ועדת הכנסת, כנסת 20, פרוטוקול מספר 23, 2015-07-15 09:00

דוד ביטן: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת.

דוד ביטן: על סדר היום – דיון בהמלצות הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת.

דוד ביטן: אני רוצה לומר שהנושא של השכר והעניינים הנוספים היו תקועים פה בוועדה קרוב לשנה וחצי, וכשנכנסתי לתפקיד החלטתי לטפל בעניין, ולסיים את זה לכאן או לכאן.

דוד ביטן: נמצאים אתנו חברי הוועדה הציבורית – פרופ' חיים לוי, פרופ' איבון פרידמן ועו"ד חגי סיטון.

דוד ביטן: קודם כל אני מודה לכם על העבודה שביצעתם, עוד לפני שנתחיל את הדיון.

דוד ביטן: אני מבקש מיושב ראש הוועדה יציג את העניין של שכר חברי הכנסת, כולל המלצות הוועדה, לפני שנתחיל בדיון.

<חיים לוי: בוקר טוב לכולם.

<חיים לוי: כידוע לכם, הופנו אלינו הרבה הצעות אישיות וגם הרבה הצעות פחות מאישיות, והוועדה דנה בהרבה מאד מקרים, וברוב המקרים ענינו בחיוב, כמו ניידות של חבר כנסת, כמו גילום הוצאות בית מלון.

<חיים לוי: זאת אומרת, הוועדה רואה כל דבר לגופו של עניין והאם זה הגיוני או לא וכמובן איפה שאפשר להשתכנע, אנחנו בעד שהעסק יעבוד כמו שצריך, וקיבלנו הרבה הצעות כפי שיקראו לכם היום.

<חיים לוי: אבל כמובן, העבודה המרכזית, הקשה והכבדה ביותר, והנוגעת לכולכם יותר, היא שכר חברי הכנסת מן הסתם.

<חיים לוי: כשהונח לפנינו הנושא הזה עמדו לנגד עינינו שני דברים.

<חיים לוי: אל"ף, אנחנו חושבים שחברי הכנסת צריכים לקבל שכר הוגן כדי שיוכלו להתמסר ברוב זמנם לצורך העבודה בכנסת.

<חיים לוי: ידוע לנו שחברי כנסת בישראל, על פי חוק, אסור להם לעבוד בעבודה נוספת, לקחנו את זה גם בחשבון.

<חיים לוי: השאלה היתה איך ניגשים לנושא כזה – האם להצמיד את שכר חברי הכנסת למדד, או לשכר הממוצע במשק.

<חיים לוי: כולכם יודעים שהשכר הממוצע במשק עולה בקצב הרבה יותר מהיר מאשר המדד.

<חיים לוי: היה ושכרכם צמוד לשכר הממוצע במשק, הוא יעלה בקצב הרבה יותר מהיר וזה ידוע לכולם, ונתנו את המספרים המתאימים.

<חיים לוי: חברי הוועדה פנו למחלקת המחקר של הכנסת.

<חיים לוי: אני במקצועי כלכלן בשוק ההון וחשבתי איזה דברים כדאי לי לעשות, כדאי לנו להשוות, כדי שנגיע למסקנה נכונה.

<חיים לוי: ביקשנו ממחלקת המחקר של הכנסת לעשות את העבודה, ובהזדמנות זו אני רוצה להודות להם, הם עשו עבודה יוצאת מן הכלל, לפי הנחיתנו, והם גם יזמו דברים.

<חיים לוי: יוצא מן הכלל.

<חיים לוי: כשדנים בגובה שכר חברי הכנסת אתה צריך איזשהו קנה מידה, למה להשוות אותו.

<חיים לוי: החלטנו לעשות את הדבר הבא: לקחת חברי כנסת, או חברי פרלמנט, בעיקר בעולם המערבי, 13-12 מדינות שהיו לגביהן נתונים, וגם יותר מתאימות לישראל כמו צרפת, ארצות הברית, אוסטרליה, בלגיה, שוויץ וכו', ואמרנו - בןאו נבדוק כמה דברים לפי סדר.

<חיים לוי: דבר ראשון בדקנו את השכר בדולרים, בלי שום תיקונים, במדינות הללו.

<חיים לוי: קיבלנו שישראל נמצאת באמצע, באיזה שהוא מקום, מקום שישי.

<חיים לוי: כאשר עשינו את השכר הגולמי יוצא שישראל במשכורת של בערך 10,700 דולר, לעומת אוסטרליה – 15,000 דולר וספרד – 6,000.

<חיים לוי: ישראל במקום שישי מתוך המדינות שבדקנו.

<חיים לוי: זו בדיקה ראשונית.

<חיים לוי: אני, ככלכלן, יודע שזה חסר משמעות, אבל שיהיה משהו להיאחז בו, דבר ראשון.

<חיים לוי: דבר שני, כולנו יודעים שיש מה שנקרא יוקר מחיה – מחירים שונים למוצרים במדינות השונות.

<חיים לוי: אז דבר שנית החלטנו להשוות את השכר יחסית לכוח הקניה במדינות השונות, כי יש מדינות שבהם המוצרים מאד זולים.

<חיים לוי: אז משכורת נמוכה נחשבת גבוהה אם המוצר זול.

<חיים לוי: אז עשינו את הדבר הזה, זה נקרא PPP , השוואה למחירים במדינות השונות, ובדקנו עוד פעם את אותה בדיקה ויצא שישראל אפילו משתפרת, לא בהרבה, ממקום שישי למקום חמישי מלמעלה.

<חיים לוי: זאת אומרת, ארצות הברית היא הגבוה ביותר, 14,000 דולר, וישראל בערך 10,000 דולר, מקום חמישי, לעומת ספרד -4,000 דולר.

<חיים לוי: גם זה לא הדבר הכי נכון לעשות, אבל עדיין – אנחנו מתקרבים.

<חיים לוי: הדבר השלישי שעשינו – אמרנו שבכל מדינה יש תוצר לאומי לנפש ורוצים לראות איך המשכורת לעומת התוצר הלאומי לנפש במדינות השונות.

<חיים לוי: ואז, ראה זה פלא – ישראל הגיעה למקום הראשון, יחס שכר של חבר כנסת לתוצר – 3,6.

<חיים לוי: ארה"ב – 3,2, גרמניה – 3, כו', וכו' – זה יורד.

<חיים לוי: כלומר, ישראל במקום הראשון בשכר חברי הכנסת יחסית לתוצר.

<חיים לוי: עדיין אני לא חושב שזו הנקודה, אם הייתי צריך להגן על זה הגנה כלכלית.

<חיים לוי: הדבר הכי רלבנטי זה להשוות את שכר הח"כים לשכר הממוצע במשק, בכל הפרלמנטים שלגביהם היו לנו נתונים, ולהשוות את זה.

<חיים לוי: ואז, הלוח הבא מראה את הדבר הבא – ישראל היא במקום הראשון ביחס של 3,7 – שימו לב, ששכר חברי הכנסת הוא פי 3,7 ביחס לשכר הממוצע במשק, נכון לסוף 2014.

<חיים לוי: ארצות הברית – 3, גרמניה – 2,8 וכן זה יורד עד נורבגיה- 1,8 וכו'.

<חיים לוי: זאת אומרת, ישראל במקום הראשון.

<חיים לוי: עם ישראל משווה את השכר שלכם לשכר שלו.

<חיים לוי: אנחנו לא משווים לטייקונים ולא להכי עניים, לשכר הממוצע במשק, זה המקובל.

<חיים לוי: וישראל יוצאת מקום ראשון, בגבוה ביותר.

<חיים לוי: ואז, כמובן, עלתה הבעיה שבהרבה פרלמנטים מותר לחבר פרלמנט לעבוד עבודה נוספת ובישראל אסור.

<חיים לוי: היתה לנו, חברי הוועדה, דילמה מה לעשות עם זה.

<חיים לוי: אם לא היו לנו שום נתונים, אני חושב שבסוף היינו מגיעים למין תחושת בטן ושיחה אתכם, ומגיעים לתוצאה, אבל למזלנו היו נתונים, לא לגבי כל המדינות.

<חיים לוי: שתי מדינות משמעותיות ביותר – ארצות הברית וצרפת, שם מותר לחבר הפרלמנט לעבוד אבל באופן מוגבל.

<חיים לוי: למשל, בצרפת – עוד 3,000 יורו לחודש, לא יותר מכך.

<חיים לוי: בארצות הברית – סכום מוגבל בדולרים.

<חיים לוי: כשלקחנו את זה בחשבון – איך לקחנו, אני אסביר לכם - - -

בני שליטא: אז אולי הח"כים בישראל יעבדו אצל יצחק תשובה?

<חיים לוי: תן לי לסיים.

<חיים לוי: לתקוף לפני ששמעת?

<חיים לוי: חברי הכנסת רוצים קודם כל לדעת מה עשיתי.

<חיים לוי: לקחנו את השכר המותר בצרפת ובארצות הברית, הוספנו אותו לשכר חברי הפרלמנט שם, ואמרנו – בואו נשווה עכשיו את ישראל, שאסור להם לעשות עבודה נוספת, לעבודה של הצרפתי – השכר שלו, פ]לוס התוספת, בהנחה שהוא באמת עובד בעבודה נוספת, ובארצות הברית, בהנחה שהוא גם ממקסם – עובד כמה שמותר לו.

<חיים לוי: ואז השווינו את השכר בישראל לשכר בצרפת ובארצות הברית, הממוצע ביניהן, כאשר הנחנו שהם עובדים מקסימום, והרבה מהם לא עובדים מקסימום, אז זה חישוב מקל.

<חיים לוי: ואז זה חישוב מקל.

<חיים לוי: ואז יוצא שישראל 3,7 לעומת ממוצע של צרפת וארצות הברית, 3,16.

<חיים לוי: זאת אומרת, שאפילו לאחר התיקון השכר בישראל בממוצע גבוה מהשכר הממוצע בשתי המדינות האלה, בהנחה שהם עובדים באופן מלא בעבודה נוספת, שמותרת להם.

<חיים לוי: כשסיימנו את העבודה הזו המלצנו, בנובמבר, בשנה שעברה, המלצנו את ההמלצה הבאה – להצמיד את שכר חברי הכנסת למדד המחירים לצרכן.

<חיים לוי: ברגע שנגיע לרמה של צרפת וארצות הברית, שמצאנו פה, יהיה שוויון, נתכנס שוב ונשקול להצמיד את זה אולי לשכר הממוצע במשק, או מנגנון אחר שנחשוב עליו.

<חיים לוי: זאת העבודה שעשינו.

