרכזיות היא שמציעים לאנשים דירות לא במרכז החיים שלהם.

דוד ביטן: הרי יש כאלה שיכולים לקבל דירה – במקום בראשון, בדימונה, אבל הם חיו כל חייהם בראשון.

דוד ביטן: אי-אפשר לצפות מאנשים, לעזוב הכול, וללכת לדימונה.

דוד ביטן: צריך לשנות את הקריטריון הזה.

דוד ביטן: צריך לתת לאנשים איפה שהם חיו כל חייהם, כי גם הם צריכים את הדבר הטוב ביותר שמגיע להם.

דוד ביטן: לכן אני אומר, תשנו את הקריטריונים, תרכשו כמה שיותר דירות היום, כדי לתת לאנשים מענה היום.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברשותכם, בקצרה ממש, כדי שאתן לשר לסכם.

איתן כבל: קודם כל, תודה.

איתן כבל: אני מתנצל שוב, שלא היה לי הסיפק לקבל את פניכם, אדוני השר, אדוני סגן השר.

איתן כבל: גם שמחתי לשמוע לא רק מכאן את העשייה המבורכת והרצון הכן.

איתן כבל: מזה שנים מגיע שר למשרד השיכון, כשאין לו אג'נדות פוליטיות אחרות, אלא האג'נדה היחידה שלו היא בינוי, שיכון ודיור ציבורי, כפי שכתוב, כשהמחוקק התכוון, והוא משקיע בזאת את זמנו ולא בכבישים עוקפים ודברים מהסוג הזה.

איתן כבל: זה דבר אחד.

גם להודיע: אישית אני חושב שסביב השולחן הזה מעטים עסקו בנושאים האלה של הדיור הציבורי.

גם להודיע: אני מרשה לעצמי לומר, יובל, כמו שאני מכיר ועוסק, אני יכול לומר, מצד אחד, בצער, שכמעט דבר לא השתנה, במובן של האוזן, אדוני השר.

גם להודיע: כאילו יש לי דה ז'וו מלפני עשרים ומשהו שנה – אותן טענות, אותן בעיות.

גם להודיע: כאילו הזמן עמד מלכת.

גם להודיע: נהייתי לרגע צעיר בעשרים שנים.

גם להודיע: זו בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר לשווק את זה.

אורלי לוי אבקסיס: ..

איתן כבל: זה בסדר, אני יודע שאני נראה טוב.

איתן כבל: .. אני אומר את זה ממקום אחר.

איתן כבל: מצד אחד, אותי זה מטריד.

איתן כבל: אני אומר את זה, כי היינו רוצים לשמוע נקודת התייחסות אחרת לגמרי.

איתן כבל: מצד שני, אדוני השר, אדוני סגן השר, אדוני השר, אתה באמת – אני אומר את זה לא מן הפה אל החוץ - נוטע בי, בנו תקוות מאוד-מאוד גדולות.

איתן כבל: רשמתי לי פה – פיזור האוכלוסין, אחת העוולות הכי גדולות שעושים לאנשים, פעמיים: צפון-דרום.

איתן כבל: זאת מילת קוד.

אורלי לוי אבקסיס: עושים להם התנתקות.

אורלי לוי אבקסיס: היום עשר שנים להתנתקות – מנתקים אותם מהסביבה, וזורקים אותם למקום אחר.

איתן כבל: גם מנקים את מרכז הארץ, וגם מחלישים את המקומות החלשים עוד יותר.

איתן כבל: אני לא רוצה לעסוק פה.

איתן כבל: אני רוצה לבקש ממך, אדוני השר, דב חנין, אורלי, יוסי, אילן, דוד, חברים שפה, חאג', בכוונתי להוציא אליך רשימת נקודות שהוועדה מצפה לתשובות הכי ענייניות, כי חלק מזה גם באים כהצעות חוק, מהנושא שעסקנו בו בעבר, דוודים, חשמל דירתי, שיפוץ דירות, קריטריונים – רשימה מסודרת.

איתן כבל: בואו נעשה את זה הכי מכובד והכי מסודר שיש.

איתן כבל: נעביר, המגזר הערבי, מה התוכניות של אדוני השר ביחס למגזר הערבי.

איתן כבל: אנחנו נעביר רשימה מסודרת.

איתן כבל: דבר אחד אני מתחייב - שאחרי שנחזור מפגרת הקיץ, ולאחר שה-700 או חלקם המרכזי יאוכלס, אנחנו נקיים דיון בשאלות שאנחנו הפנינו, ונראה איך - השלב הבא יהיה לעסוק בוועדות בכל הגופים המשכנים – אם אדוני ירצה לבוא, בבקשה, אם סגן השר, אבל הנקודה היא שנעלה מדרגה גם בשיח, כי חלק מרכזי מהטענות – אנשים טועים.