<חיים לוי: להזכירכם, כרגע המצב הוא שסגן שר מקבל שכר פחות מחבר הכנסת, זאת אומרת שאם אחד מכם הולך להיות סגן שר שכרו הולך לרדת.

<חיים לוי: למה?

<חיים לוי: כי סגן שר, שכרו צמוד למדד.

<חיים לוי: דברים נוספים שכמובן עלו ועולים בדיון זה להשוות את השכר לשופטים ולהשוות לכל מיני מנכ"לי משרדים וכו'.

<חיים לוי: המינוי שלנו היה לגבי שכר חברי הכנסת.

<חיים לוי: אני חושב וסבור צריך להקים ועדה כלל ממלכתית שתבדוק את כל הסקטור הציבורי, בראשות כל אדם שיחליטו.

דוד ביטן: זה רעיון, באמת.

דוד ביטן: אוהבים להתעסק עם הח"כים, אבל בואו נתעסק עם כולם.

<חיים לוי: כן, צריך לעשות את זה, ליישר קו בכל המגזר הציבורי.

<חיים לוי: לי אין התנגדות לזה, אבל זה לא המינוי של הוועדה הזו, זה לא המנדט שלנו, ולכן זה מה שעשינו.

<חיים לוי: פחות או יותר, אני חושב שאלה הדברים העיקריים.

אורי מקלב: מה עם שאלת המיסוי?

אורי מקלב: בכל אופן, אם אתה עושה מדרג מול ארצות אחרות, בשכר הברוטו, אתה לא עושה גם שכר נטו?

<חיים לוי: התחשבנו גם במיסוי.

<חיים לוי: יש לי הצעה.

<חיים לוי: אני רואה את עבודת הוועדה כדלקמן – נשמע הערות שלכם, נרשום אותן ונתכנס שוב לדון בהן.

דוד ביטן: אני לא יודע, אולי תהיה הצעה אחרת.

<חיים לוי: זו עמדתי.

<חיים לוי: נתכנס לדון שוב.

דוד ביטן: צריך להסתכל, לראות דברים כמכלול.

דוד ביטן: חברי הכנסת בעבר ויתרו על פנסיה תקציבית של 4% ובעצם הם היו החלוץ שעבר לפנסיה צוברת של 2%.

דוד ביטן: משם כל המשק עבר ל-2%.

דוד ביטן: במקרה דובר על שיטת ההצמדה שתשפיע על השכר בעתיד, לא על השכר העכשווי.

דוד ביטן: אם אני מסתכל על ההפרשים בין השכר הממוצע במשק ובין ההצמדה בשנים האחרונות, מדובר על הפרש של 5% שזה בעצם נותן הפחתת שכר בטווח של 10 שנים של 2,000 שקל לפי המשכורת של היום, ובנטו- 700 שקל, אז אנחנו מדברים על 70 שקל לשנה.

דוד ביטן: לא מדובר פה על משהו דרמטי, אבל יש פה עניין עקרוני ולכן אני מציג את זה בצורה כזו, כי זו לא הבעיה של שכר, פה.

דוד ביטן: אנחנו יכולים להפחית 70 שקל נטו בשנה, ואף אחד לא יתרגש מהעניין הזה.

דוד ביטן: יחד עם זה יש פה שאלה עקרונית של השוואת התנאים בין כל הבכירים במשק, שבעצם סגנים וסגני שרים – ההצמדה היא למדד, שופטים, נשיא המדינה ואחרים – הצמדה לשכר הממוצע במשק.

דוד ביטן: ואני מבין שהשופטים למשל לא מוכנים להפחית אפילו שקל אחד, למרות שהתנאים שלהם הרבה יותר טובים משל חברי הכנסת, לא רק השכר, גם התנאים.

דוד ביטן: לכן אני אומר שהשאלה היא עקרונית, לא של שכר.

דוד ביטן: לא מדובר פה על השפעה דרמטית.

דוד ביטן: אני מבקש גם, אם אפשר, מד"ר שירלי אברמי, שתציג בקיצור את המחקר שהיא עשתה.

<שירלי אברמי: בוקר טוב, אני מנהלת מרכז המחקר והמידע, יושבים כאן שרה צוובנר ואיתמר מילרד, שעשו את המחקר הזה לבקשת הוועדה הציבורית עבור ועדת הכנסת, לשם קביעת שכר חברי הכנסת ותנאים נילווים.

<שירלי אברמי: כפי שצוטט מהמסמך שלנו שנמצא בידי חברי הכנסת ומייד אחרי הדיון גם נעלה אותו לאתר הכנסת, מרכז המידע השווה בין שכר חברי פרלמנט בישראל ושכר חברי פרלמנט ב-11 מדינות נוספות, לבקשת הוועדה בראשות פרופ' חיים לוי, ואכן, מההשוואה, הדברים המרכזיים שעולים שבמונחי כוח קניה PPP, שכר חברי הכנסת בישראל גבוה במעט מהממוצע.

<שירלי אברמי: בשונה מהמצב בעולם, חברי הכנסת בישראל לא יכולים לעבוד בעבודה נוספת, דבר שכמעט לא קיים בעולם, השכר, ביחס לשכר הממוצע למשרה מלאה – גבוה בישראל ביחס למדינות אחרות, ועוד דבר שבדקנו זה את השכר ביחס לווקטורים אחרים וזה גם מתקשר למה שאמר כרגע כבוד יושב ראש הוועדה, שלמשל, ביחס לשופטים, שכר חברי הכנסת הוא נמוך.

<שירלי אברמי: אלה הדברים העיקריים שעשינו וכמובן, אם בעקבות הדיון היום תבקש ועדת הכנסת או הוועדה הציבורית לבדוק נושאים נוספים – אנחנו לרשותכם.

<חיים לוי: רק תיקון אחד – שכר חברי הכנסת נמוך משכר שופטים בערך ב-38%.

דוד ביטן: גם בתנאים, לא רק בשכר.

<חיים לוי: אני מדבר על השכר, מה שבדקנו.

<חיים לוי: כשעשינו בדיקה של שופטים מול שכר חברי פרלמנט בארצות אחרות – הוא בערך 63%.

<חיים לוי: אותו סדר, אותו יחס בעולם.

דוד ביטן: השופטים מורמים מעם, מה שנקרא.

איילת נחמיאס ורבין: כן.

איילת נחמיאס ורבין: כך אני חושבת שצריך להיות.

איילת נחמיאס ורבין: אי התלות שלהם יותר חשובה.

<יוסי כהן: ראשית, לגבי מה שנעשה בממשלה- כל אלה שהם בחוזים אישיים – מנכ"לים, סמנכ"לים ומשנים, מנגנוני ההצמדה שלהם הלכו והתמתנו עם השנים.

<יוסי כהן: בדרך כלל – מנכ"לים צמודים למדד המחירים לצרכן, מדי שנה, בינואר.

<יוסי כהן: הבכירים החדשים, מנגנון ההצמדה שלהם הוא לתוספת יוקר.

<יוסי כהן: תוספת יוקר משנת 2002 לא שולמה במשק, ואז מה שנשאר זה שיקול דעת מדי פעם לעדכן את השכר.

<יוסי כהן: מיתנו את מנגנוני ההצמדה, בין היתר בגלל הנחיה של היועץ המשפטי לממשלה בעקבות המשבר הכלכלי ב-2003, שם, בזמנו, השופט רובינשטיין אמר – מה שאתם יכולים לעשות באופן ישיר ולא קשור להסכמים קיבוציים, אתם חייבים לעשות את זה.

<יוסי כהן: בעקבות המשבר של 2003 - - - שינוי של מנגנוני ההצמדה כך שהחזרנו את שיקול הדעת של השינוי בשכר - - -

דוד ביטן: האם זה נכון שהצעתם בוועדת הכספים לשופטים ללכת על ממוצע בין השכר הממוצע במשק ובין–ההצמדה והם סרבו?

<יוסי כהן: בוועדת הכספים עלתה הצעה של חבר הכנסת אורון שאמרה – בואו נעשה פשרה בין מה שיש היום ובין מה שהוצע בזמנו, והעמדה שלנו היתה שגם לגבי נושאי משרה ברשויות השלטון, מנגנון ההצמדה יהיה מדד, והפשרה שלו היתה של מחצית שינוי במדד, ומחצית שינוי בשכר הממוצע, ואמרנו שכרע במיעוטו זה מקובל עלינו, לאור ההתנגדות שהיתה.

<יוסי כהן: אנחנו חושבים שנכון הוא שכל נושאי המשרה ברשויות השלטון, מנגנון ההצמדה שלהם יהיה זהה.

<יוסי כהן: לא סביר שבכל ינואר, לגבי חברי כנסת - - -

דוד ביטן: אבל עדיין, ההצעה שלכם לא יוצרת שוויון בין כל ה - - -

<יוסי כהן: בסדר, אבל בסופו של דבר ועדת הכספים לא רצתה לכפות שינוי במנגנון לאור העמדה של נציגי השופטים בוועדה.

<יוסי כהן: אותה הצעת פשרה נראתה לנו לפחות חצי הדרך ביחס למה שאנחנו הצענו.

<יוסי כהן: אנחנו הצענו הצמדה לממד.

<יוסי כהן: אגב, הצמדה לשכר הממוצע נותנת פיצוי יתר יחסית למדד, אבל גם ביחס למצב השכר במשק, כי אם אנחנו בשנים האחרונות מעלים באופן יזום את שכר המינימום ויש בין 20 ל-30% מהעובדים במשק שצמודים לשכר המינימום, זה אומר כאשר אני מעלה את שכר המינימום אני מעלה את השכר הממוצע, וכתוצאה מזה כל מי שצמוד לשכר הממוצע משפר את שכרו.

<יוסי כהן: זה דבר שהוא לא סביר.

<יוסי כהן: צריך לראות, כשאנחנו מדברים על הסכמי שכר בשירות הציבורי - אז אנחנו מתייחסים בדרך כלל למדד וביחס למדד נותנים תוספות שכר, ולא מסתכלים על השכר הממוצע.

<יוסי כהן: בכל אופן, ההמלצה שלנו היא לקבל את המלצת הוועדה שהונחה בפניכם, היא המלצה שהיא כונה ומקצועית, מבחינתנו, ונכון הוא שגם בוועדת הכספים יעלה שוב שכרם שת השופטים, ונשיא המדינה, כדי שתהיה אחידות במנגנוני ההצמדה.

אורי מקלב: אני רוצה לחזור קודם כל לנושא המיסוי.

אורי מקלב: אני רואה מתוך דפדוף במסמך של הממ"מ שאני רואה שבדקתם וקבעתם שיש מיסוי אצל חברי פרלמנט בכל המקומות, אבל אין תוצאות של המיסוי.