איתן כבל: יש פה שתי רמות.

איתן כבל: משרד הבינוי והשיכון הוא הגוף שקובע את הכללים.

איתן כבל: הרבה פעמים טועים וחושבים שהחברות המשכנות הן אלה שקובעות את הכללים, ואומרים: למה הוא לא נותן לי וכן נותן לי ולא נותן לי.

איתן כבל: הגופים המשכנים מקבלים ואוצ'ר.

איתן כבל: אם הם עושים את עבודתם במה שהחוק הגדיר אותם או לא, לא דיון אחר, לגבי טיפול בדיור, טיפול במשתכנים.

איתן כבל: לכן אני מאוד מבקש ומצפה שאדוני ייתן לנו תשובות.

איתן כבל: אם אדוני רוצה לתת כמה משפטי סיום, אודה לכבודו, אבל תודה.

יואב גלנט: כמה זמן יש לנו?

איתן כבל: דבר, אני אחתוך אותך.

יואב גלנט: ראשית, תרשו לי להודות לכם על הדיון, ליושב-ראש הוועדה, לחברי הכנסת ולנוכחים.

יואב גלנט: מה שאני חושב שמייחד, לפחות ממה שאני שומע פה בדיון, מה שמייחד את הדיון הזה, הוא שמסביב לשולחן יש תמימות דעים עד לנקודה הזאת, שאומרת שיש בעיה, שצריך לפתור אותה, וגם הכיוון של הפתרון הוא מקובל על כל היושבים סביב השולחן.

יואב גלנט: אני מזמין אתכם להיות יחד אתי במאבק על המשאבים, ונראה במה מדובר, כי בסוף היכולת לפתור בעיות נעוצה ביכולת להביא פתרונות.

יואב גלנט: כידוע לכם, הטבע של הבעיות הוא שהן תמיד יותר גדולות מהיכולות לפתור אותן, ובעיות – תעברו לחדר הסמוך, ותקבלו בעיות בתחומים אחרים – בענייני ביטחון, בענייני כלכלה, בנושאים אחרים.

יואב גלנט: לכן מה שחשוב קודם כל לומר בסיכום העניין הזה, הוא שלפחות לראייתי, הנושא של דיור ציבורי אינו בעיה כלכלית; מדובר פה בבעיה חברתית.

יואב גלנט: בהקשר הזה אני יחד עם סגן השר, יחד עם חברים שיושבים פה סביב השולחן ופעילים לאורך שנים בתחומים האלה, מבינים את הנקודה הזאת.

יואב גלנט: לאוכלוסיות החלשות צריך לסייע בלי קשר ליכולת לשאוב כלכלית מנכסיהם או ממה שמוקצה להם, כדי למנף את זה.

יואב גלנט: זה השינוי היסודי.

יואב גלנט: אנחנו לא שואלים את עצמנו, איך לקחת כסף מהאוכלוסיות החלשות ולהחזיר אותו דרך מינוף אליהם; אנחנו שואלים, איך להביא להם יותר כסף.

יואב גלנט: זה הדבר העיקרי.

יואב גלנט: אני אפגש עם ארגוני הנכים במפגש כלשהו, ונדבר על הדברים.

יואב גלנט: אנחנו כאן כדי לשמוע את הדברים.

יואב גלנט: כידוע לכם, הייתי יושב-ראש ארגון הידידים של נכי צה"ל – נישה מסוימת.

יואב גלנט: אני מכיר את הדברים.

יואב גלנט: יש פה העוזרים – יטפלו בנושא הזה.

יואב גלנט: עמידר ועמיגור ואחרים ייתנו לכם תשובות ספציפיות על דברים ספציפיים, אבל כאשר באים לתקוף אותם – אנא, דברו אתי.

יואב גלנט: אני נותן להם את ההנחיות, והם פועלים בהתאם.

יואב גלנט: ואם אתם רואים פער, תעמידו אותנו על העניין.

איתן כבל: תודה, אדוני השר.

איתן כבל: אני מתנצל.

<עידן אבידני: מה עם הפינוי-בינוי?

<עידן אבידני: אנחנו מחכים לתשובה.

איתן כבל: אם הייתי יכול לבנות את רומא ביום אחד, הכול היה נראה נהדר.

איתן כבל: כולה היתה לנו שעה וקצת.

איתן כבל: אני מודה לכם, ואנחנו נעשה דיון נוסף.

איתן כבל: תודה רבה, הישיבה נעולה.