אורי מקלב: אין לי ספק, שאין מיסוי יותר גבוה מאשר במדינת ישראל.

אורי מקלב: אני מהמר על כך.

אורי מקלב: אני חושב שמה שקובע זה באמת הנושא של הנטו ולא של הברוטו.

אורי מקלב: ההכרזה שתצא מפה שחברי הכנסת מרוויחים 10,000 דולר, אני לא חושב שזו הכרזה נכונה, וזה מה שאמרתם.

אורי מקלב: אני מניח שזה מה שיקחו בסוף, לכותרת.

אורי מקלב: כשיורדים לפרטים ובודקים פרמטרים ויש 5 פרמטרים שכאן קבעו, אז זה פרמטר שאי אפשר להתעלם ממנו.

דוד ביטן: מה שאתה טוען, שהמיסוי בישראל גבוה מאשר במדינות אחרות, וזה משפיע על השכר.

אורי מקלב: אין ספק שכולם רוצים ששכר חברי הכנסת ירד וזה הדבר הכי פופולארי, אנחנו מכירים את זה, וזה נכון.

אורי מקלב: אני מציע, כהצעה ראשונה, להשאיר משהו, שעוד יוכלו לדון בו.

אורי מקלב: אם על הכל נוותר ונצמצם הכל, אז לא יהיה מעניין.

אורי מקלב: כאשר בונים או קונים בית חדש משאירים זכר לחורבן.

אורי מקלב: משאירים מטר לא מטויח, כדי שכל הזמן נזכור את החורבן, נשאיר משהו.

אורי מקלב: קשר לבוחר – שיישאר משהו לעוד דיונים, אחרת לא ייצא שום דבר.

אורי מקלב: אבל מעבר לזה אנחנו יודעים שיש דברים שהפרמטר צריך להיות אי התלות.

אורי מקלב: אני לא חושב שהנושא הוא הצמדה או לא הצמדה.

אורי מקלב: הנושא של אי התלות, וזה חשוב דווקא בימים האלה, כשחברי הכנסת צריכים להיות משוחררים מכל תלות, כל פיתוי.

אורי מקלב: זה שאי אפשר לעבודה באף מקום, זה שחבר הכנסת צריך גם להשתחרר מדברים שהיו לו בעבר, משרדים ועוד דברים כאלה.

אורי מקלב: לא רק שהם לא יכולים לעבוד באף עבודה, הם גם צריכים להשתחרר מכל עבודה וכל משהו שהיה להם לפני הכניסה לעבודה פה.

אורי מקלב: אני, למשל, באופן אישי, אני לא ברשימה של בעלי נכסים של 30 או 40 מיליון, שום דבר, אבל באתי מהמגזר הציבורי והפסדתי במעבר לכנסת מאות אלפי שקלים, לפי חישוב של רואה החשבון, בגלל שאני הפסקתי פנסיה תקציבית ועברתי לפנסיה צוברת, ואתה גם יודע את זה, ועוד רבים אחרים.

יגאל ביבי: טעות חייך.

איילת נחמיאס ורבין: לפי העבודה שהוא עושה כאן זו לפחות לא טעות חיינו.

אורי מקלב: לכן אנחנו יודעים שגם נושא הפנסיה הוא מרכיב חשוב.

אורי מקלב: זה שיש ירידה בשימוש שלנו מקשר לבוחר – זה בסדר גמור, אנשים בורחים היום מלהשתמש בזה, אבל מי שנפגע זה באמת הבוחרים עצמם.

אורי מקלב: קחו בעצמכם ותבדקו מה קורה היום עם רמת ההוצאות והשימוש בקשר לבוחר.

אורי מקלב: יש ירידה, כי התחרות היא מי שמשתמש פחות .

אורי מקלב: אני חושב שהתחרות צריכה להיות מי משתמש יותר.

יעל גרמן: - - - איך ולמה.

יעל גרמן: השימוש לא היה ראוי.

אורי מקלב: אבל גם כאלה שניצלו כראוי חוששים היום מלהשתמש בזה.

אורי מקלב: מה המשמעות של הדברים האלה?

אורי מקלב: המשמעות, שמי שנפגע ונפגעים זה הבוחרים.

אורי מקלב: אנחנו לוקחים את כלי העבודה שיש לנו, ואת הדברים שעשו לא בשביל אקסטרות, אנחנו פוגעים בעניין הזה.

אורי מקלב: לכן אני חושב שאיך שלא יהיה לא צריך לקבל החלטה עכשיו.

אורי מקלב: אני מבין שיש כאלה שיש להם דעה אחרת.

אורי מקלב: כדי שאנחנו נקבל דעה אחידה, חובת ההתייעצות שלנו צריכה להיות לא בוועדה, אלא קודם.

<איתמר מילרד: אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<איתמר מילרד: בקשר לשכר נטו וברוטו – שכר נטו זה דבר אינדיבידואלי לעומת שכר ברוטו שהוא כללי, כלומר, כל ח"כ יכול לקבל שכר נטו שונה, גם בארץ וגם בחו"ל – זה תלוי בנקודות הזכות ובכל מיני דברים.

אורי מקלב: אנחנו כולנו מגיעים לסף מס גבוה.

<איתמר מילרד: דבר שני, שיטת המיסוי שונה בין ישראל ומדינות אחרות, לדוגמה – ארצות הברית, שבה חייבים דיווח אישי.

דוד ביטן: אבל בהשוואה של ברוטו-נטו יחסית למדינות שהם הישוו – האם זה שיקול שצריך לקחת אותו בחשבון?

דוד ביטן: זו השאלה, לא איך זה משפיע באופן אישי.

דוד ביטן: אין לנו פה נקודות זכות לאף אחד.

<חיים לוי: עושים תמיד השוואות לברוטו ולא לנטו.

דוד ביטן: אבל האם בשיקולים של הוועדה לקחתם את זה בחשבון?

<חיים לוי: התשובה היא– רק ברוטו, לא כי שכחנו, כי חשבנו שזה לא נכון.

יעל גרמן: קודם כל אני רוצה לברך את כבוד היושב ראש שהוא מקיים את הישיבה מפני שלדאבוננו הרב, לפני שנה, כאשר ביקשנו שיקבעו את זה, זה נמנע.

יעל גרמן: אז יישר כוח ותודה רבה.

יעל גרמן: אני גם מודה לוועדה.

יעל גרמן: אני חושבת שהיא עשתה עבודה ציבורית בלתי רגילה, ואני חייבת כרגיל להחמיא למ.מ.מ, אני לא חושבת שיש עוד מרכז כזה בארץ, היסודיות, זה כלי בלתי רגיל לכולנו.

יעל גרמן: לא ראי שאנחנו, חברי הכנסת, נדון בתנאי שכרנו.

יעל גרמן: אני מרגישה שיש בזה ניגוד עניינים אפריורי ומובנה.

יעל גרמן: אני לא מאמינה שיש עוד גוף אחד בארץ, בעולם ראיתי שיש עוד שני פרלמנטים שכן עוסקים בכך וקובעים, אבל רק שניים מבין עשרות.

דוד ביטן: אנחנו לא קובעים.

דוד ביטן: יש ועדה ציבורית שממליצה, ואנחנו דנים על ההמלצות.

יעל גרמן: אבל אנחנו יכולים לקבל את ההמלצות או לא.

דוד ביטן: אבל עדיין יש לנו איזשהו גוף שבודק אותנו ונותן המלצות.

יעל גרמן: אני מביעה את דעתי שלי, ודאי לא את דעתך.

בני שליטא: אפשר לעשות מהח"כים דחלילים, הם לא יחליטו.

בני שליטא: כל פעם יקחו איזה ועדה מבחוץ.

בני שליטא: אם הם לא מסוגלים להחליט, אולי הם ילכו הביתה.

דוד ביטן: אני מכבד אותך אבל תכבד גם את הח"כים של עכשיו, לא רק של לשעבר.

יעל גרמן: אני חוזרת ואומרת שכל דיון על השכר או על הטבה כזו או אחרת לא ראוי, ומן הראוי שאנחנו נטיל את זה על ועדה ציבורית, כזו או אחרת, והיא שתקבע.

דוד ביטן: אבל יש ועדה ציבורית.

יעל גרמן: לדעתי זה לא צריך להגיע לכאן.

יעל גרמן: ברגע שזה מגיע לכאן – שמעת את דעתו של חבר הכנסת המוערך מאד, חבר הכנסת אורי מקלב.

יעל גרמן: הוא אמר מה שאמר.

יעל גרמן: אני משערת שדעתו לא נוחה כל כך מההמלצות ויכול להיות שהוא גם יצביע נגדן, אני חושבת שזה לא ראוי.

יעל גרמן: גם הגשתי הצעת חוק בנדון.

יעל גרמן: זה ברישא.

יעל גרמן: לגביי ההחלטה – אבל לאחר שאמרתי זאת, למצער, לפחות, אני חושבת שצריך לקבל את ההמלצה המאד נכונה מכל הסיבות הטובות שפורטו, ובעיקר בעקבות ההשוואה שערך מרכז המחקר, ההשוואה של השכר שלנו לשר הממוצע במשק הישראלי.

יעל גרמן: אנחנו נציגי ציבור.

יעל גרמן: יש משמעות למילה "נציג ציבור".

יעל גרמן: הוא צריך להיות מחובר לציבור, לייצג אותו, להיות קרוב אליו.

יעל גרמן: לדאבוני הרב אנחנו רואים איך אנחנו כנציגי ציבור הולכים ומתרחקים, ואיך אנחנו שמייצגים אותו מנוכר לנו מהרבה מאד סיבות, ולהערכתי גם מהסיבה הזו, בגלל הפער, פי 3,7 מהשכר הממוצע.

יעל גרמן: זה צורם, זה לא נכון.

יעל גרמן: אנחנו צריכים להיות יותר קרובים אל העם, פחות מרוחקים ממנו.

יעל גרמן: ולכן, למצער, אם לא יקבלו את הצעת החוק שלי - - -

דוד ביטן: הצעת החוק שלך כרגע היא לא בדיון.

יעל גרמן: אני בהחלט רציתי להציג אותה כי חשבתי שחשוב שיידעו.

דוד ביטן: את יכולה להציג אותה אבל כרגע אנחנו דנים בהמלצות הוועדה הציבורית.

יעל גרמן: לפחות צריך לקבל את ההמלצה, כי היא תעשה צדק עם הציבור ואני חושבת שהיא נכונה, מבחינה ציבורית.

דוד ביטן: אני דווקא סבור שהבעיה הציבורית שלנו זה תקופת הפגרות שזה מה שמשפיע על הציבור הרחב - -

יעל גרמן: צודק מאד.

דוד ביטן: - - ולאו דווקא התוספת הזו, בשכר.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני, זה לא סותר, ואתה באת עם כמה יוזמות מעניינות בנושא.

איילת נחמיאס ורבין: אני יכולה להגיד שגם דעתי לא כל כך נוחה.

איילת נחמיאס ורבין: לפעמים אני מסתכלת על החיים הקודמים, זה נראה כאילו לפני 200 שנה, בסוף, כשבעל העניין של מקבל השכר, עומדים לקבל החלטה בעניינו, הולכים לאסיפה כללית.

איילת נחמיאס ורבין: אז כיוון שאי אשפר ללכת בנושא כזה שנוגע לחברי הכנסת לציבור, אז גם אני הייתי מפקידה ברצון את גורל שכרנו בידיה של ועדה ציבורית.

איילת נחמיאס ורבין: אני סבורה באמת שהצעת הוועדה הציבורית היא הצעה הגונה, היא בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד לכם שרק מהסתכלות על אחת ההצעות האחרונות – גילום תשלומי לינה, וכל מיני דברים כאלה, אנחנו צריכים להבין שהדברים האלה לא מקובלים במשק.

איילת נחמיאס ורבין: לגלם תנאי העסקה?

איילת נחמיאס ורבין: זה לא דבר שמקובל.

איילת נחמיאס ורבין: מכל ההצעות, כשאני מסתכלת על תנאי ההעסקה, אפילו בחברות ציבוריות – גילום זה בפירוש לא דבר שחברה לוקחת על עצמה.

איילת נחמיאס ורבין: זה נכון שיושבי ראש קבועים עובדים מאד מאד קשה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון שחברי הכנסת - - -

דוד ביטן: את מתייחסת בעצם לסעיפים הבאים.

איילת נחמיאס ורבין: כן, אני אגיד לך מדוע.

איילת נחמיאס ורבין: אל"ף, אני חושבת שהדברים כרוכים אחד בשני.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסתכלת על המכלול, וכל הדברים האלה בסוף משפיעים על תנאי ההעסקה שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: הסתכלתי על מה שנקרא – תנאי העסקה, לא רק על השכר.

איילת נחמיאס ורבין: שכר זה רכיב אחד מתוך תנאי העסקה.

דוד ביטן: אבל מצד שני, אם נלך לשיטה שלך, לאור התמשכות הדיונים בלילות, אם אנחנו לא נגלם את השהות שלנו במלון לא תישאר משכורת.

דוד ביטן: אז בואו לא נהיה - - - נתייחס עניינית.

איילת נחמיאס ורבין: כל מה שרציתי לומר – זה נכון שחברי הכנסת עובדים בצורה מאומצת יותר מכפי שהציבור חושב או רואה, והאחריות היא עלינו בנושא, שהוא לא מכיר מספיק טוב את העבודה שנעשית כאן.

איילת נחמיאס ורבין: מצד שני, אני אומרת – הוזכרו כאן השופטים.

איילת נחמיאס ורבין: אני נמניתי על אלה שחושבים שכן, שופטים צריכים להרוויח יותר מחברי כנסת.

איילת נחמיאס ורבין: הם צריכים להיות מורמים מעם, עם אי תלות הרבה יותר גדולה, אפילו יותר משלנו, וגם אנחנו צריכים להיות באי תלות ועצמאות מאד גבוהה.

דוד ביטן: את יודעת שכל שופטים מקבלים 4 שנות ותק על כל שנת עבודה?

דוד ביטן: מה הם יותר טובים מהח"כים בעניין הזה, כשהח"כים באים ל-4 שנים או 5 או 6 שנים?

דוד ביטן: יש דברים שהם לא צריכים לקבל.

דוד ביטן: משכורת גבוהה – כן, אבל - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל יש להם גם ועדה ציבורית, גם כן, שקיבלה את ההחלטה בעניינם.

איילת נחמיאס ורבין: העובדה שמישהו ניהל עבורם משא ומתן טוב, אין לי כרגע מה להגיד בעניין.

איילת נחמיאס ורבין: אני אמרתי את השקפת עולמי לגבי התפקיד שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: ואני לא אומרת שלנו לא צריכה להיות, חס וחלילה, אי תלות.

איילת נחמיאס ורבין: לכן, אל"ף- אנחנו צריכים להסתכל על המכלול ובי"ת –אני חושבת שהמלצות הוועדה הן סבירות ובהחלט יש בהן הסתכלות מהאקווריום הזה שמסתכלים עלינו?

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו אנחנו, הדגים, מסתכלים בחזרה.

יואל חסון: הדיון הזה הוא על גבול הדיון הענייני, מצד אחד, ואגב, מ-2006 אני בכנסת והייתי חבר בוועדת הכנסת, תמיד היו דיונים וכל פעם יש עליות וירידות בהתעסקות בשכר הח"כים.

יואל חסון: זה משהו שאני חייב להגיד שאני לא אוהב.

יואל חסון: אני גם אלא אוהב את העובדה שכל נושא השכר מחולק – יש את סגני השרים והשרים, שמוצמדים למדד, והשופטים מוצמדים למה שהם מוצמדים, ואנחנו – לשכר הממוצע, לקבוצות האלה יש ככה, ולאחרות – ככה.

יואל חסון: אני טוען שבמדינת ישראל הגיע הזמן להגדיר את הקבוצות לפי דרגות של בכירים.

יואל חסון: יש קבוצות של בכירים.

יואל חסון: אגב, בשירות המדינה יש דרגות והדברים הם מאד ברורים ונהירים.

יואל חסון: גם הנבחרים או תפקידי בכירים – כדאי שיהיה מפתח אחד, אחיד, לכולם.

יואל חסון: אני בהחלט שכרגע המסלול הוא הכי טוב שיכול להיות, בוועדה ציבורית.

יואל חסון: אני לא רוצה שזה כל יום יבוא לפתחנו.

יואל חסון: אני לא רוצה להתעסק בזה.

יואל חסון: זה דבר ראשון.

יואל חסון: דבר שני, תראו – לחברי הכנסת אין ועד עובדים.

יואל חסון: אין לנו ועדים, אין מי שייצג אותנו.

יואל חסון: טוב שגם לא יהיה.

דוד ביטן: אין הסכם קיבוצי.

יואל חסון: אנחנו גם לא נשבות אף פעם, אני לא חושב שמישהו מאתנו ישבות, גם אם תהיה החלטה להוריד ב-20% משכרנו, אני לא רואה סיטואציה שאיזה חבר כנסת יכריז על שביתה, לא איטלקית וגם לא ישראלית.

יואל חסון: זה לא יקרה.

יואל חסון: לכן, אין לנו את כל הכלים האלה, והכלים היחידים שיש - - - ואנחנו, בנוסף לכל האחרים, באופן טבעי, מה לעשות, באופן טבעי – חיים באקווריום.

יואל חסון: אנחנו מושפעים מהציבוריות, קשה לנו לדבר על עצמנו, קשה לנו לבקש עבור עצמנו, כי ברגע שאנחנו עושים את זה אנחנו מקבלים ביקורת מכל הכיוונים, גם אם אנחנו צודקים.

יואל חסון: אני אתן דוגמה קטנה לקשר עם הבוחר.

יואל חסון: היה סיפור על חבר הכנסת הראשון שהזמין מכונת קפה.

יואל חסון: זו היתה הכותרת בעיתונים.

יואל חסון: זה היה כזה סמל לנהנתנות, אז החליטו חברי הכנסת – רק לא מכונת קפה, ואף חבר כנסת לא הזמין מכונת קפה.

יואל חסון: מה זה משנה שמוציאים יותר כסף על כיבוד במזנון?

יואל חסון: זה בסדר?

יואל חסון: זה יותר הגיוני?

יואל חסון: הגיוני שישלמו על כל כוס קפה 10 שקלים במקום 2 שקלים?

יואל חסון: אז מה יצא?

יואל חסון: מי יעז לקנות מכונת קפה?

יואל חסון: עדיף כבר סעיף "כיבוד" מאשר סעיף "מכונת קפה".

יואל חסון: אז צריך להסתכל פה בצורה עניינית.

יואל חסון: אני גם מצטרף לברכות על מחלקת המחקר של הכנסת.

יואל חסון: אין מילים על היכולת ללמוד ולהכיר, אף אחד מאתנו לא היה יכול לעשות את העבודה הזו לבד, תודה רבה.

יואל חסון: אני דווקא קורא וקראתי בעיון וגם השוויתי את זה לחיים.

יואל חסון: כמה פעמים הייתי מטעם הכנסת במועצת אירופה ובפרלמנט האירופי, ומכיר המון חברי פרלמנט באירופה, ואני לא מדבר על הסנטורים ואנשי הקונגרס בארצות הברית.

יואל חסון: בואו נגיד את האמת.

יואל חסון: ברוב הפרלמנטים בעולם, רוב החברים הם אנשים עשירים.

יואל חסון: הם אנשים שזו לא הכנסתם ופרנסתם העיקרית, דבר שבישראל הוא לא כך, ואנחנו צריכים לקחת את זה בחשבון.

יואל חסון: זו המציאות.

יואל חסון: אם אנחנו רוצים להפוך את הכנסת למקום של עשירים, אז בבקשה.

יואל חסון: רק עשירים יבואו להיות חברי כנסת, ואז לא יהיה איכפת להם – עוד 4%, עוד 5%, כי זה לא עיקר פרנסתם.

יואל חסון: ואנחנו גם רואים בדוח זה שרוב חברי הפרלמנטים עוסקים בעבודות אחרות, בחלקם עם הגבלות ובחלקם – בלי.

יואל חסון: אני שמח שהכנסת ביטלה את זה.

יואל חסון: אני לא רוצה להעלות בדעתי שאני, בנוסף לעבודתי בכנסת, אותה אני לוקח ברצינות, הייתי צריך ללכת ולהתפרנס במקום אחר.

בני שליטא: מי שעושה את זה פועל בניגוד לחוק.

בני שליטא: עבודה נוספת זה פלילי.

יואל חסון: בהחלט.

יואל חסון: גם אם היה מותר לי אני לא יודע איך הייתי עושה את זה ואם הייתי רוצה לעשות את זה.

יואל חסון: לכן, זה הגבול הדק.

יואל חסון: אני אומר פה לחברי הוועדה, ואני מודה לכם על העבודה, אתם בהחלט משקיעים זמן רב וזה חשוב - צריך גם את האיזונים האלה לקחת בחשבון, ואני לא בא בתחרות, לא עם השופטים ולא עם השרים, ולא עם סגני השרים.

יואל חסון: אתה אמרת פה שאם אני מחר אהיה סגן שר אני יורד בשכרי.

יואל חסון: בסדר.

יואל חסון: אני לא פה לא בגלל שהשכר הוא כזה או אחר, אז גם אם אחליט להיות מחר סגן שר אני לא אחליט להיות או לא להיות בגלל השכר.

<חיים לוי: בזה אני מסכים אתך לגמרי.

<חיים לוי: אתה פה לא בשביל השכר.

יואל חסון: אז אני חושב שאנחנו צריכים להוביל דווקא מהעניין הזה כל קריאה של ממהלך של השוואה שכולנו פשוט נהיה באותלו מדרג.

יואל חסון: פשוט, לקחת את כל הגורמים הבכירים, כולל השרים, השופטים, השרים, סגני שרים וחברי הכנסת, וכולם צריכים להיות על אותו מדד, לכאן או לכאן.

שי פירון: אני רוצה להגיד משהו לא פופולארי, לצורך הדיון, ובכלל לא להתייחס לשאלה הפרקטית.

שי פירון: אני רוצה לדבר על המנגינה.

שי פירון: המנגינה היא כאילו יש פה חבורה של אנשים שכל עניינם הוא איך למצוא את הפרצה, את הדרך, איך להרוויח עוד שקל מפה או משם.

שי פירון: אלה האנשים שצריכים להחליט מה יהיה באיראן, אלה האנשים שצריכים לקבל את ההחלטות הכי מהותיות על החיים שלנו, ולא נוחה לי המנגינה הזאת.

שי פירון: מי שרצה להרוויח כסף לא היה מגיע לכאן.

שי פירון: מי שבא לכאן הוא שליח ציבור, והשאלה אם הדיון בחדר הזה הוא דיון מתוך נקודת מוצא של שליחי ציבור שנאמנים לעמם וארצם, ועכשיו מחפשים את הדרך הנכונה ביותר איך לייצר שקט בעבודה.

שי פירון: אין לי שום התנגדות לוועדה כזו או אחרת.

שי פירון: מטרידה אותי הסיבה שבגללה רוצים להוציא את זה לוועדה אחרת.

שי פירון: אני מרגיש בין השיטין כאילו יש פה אמירה שאם יתנו לי, כדוגמה, לטפל בשכר של עצמי, מי יודע מה אני אעשה.

שי פירון: אז אם אתם חושדים - -

דוד ביטן: בינתיים רק הורדנו, כל השנים.

שי פירון: - - שאני אעשה משהו עם השכר, אז גם אל תסמכו עלי בשאלות הרבה יותר מהותיות ודרמטיות וזה חלק מתופעות של מנהיגות.

שי פירון: מנהיגות, חלק מתפקידה זה לייצר אתוס שלום ואתוס שלם נוגע גם בתנאי העבודה של האדם, זה חלק מהדמות המוסרית שלו, ואם, כחלק מהדמות המוסרית של חבר הכנסת הוא חושב שהמציאות כרגע, כחלק מהדרך לייצר כרגע, זה דרך להגדיל את השכר – הוא יעשה זאת.

שי פירון: הערה שניה – אני אומר אתה בעוקצנות ובזהירות, כי אני לא יודע להגיד בעוקצנות בלי זהירות, ששווה לבדוק.

שי פירון: הכנסת נחלקת לשלושה סוגים של אנשים.

שי פירון: סוג אחד של אנשים שעשו משהו בחיים, ובעצם המשכורת שלהם פה היא דמי כיס.

שי פירון: יש להם פנסיה, הם היו אלופים, ראשי עיר, כל מיני דברים לפני כן.

שי פירון: יש קבוצה שניה של אנשים שעשו הון, במובן הישר והמלא של המילה.

שי פירון: הם היו אנשי עסקים, הרוויחו כסף, ועוד כהנה וכהנה.

שי פירון: ויש שליחי ציבור שהגיעו לכאן מכל מיני מקומות ציבוריים במובן הפשוט של העניין.

שי פירון: אני רוצה לראות את אורי מקלב בכנסת הבאה.

שי פירון: אני רוצה לראות את רועי פולקמן, הוא אדם צעיר, הוא צריך לרכוש דירה או שכבר רכש, יש לו ילדים, הוא עוד משלם על קייטנות, משלם שכר לימוד בבית הספר.

שי פירון: מה אנחנו רוצים שיקרה כאן?

שי פירון: איזו מין שפה זו?

שי פירון: איזו מין אמירה זו?

שי פירון: מה מסתתר מחורי השיח הזה?

שי פירון: אז אני לא רוצה להיכנס עכשיו לסוגיה של ועדה כזו או ועדה אחרת, אבל יש כאן מנגינה נוראית, שהיא חלק מההלקאה הציבורית.

שי פירון: כשעושים דבר כזה בדיון בשידור, כל אחד חושב 8 פעמים על איזו מילה הוא יגיד, כי מחר בבוקר איזה כתב בעיתון כזה או אחר יגיד שהוא אמר משהוו לטובת עצמו.

שי פירון: אז אני עכשיו אומר במובן הפשוט ביותר של המילה.

שי פירון: אני בכלל לא מדבר על השכר של עצמי, זה בסדר גמור, הילדים שלי כבר גדולים והכל בסדר, אבל יש פה השחתה של השיח הציבורי.

שי פירון: יש פה טענה נסתרת כאילו אנשים שיושבים כאן לא דואגים לחברה הישראלית, וזה לא נכון.

שי פירון: אני נמצא בכנסת כבר שנתיים, אני פחות ותיק מרוב הנוכחים כאן.

שי פירון: יש כאן אנשים עם מסירות מאד גדולה, שיושבים הרבה מאד שעות, שעושים לילות כימים למען החברה הישראלית, ולא יעלה על הדעת שהמנגינה של השיחה תהיה כאילו החתול פה מתעסק בחלוקת השמנת.

דוד ביטן: זה רק יעל גרמן התייחסה.

דוד ביטן: זה לא כך.

<חיים לוי: אין אף מילה בדוח שלנו, בהמלצות שלנו, שמשליך - - -

דוד ביטן: לא, הוא מדבר על אווירה.

שי פירון: למען הסר ספק – אין לי שום טענה לוועדה, הדוח הוא בסדר.

שי פירון: יש לי תלונה על האווירה, על התחושה, למה יהיה כתוב מחר בעיתון כזה או אחר.

שי פירון: הדוח הוא מצוין, למען הסר ספק.

שי פירון: אין לי טענה, לא לדוח ולא לכותביו, את חלקם פגשתי בנסיבות משמחות מאד.

שי פירון: אני חוזר ואומר - - -

ק<ריאות: - - -

רועי פולקמן: ראשית אני אגיד גם לשר החינוך לשעבר שבאמת בזכות יוזמת הקייטנות אני משלם מעט מאד על הקייטנה של הבן שלי בכיתה א' שנמצא עכשיו בקייטנה ואכן, זה עזר משמעותית.

רועי פולקמן: אז בעניין זה, לפחות - - - נחה דעתי מהמודל שבו יש ועדת ציבורית שמגישה את ההמלצות לוועדת הכנסת, אני חושב שזה מביא איזון ראוי.

רועי פולקמן: אני רק אגיד עוד דבר – יש כאן עניין שצריכה להיות סיבה מהותית בעיניי למה לא לקבל את המלצות הוועדה הציבורית.

רועי פולקמן: יש ועדה, היא מביאה המלצות.

רועי פולקמן: אם יש סיבה מהותית?

רועי פולקמן: אין סיבה מהותית, הסכום הוא לא משמעותי.

רועי פולקמן: צריך לייצר אחידות במשק.

דוד ביטן: הסיבה המהותית קשורה להשוואה בינינו ובין פרלמנטים אחרים, שלדעתנו עדיין לא - - -

רועי פולקמן: אני אגיד משהו מתודולוגי.

רועי פולקמן: החמיאו כאן למרכז המחקר, וזה אכן נכון.

רועי פולקמן: חברים, תחום עיסוקי היה ענייני נתונים ועבודות כמותיות.

רועי פולקמן: אני לא מקבל את ההשוואה לשכר הממוצע, היא השוואה מוטה, מחקרית, כי השכר הממוצע במשק הישראלי בשונה מהמדינות שהושווה אליהם היא השוואה מוטה, כי יש שונות עצומה בשכר במדינת שראל, יש פה קצוות אדירים.

רועי פולקמן: לכן הממוצע במדינת ישראל, בהשוואה למדינות אחרות, שבהן יש הומוגניות - היא מוטה, ולכן, אחד העיוותים הגדולים – ועסקתי בזה בירושלים, בהשוואות כאלה כשאתה לוקח עיר כמו ירושלים שיש בה עניים מאד, וקבוצה של עשירים מאד, השכר הממוצע לא אומר כלום, לעומת להשוות את זה בבלגיה, כשהאוכלוסייה היא הומגנית.

בני שליטא: אז מי, המדד אומר?

בני שליטא: המדד הוא בסדר?

רועי פולקמן: אני אומר שההשוואה לשכר הממוצע היא השוואה מוטה מבחינה מחקרית.

רועי פולקמן: בהשוואה לכל דבר.

רועי פולקמן: אפשר לדבר על חציוני, על התפלגויות – אבל זו השוואה מוטת מבחינה מחקרית.

רועי פולקמן: אני חושב שהדיון הוא לא על האם זה נכון, ההשוואה או לא.

רועי פולקמן: בעיניי, הפרמטר המשמעותי כאן שצריכה להיות אחידות לשכר הבכירים במשק - - - אנחנו צריכים להיות דוגמה.

רועי פולקמן: אם יש היום - - - אני חושב שהאמירה – להשוות למדד היא אמירה ראויה.

רועי פולקמן: היא נכונה - - -

דוד ביטן: לא זו הבעיה.

דוד ביטן: הבעיה היא שוועדת הכספים, יש לה סמכות לקבל החלטה בעניין הזה, ומשום מה היא לא מקבלת.

דוד ביטן: אז אנחנו נדאג שוועדת הכספים תחליט את ההחלטה הזו.

רועי פולקמן: אבל אם ההסכמה היא שהמצב במשק צריך להיות שכל הבכירים יוצמדו למדד, וזו האמירה הנורמטיבית והעקרונית אז חברי הכנסת צריכים להתחיל מזה.

רועי פולקמן: מה יהיה עם השופטים או לא?

רועי פולקמן: אז אל"ף, אני מקבל את ההמלצה, אני חושב שהיא ראויה, צריך להצמיד את שכר הח"כים למדד.

רועי פולקמן: נקודה.

רועי פולקמן: זה לא קשור להשוואות, אני חייב לומר שההשוואה היא לא נכונה.

רועי פולקמן: אני מסכים על המנגנון הציבורי.

רועי פולקמן: צריך להשאיר אותו, לקיים ועדה ציבורית, להביא את ההמלצות לכאן.

רועי פולקמן: יש סמכות לחברי הכנסת להחליט, ואם ההמלצה היא ראויה צריך לאשר אותה.

רוברט אילטוב: קודם כל תודה לוועדה על עבודתה.

רוברט אילטוב: עם חלק מהדברים של חברי הכנסת אני מסכים.

רוברט אילטוב: אני רוצה להתייחס לסוגיה של הקשר לבוחר וההוצאות על שכירות.

רוברט אילטוב: אני חבר כנסת במשך 9 שנים כבר.

רוברט אילטוב: אם אני לא טועה בתשע השנים המספר הזה לא השתנה, 19 אלף שקל, למרות שבמשק היו שינויים מאד חזקים בדמי השכירות וההוצאות הנילוות לשכירת לשכות – גדלו.

רוברט אילטוב: לכן, אם תראו מה קורה היום בממוצע בעניין השכירות למטר מרובע, אתם תראו שבכסף שמפרישה הכנסת לסוגיה זו מדובר על לשכות קטנות ולא מכובדות, שאי אפשר בכלל לעבוד בהן, אם בכלל, תלוי גם באיזו עיר – לכן אני חושב שצריך לתת דעת לסוגיה הזו.

רוברט אילטוב: גם את הקהל שאנו רוצים לקבל צריך לקבל בתנאים ראויים.

רוברט אילטוב: מה לעשות שרוב הציבור בארץ גר במרכז, ולא בפריפריה?

רוברט אילטוב: צריך לקבל את הציבור היכן שהוא מתגורר.

רוברט אילטוב: מצטרף לחברי חברי הכנסת שאומרים שברוב הפרלמנטים חוץ מישראל יש לנבחרים עיסוק נוסף.

רוברט אילטוב: גם לחברי כנסת בארץ היתה אפשרות לעיסוק נוסף, אבל הוחלט בזמנו שלחברי הכנסת לא יהיה עיסוק נוסף, מסיבות כאלה ואחרות, ויש לזה משמעות בסופו של דבר, ולזה צריך לתת ביטוי.

רוברט אילטוב: נוסף לכך, אם אנחנו מדברים – בהרבה מאד מדינות רמת המס היא נמוכה, ואי אפשר לא להתייחס לזה, כי בעצם אנחנו רואים את הפערים, אבל בנטו – כשעושים השוואה למדינות אנחנו רואים פה פער גדול.

רוברט אילטוב: בסוף, מה שנכנס לחשבון הוא שמראה על פער ההכנסה.

רוברט אילטוב: לכן אי אפשר לא להתייחס לסוגיה כי לדעתי רמת המס בישראל היא בין הגבוהות בעולם, וחייבים - - -

דוד ביטן: אני רק רוצה שתדעו בעירית ראשון השתכרתי 33 אלף שקל ברוטו, כי לא עבדתי במשרה מלאה, וקיבלתי 19 אלף שקל נטו.

דוד ביטן: פה אנחנו מרוויחים 44 אלף ברוטו ואני מקבל 19 אלף שקל נטו.

דוד ביטן: אז תקחו - - -

<חיים אבידר: היה לך רכב צמוד?

דוד ביטן: רכב לא יכול להיות 11 אלף שקל.

דוד ביטן: העלות על הרכב היא בערך 5,000.

<חיים אבידר: היתה ך קרן השתלמות, שהשתתפת?

דוד ביטן: היה לי, ודאי.

דוד ביטן: אז אני אומר – הנטו-ברוטו הוא מאד משמעותי פה, אתם לא יכולים שלא להתייחס לזה, בסופו של דבר.

רוברט אילטוב: עוד סוגיה – אין ספק שגם הסוגיה הזו של הכנסה נוספת, וגם רמת המס, אבל אנחנו גם רוצים שבכנסת יכהנו חברי כנסת צעירים, נמרצים, לא אנשים שכבר עשו קריירה ועבורם זו הכנסה נוספת.

רוברט אילטוב: לחלק גדול מחברי הכנסת הצעירים – זו ההכנסה היחידה שיש להם, ועם זה הם צריכים ללכת למכולת, לשלם לגן, ויש לנו רמת חיים שאנחנו חייבים לחיות בה וגם הוצאות נוספות שי לחברי כנסת.

רוברט אילטוב: זה לא אזרח מן השורה ויש הוצאות.

דוד ביטן: התייחסת לעניינים אחרים שעל סדר היום, גם.

יואל חסון: קודם כל, בעניין הזה שגם צריך לקחת בחשבון שבכנסת אין התייחסות לנושא של ותק.

יואל חסון: אני לא חושב שצריכה להיות התייחסות לנושא של ותק, אבל אין הבדל בין שכר חבר כנסת שמכהן 10 שנים לבין זה שנכנס רק חודש ימים.

בני שליטא: רובכם תצאו לפנסיה עם 15% אתם עוד לא יודעים שום דבר.

דוד ביטן: לך יש פנסיה תקציבית, זה מצב טוב.

דוד ביטן: אנחנו נפרוש רק בגיל 67.

בני שליטא: שום דבר לא שדדתי.

יואל חסון: אז קודם כל, חברי הוועדה, צריך לשים לב לעניין הוותק, שלא קיים פה, וקיים בעניינם של השופטים ובמקומות אחרים.

בני שליטא: ואיפה התחלופה?

דוד ביטן: אני אתן לך להתייחס עוד מעט, חכה כמה דקות.

בני שליטא: חבר הכנסת ביטן, למשל, יצטרך בעוד 4 שנים לעשות את מאבק חייו.

בני שליטא: איך נבחרים לכנסת עוד פעם?

בני שליטא: רוב הח"כים הם עם שתי קדנציות, לא יותר.

בני שליטא: אני יודע שכל אחד שנכנס חושב שהוא יהיה שם 300 שנה.

בני שליטא: כל אחד שנכנס, חדש, חושב ככה.

בני שליטא: אתם לא תהיו.

יואל חסון: בעניין הנוסף – אני מזמן עוד לפני שנים חשבתי שבכלל צריך לבטל את ההסדר כפי שהוא היום של הלשכות הפרלמנטריות כפי שהן היום.

יואל חסון: ב-19 אלף שקל האלה שמקצים לנו, אי אפשר באמת לעשות - - -

<קריאה: זה סכום שאי אפשר לעשות אתו כלום.

<חיים לוי: רגע, אבל זה על סדר היום?

דוד ביטן: אבל ח"כים יכולים להתייחס.

יואל חסון: אני הצעתי בזמנו הצעה.

יואל חסון: לדעתי הכנסת היתה צריכה בערים הגדולות ובאזורים מרכזיים ליצור מתחמים שהכנסת מנהלת, של לשכות , שבהן אנחנו מקיימים ישיבות ומקבלים אזרחים, אם זה בתל אביב, חיפה, בדרום – בבאר שבע - - -

דוד ביטן: זה רעיון לא רע.

דוד ביטן: זה קורה בהרבה גופים גדולים.

יואל חסון: ואז לא צריך את ה-19 אלף שקל, ושהכנסת תתחזק את זה.

דוד ביטן: רעיון טוב, נדון בזה, לא עכשיו.

יואל חסון: את תראי באיזה לשכות חברי כנסת יושבים את תתביישי שמקבלים אורחים בכאלה - - - -

דוד ביטן: ההצעה של הוועדה הציבורית משפיעה גם על חברי כנסת לשעבר.

דוד ביטן: אני מציע שיגאל ביבי, חבר כנסת שהיה מטעם המפד"ל, בכנסת, וגם ראש עירית טבריה – יתייחס.

יגאל ביבי: רבותי, אני יושב ראש עמותת הח"כלים.

יגאל ביבי: אני מצטרף לדברי חבר הכנסת יואל חסון.

יגאל ביבי: אין ספק שהיגע הזמן שיהיה אומץ, שתהיה ועדה אחת שתדון בכל הנבחרים – שופטים, שרים, חברי כנסת.

יגאל ביבי: כמי שהיה 4 קדנציות בכנסת אני מזועזע ממה שקורה בשנים האחרונות.

יגאל ביבי: אין פרלמנט בעולם ש 2/3 מחבריו התחלפו במשך שנתיים.

יגאל ביבי: קיבלנו 80 חברי כנסת חדשים, חכ"לים בתקופה הזו.

בני שליטא: כל מערכת בחירות, בין 35 ל-45 איש מתחלפים.

יגאל ביבי: רבותי, אני רואה חברי כנסת לשעבר ויש אנשים שממש רעבים לפת לחם.

יגאל ביבי: לא נתנו לנו כאן נתון מה היא הפנסיה בפרלמנטים בעולם.

יגאל ביבי: מאז שביטלו את הפנסיה התקציבית, אני חושב לפעמים שחבר כנסת שהולך להתמודד בימים האלה הוא קצת מזוכיסט.

יגאל ביבי: יכול להיות שהוא ייבחר רק לשנתיים, צריך לשלם עבור הפריימריז, הוא יישאר עם חובות, לא יקבל פנסיה, ולא יקבל שום תנאים.

יגאל ביבי: לכן אני אומר שהגיע הזמן שיושוו התנאים.

יגאל ביבי: לא יכול להיות ששופט יקבל 40-30% יותר מחבר כנסת, שבא לתקופה קשה, שצריך להיבחר כל שנתיים או ארבע שנים.

יגאל ביבי: לכן אני אומר – רבותי, אני רוצה לדעת מה הפנסיה בפרלמנטים אחרים – נתון שלא קיבלנו, וזה מאד משמעותי העניין.

יגאל ביבי: צד חבר הכנסת בני שליטא.

יגאל ביבי: בא אתמול חבר כנסת שהיה כאן 10 שנים חבר כנסת וקשה לו למצוא עבודה, כי אומרים – הוא פוליטיקאי, ולו דואגים.

יגאל ביבי: אם שר שלו יקבל אותו זה ייחשב שוחד פוליטי.

יגאל ביבי: רבותי, חברי הכנסת לשעבר היום נמצאים במצוקה כלכלית קשה ולכן כל השיקולים האלה צריכים להילקח בחשבון, גם.

בני שליטא: רבותי, היו עד היום שתי ועדות יוצאות מן הכלל , שפתיים יישקו– ועדת קוברסקי וועדת רוזן-צבי, הגדולה מכולן.

בני שליטא: הם בדקו לעומק, רוזן צבי אמר:

בני שליטא: השכר של חברי הכנסת צריך להיות תואם לשופט מחוזי.

בני שליטא: בפירוש.

בני שליטא: איפה אתם היום ואיפה השופט המחוזי.

בני שליטא: ההבדלים הם של יום ולילה.

בני שליטא: שום דבר לא נשאר לעמוד על מקומו.

בני שליטא: שאלת, חבר הכנסת חסון, למה כל הזמן דנים בזה, בלי סוף?

בני שליטא: משום שרוצים

בני שליטא: לעשות רייטינג על הגב שלך.

בני שליטא: כל הזמן.

בני שליטא: ואתם, הוועדה הציבורית, לא מתוך רצון רע, חס ושלום, מבלי לדעת – אתם יוצרים אווירה עם הדיון כל הזמן על חברי הכנסת כאילו שהם לא שווים שום דבר, לא עושים שום דבר, הם לא נמצאים איפה שהם צריכים להימצא, הם לא עובדים.

בני שליטא: אני, במקרה גם הייתי בכנסת.

בני שליטא: ראיתי את כולם.

בני שליטא: כולם עובדים.

בני שליטא: הם עובדים קשה מאד כי הם רוצים להיזכר כמחוקקים מדרגה עליונה והם רוצים גם להיבחר לכנסת הבאה שאחרי זה.

בני שליטא: הם עובדים.

בני שליטא: זה לא רק במפלגה שלי, גם במרצ, ביש עתיד – בכל המקומות.

בני שליטא: חברי הכנסת עובדים הרבה וקשה.

בני שליטא: אל תספרו לי כל מיני מעשיות.

בני שליטא: אנחנו, בזמני, ידענו לעשות אזה.

בני שליטא: זה היה טרם העידן של הוועדות הציבוריות.

בני שליטא: הייתי גם בין שלל הוועדות שהייתי בהן, בוועדה לעינייני תנאים ושכר של ח"כים.

בני שליטא: אנחנו קמנו יום אחד ובשנות ה-80, ב-86 בערך, ביטלנו את כל ההטבות שהיו לנו.

בני שליטא: ביטלנו רפואה חינם ועשינו מעשה חסר תקדים ואסור לחזור על זה.

בני שליטא: אמרנו – זה יתחיל, התחולה תתחיל מהכנסת ה-11.

בני שליטא: זאת אומרת, יחול גם עלינו.

בני שליטא: עבדכם הנאמן – אין לו תרופות חינם.

בני שליטא: החלנו את זה על עצמנו, גם כן.

בני שליטא: ביטלנו באופן גורף.

בני שליטא: יושב ראש הוועדה, רוזן-צבי, לקח את האנשים הכי טובים בארץ, ובדק את הנושא של השכר הממוצע במשק.

בני שליטא: בדקו את זה.

בני שליטא: אם למישהו נדמה שחברי הכנסת מקבלים איזושהי הטבה בזכות השכר הממוצע?

בני שליטא: איך הם יכולים לקבל הטבה?

בני שליטא: זה בסך הכל משקף את המציאות, בדיוק נמרץ, בדייקנות מדויקת.

בני שליטא: המדד לא משקף שום דבר.

בני שליטא: המדד משקף בקושי את יוקר המחיה, הוא לא משקף יותר.

בני שליטא: בכלל, המדד מורכב מ-30 סעיפים – מפירות וירקות, הנעלה, הלבשה, חינוך, ריהוט הבית, ומכל מיני דברים.

בני שליטא: אם כל הנושאים האלה ירדו, ואגב, המדד בקרוב יתחיל לעלות, כשהריביות בכל העולם יתחילו גם לעלות.

<חיים לוי: בדרך כלל כשהמדד עולה הריבית עולה ולא להפך.

בני שליטא: בדקו את זה ומצאו.

בני שליטא: בייגה שוחט, חבר מצוין שלי, הוא אמר לי שהוא שגה.

בני שליטא: אני מיד אמרתי לו – מה אתה מתחיל עם המדד הזה.

בני שליטא: הוא בסך הכל רצה לקחת קצת רייטינג, שבמדינת ישראל יקראו בעיתון שהוא מוריד את השכר לשרים, וכו'.

בני שליטא: והוא יצר בוקה ומבולקה.

בני שליטא: אתם יודעים מה קורה היום?

בני שליטא: זה פה, וזה שם, והשרים – יש ועדת כספים.

בני שליטא: רבותי.

בני שליטא: צריך לקחת את כל הג'נטלמנים האלה, שאין להם שכר זוחל, ולשים אותם במקום אחד.

בני שליטא: להתחיל מהנשיא ומראש הממשלה, ומשם – בדרג יורד כלפי מטה.

בני שליטא: אנחנו, במקצוע הזה שלנו – חברי כנסת, שרים, שופטים, ראשי ערים – הם לא יכולים לקחת איזה אלון חסן כזה ולהגיד – אתה תשבית לנו היום פה, היום שם.

בני שליטא: אלה קבוצות שלא יכולות להשבית משק.

בני שליטא: הם מעורבים במה שנעשה במשק, ולכן - - -כשאני הייתי חבר כנסת, הייתי בשני תפקידים – הייתי גם ראש מועצה מקומית, ראש רשות מקומית.

בני שליטא: עבדתי מחושך לחושך, קיבלתי רק משכורת אחת.

בני שליטא: רק משכורת אחת, מהכנסת.

בני שליטא: לא קיבלתי משכורת נוספת ואני גאה בזה, כך צריך להיות.

בני שליטא: זה שהחליף אותי בראשות המקומית אחריי 36 שנה שהייתי שם, כבר בחודש הראשון במשכורת הראשונה הוא קיבל "על האגורה" מה שאני קיבלתי במשכורת האחרונה, אחרי 36 שנה.

בני שליטא: זה הפירוש של היעדר שכר זוחל.

דוד ביטן: תודה.

בני שליטא: תן לי עוד דקה.

בני שליטא: דיברו פה על התחלופה.

בני שליטא: היא נוראה, היא עצומה, לא קיימת בשום מגזר אחר.

בני שליטא: אתם חייבים לקחת את זה בחשבון.

בני שליטא: אגב, פרופ' לוי, קחו את זה לידיים, ומספיק עם המשחק ילדים הזה שזה שייך לוועדה ציבורית וההוא שייך לוועדת הכספים, וכל אחד שייך למקום אחר.

בני שליטא: זה צריך ללכת מהנשיאות, וכל אחד למטה, בסדר יורד.

בני שליטא: אגב, תדעו לכם – הייתי בקשר עם ורדה אלשיך, השופטת.

בני שליטא: אני יודע את כל הסודות שלהם.

בני שליטא: היא אמרה לי: מעולם לא נוותר על השכר הממוצע, הודענו על זה.

בני שליטא: היא אמרה- אנחנו, השופטים, נכריז על שביתה.

דוד ביטן: אני מבקש ממך.

דוד ביטן: אני מבקש מפרופ' לוי לסכם.

בני שליטא: אנחנו צריכים להיות גאים בכנסת שלנו שפה אין משכורת נוספת.

בני שליטא: תאר לעצמך, שאתה וחבר הכנסת אילטוב הייתם עכשיו עודים בעבודה חלקית אצל יצחק תשובה.

בני שליטא: זה היה מכובד?

בני שליטא: זה היה יפה לכנסת?

בני שליטא: אדוני הנכבד, כשבמקום אחד אין עבודה נוספת, במקום אחר- עובדים.

<חיים לוי: אל"ף, כשכתבנו את הדוח האווירה לא היתה בכלל שלילית, האווירה חיובית.

<חיים לוי: אני לא אחראי על העיתונים והעיתונאים.

<חיים לוי: אתם צריכים לקחת בחשבון שאם זה רק 70 שקל לשנה, והאווירה חשובה לכם – ההחלטה שלכם.

<חיים לוי: אנחנו המלצה ציבורית, אתם יכולים לקבל את ההמלצות או לדחות, ההחלטה היא שלכם.

<חיים לוי: לצערי, חלק מהאנשים ששאלו שאלות כבר לא פה, אז - - -

דוד ביטן: יש דיונים והצבעות בוועדות אחרות.

יואל חסון: יש בכנסת הזו 120 איש, שליש לא נמצאים כי הם שרים בממשלה או סגני שרים, והשאר חברים ב 5-4 ועדות והם רצים בין ועדה לוועדה.

<חיים לוי: תאמין לי שאני מכיר את זה.

<חיים לוי: אבל אנשים העירו הערות בלי לקרוא את הדוח.

<חיים לוי: אנחנו התחשבנו בעבודות הנוספות בצרפת וארצות הברית.

<חיים לוי: הצגתי לכם את זה.

<חיים לוי: עדיין – השכר גבוה.

<חיים לוי: גם לגבי השופטים, בארץ ובעולם , גם השוונו את זה, ואותו יחס קיים.

בני שליטא: אז למה קוברסקי ורוזן-צבי - - -

דוד ביטן: אני מבקש ממך.

בני שליטא: מה, אתה ממציא פה את הגלגל.

<חיים לוי: ההמצאה היחידה שלי - אל תפריע לי, ואני אסיים.

<חיים לוי: כמובן שאנחנו בעד לעשות סדר בכל המגזר הציבורי.

<חיים לוי: זה לא המנדט שלי.

<חיים לוי: תנו לי מנדט אז אשמח לעזור בנושא הזה.

בני שליטא: אני רק רוצה להודיע אם תהיה פה עוד פעם התרמה רק של חברי הכנסת, אנחנו נעמוד בראש המחנה.

בני שליטא: אבל כולם, כל המגזר הציבורי.

בני שליטא: לא רק חברי הכנסת - - -

דוד ביטן: אני מבקש ממך.

דוד ביטן: אני אוציא אותך.

בני שליטא: אגב, אתם לא יודעים, אבל חברי הכנסת – הדרך היא ישר לבית המשפט העליון.

בני שליטא: בכל דבר.

בני שליטא: בעניין הפנסיה שלך, הגמלה – בכל דבר, ישר לבית המשפט העליון.

דוד ביטן: אני מכריז על הפסקה של מספר דקות על מנת שהח"כים יתייעצו ביניהם.

דוד ביטן: (הישיבה הופסקה בשעה 10:20, והתחדשה בשעה 10:30)

דוד ביטן: אני מחדש את הישיבה.

דוד ביטן: כפי שהבהרתי בתחילת הישיבה, הבעיה היא לא כספית.

דוד ביטן: אם העליה בעתיד, ההפרשים בין המדד לשכר הממוצע במשק יהיו כמו שהיו בעשר השנים האחרונות, שזה 5%, מדובר בסך הכל בהפרש של 2,000 שקל ברוטו בטווחו של 10 שנים, במחירים של היום, כמובן, ובנטו זה 70 שקל לשנה, כך שהבעיה היא לא כספית, היא עקרונית.

דוד ביטן: אנחנו סבורים שצריך להיות משהו אחיד בין כל בעלי התפקידים במשק, ואנחנו רוצים בעניין הזה להעביר מסר שזה מה שאנחנו רוצים שיהיה.

דוד ביטן: לכן אני רוצה שנציע כך: אנחנו אומרים שבאופן עקרוני אנחנו מסכימים להצעה הזו, אנחנו מדברים כרגע על המימוש.

דוד ביטן: אנחנו רוצים לנצל את הדבר הזה כדי להשפיע על מה שסגן הממונה על השכר אמר.

דוד ביטן: לאחר שוועדת הכספים תקבע מנגנון אחיד לכל נושאי המשרה שבסמכותה, תתכנס ועדת הכנסת ללא דיחוי, ותצטרף למנגנון האחיד שייקבע.

דוד ביטן: מי בעד ההצעה?

<חיים לוי: סליחה, לא הבנתי את ההצעה.

דוד ביטן: אמרתי – לאחר שוועדת הכספים תקבע מנגנון אחיד לכל נושאי המשרה, שבסמכותה, שזה כולל את כל בעלי המשרה האחרונים שלא צמודים למדד, תתכנס ועדת הכנסת ללא דיחוי ותצרף את חברי הכנסת למנגנון האחיד שייקבע על ידי ועדת הכספים.

<חיים לוי: אז כרגע אתם דוחים.

דוד ביטן: אנחנו דוחים, רוצים לאשר את זה, אבל נאשר בעתיד כאשר יהיה מנגנון אחיד.

דוד ביטן: אמרתי במפורש שהבעיה היא לא כספית, וזה מוכח במספרים.

בני שליטא: חבל שאני לא יכול להצביע בעד.

דוד ביטן: חברי הכנסת יכולים לוותר על 70 שקל, אבל אנחנו רוצים שהמנגנון יהיה אחיד.

<איבון פרידמן: זאת אומרת, שלאחר שזה נדחה מה-25 בינואר, 2014 ההצעה היא להמשיך ולדחות - - -

דוד ביטן: לא לדחות, אנחנו כבר קיימנו דיון.

דוד ביטן: אנחנו אומרים שאנחנו באופן עקרוני בעד העניין, אבל אנחנו רוצים הסדר אחיד לכולם.

דוד ביטן: מי בעד ההצעה שלי?

דוד ביטן: בעד – 4

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: ההצעה נדחתה

בני שליטא: תרשום שם שגמלאי הכנסת בעד.

דוד ביטן: בסדר, אני רושם, ושוב אני אומר שהבעיה היא לא כספית.

דוד ביטן: אין שום בעיה לוותר על ה-70 שקל האלה, אבל צריכים פעם ולתמיד לעשות סדר - - -

רועי פולקמן: רק מה עם ההצעה שמקבלים את זה ונותנים שנה לוועדת הכספי - - -

דוד ביטן: אז ועדת הכספים תתכבד, ותעשה את מה שהיא לא עושה כבר שנים.

דוד ביטן: זה הכל.

דוד ביטן: אי אפשר כל דבר להפיל על הח"כים.

רועי פולקמן: אבל למה לקשור בין הדברים?

<חיים לוי: הוועדה הציבורית, תאמינו לי, עבדה קשה.

<חיים לוי: זה לא ב-priority שלי, יש לי דברים אחרים לעשות, אבל חשבתי שזה שירות ציבורי, אני קצת מרגיש מתבזה כשדוחים, ככה, כלאחר יד - לאחר שעבדנו כל כך הרבה.

<חיים לוי: אם אתם באמת רוצים שאנשים ישרתו אתכם ויעזרו לכם, צריך טיפה להתחשב.

<חיים לוי: ההצעה שלך לקבל את זה ואחר לשנות נראית לי הרבה יותר הגיונית.

יעל גרמן: אני מסכימה בהחלט עם מה שאמרת.

יעל גרמן: גם אני היום מרגישה - - -

דוד ביטן: למה אתה לוקח את זה באופן אישי?

<חיים לוי: כי אני הקדשתי המון זמן לזה, המון זמן.

<חיים לוי: כל הוועדה הקדישה המון זמן.

<חיים לוי: כולל עבודה מהבית.

רועי פולקמן: זה לא דיון על הזמן, אנחנו מעריכים את העבודה.

דוד ביטן: אני לא חושב שאתם צריכים לקחת את זה באופן אישי.

דוד ביטן: אני אומר לך שאין בעיה לקבל את זה, המישור הכספי פה לא קובע, פה, קובע העניין העקרוני.

דוד ביטן: עם כל הכבוד, הכנסת גם צריכה לתת מסר, והמסר ברור: כל בעלי המשרה הציבורית יהיה באותה שיטת הצמדה ואנחנו בעד שיטת ההצמדה שלך, אין לנו בעיה עם זה.

דוד ביטן: זה יבוא לדיון, תוך מספר חודשים זה יחזור, ואנחנו נקבל את ההמלצה.

דוד ביטן: 3.

דוד ביטן: סיוע לחבר כנסת מוגבל בניידות – המלצה נוספת

דוד ביטן: אני רוצה לעבור לנושא הבא – סיוע לחבר הכנסת מוגבל בניידות.

דוד ביטן: בישיבה הקודמת אמרנו אנחנו מאשרים את הנוהל של הוועדה הציבורית, אבל היו לנו מספר הערות, לאחר דיון עם הוועדה הציבורית אנחנו יכולים לאשר את זה.

דוד ביטן: בבקשה.

<ארבל אסטרחן: כזכור, בישיבה הקודמת הוגשה המלצה של הוועדה הציבורית שהתחילה בעקבות פניה של המנכ"ל אליה כאשר העיקר היה לאפשר לחבר כנסת שמוגבל בניידות, ומנכ"ל הכנסת בתוקף סמכותו החליט לאפשר עובד שיסייע לו בשל המוגבלות.

<ארבל אסטרחן: הבקשה היתה לאפשר עובד נוסף, או במשרה מלאה או בחלקיות, שיוכל לסייע לאותו חבר כנסת מוגבל בניידות, כשהטענה הית שכשנותנים, למשל, נהג, אדם אחד מתקשה לעמוד בכל המטלות.

<ארבל אסטרחן: למשל, כאשר מדובר בחבר כנסת שגר רחוק ונוסע הרבה, אז יש צורך בתחלופה של עובדים.

<ארבל אסטרחן: ואז דובר שתינתן עוד חצי משרה, כמו שמאפשרים לשרים לקבל משרה וחצי של נהג.

<ארבל אסטרחן: הוועדה הציבורית קיבלה את העניין הזה.

<ארבל אסטרחן: היא הגישה המלצות שכללו כמה נקודות נוספות.

דוד ביטן: ביקשתי גם להגדיר מה זה "מוגבל", הרי אי אפשר שכל אחד שיאמר שהוא מוגבל, שניתן לו - - -

<ארבל אסטרחן: עוד שתי נקודות שוועדת הכנסת ביקשה להחזיר לוועדה הציבורית – מי יהיה בעל הסמכות לקבוע איזה חבר כנסת יהיה זכאי לסיוע, לעובד או נהג, בשל מוגבלות.

<ארבל אסטרחן: השאלה השניה שהעלה יו"ר ועדת הכנסת היתה האם להגדיר בהחלטה עצמה את סוג המוגבלות ולא להשאיר את זה פתוח לגמרי לשיקול דעת מנכ"ל הכנסת, שכמובן עובד לפי מסמכים רפואיים, אבל עדיין יש פה שיקול דעת רחב.

<ארבל אסטרחן: הוועדה הציבורית קיבלה את עמדת ועדת הכנסת בשתי הנקודות.

<ארבל אסטרחן: לעניין בעל הסמכות הולט שאין בעיה להשאיר את העניין הזה בידי מנכ"ל הכנסת, וההחלטה תהיה בידיו, כמובן – עם התוספת של אפשרות להעסיק במשרה נוספת.

<ארבל אסטרחן: לעניין בקשת יו"ר ועדת הכנסת לגבי הגדרות, מה שמוצע כעת זה שהזכאות לסיוע - - - אגב, לגבי העובד הנוסף מה שמוצע כעת שזה יהיה במקרים מיוחדים, ומטעמים מיוחדים.

<ארבל אסטרחן: זה לא ככלל, כמובן, שיהיה יותר מעובד אחד.

<ארבל אסטרחן: לגבי עצם הזכאות מוצע לקבוע שרק חבר כנסת שזכאי לקבצת ניידות מהמוסד לביטוח לאומי או קצבה דומה שמשולמת לנכה צה"ל או לנפגע פעולות איבה, רק לגבי תקום הזכאות ולא יספיק אישור רפואי כללי.

<ארבל אסטרחן: במקרה כזה אישור המנכ"ל יהיה לשנה, כאשר תהיה סמכות לאשר את זה - - -

יואל חסון: האישורים של ביטוח לאומי הם גם לשנה?

<ארבל אסטרחן: פה מדובר על העסקת עובד, גם על העובד הראשון.

<ארבל אסטרחן: הרעיון הוא שאף פעם לא יהיה אישור לנצח.

דוד ביטן: תראה, זה דבר מאד חריג שאתה נותן אישור לח"כ, בגלל שיש לו בעיה.

דוד ביטן: אוקיי, מקובל עלינו, אבל צריך להגדיר מה זה "מוגבל"?

דוד ביטן: לא כל דבר הוא הגדרה שנותנת את העניין.

דוד ביטן: אתה לא יכול להשוות בין חברת הכנסת קארין אלהרר ובין חבר כנסת אחר שיש לו את הבעיה.

דוד ביטן: אז הכלל הוא – קצבת ניידות או קצבה מקבילה, והאישור יהיה לשנה, וכתוב שהמנכ"ל יכול להאריך, לפי הצורך ובנוסף הוא יוכל לאשר סיוע לח"כ שהוא מוגבל באופן זמני, לתקופה שלא תעלה על חודשיים, ובדיוק ניתנה פה הדוגמה של מישהו ששבר רגל, והוא יוכל להאריך אותו בחודש נוסף אחד, בלבד.

דוד ביטן: ואז, כמובן, זה יכול להיות מישהו בעל לקות זמנית.

דוד ביטן: העירו לי ממחלקת משאבי אנוש שיש היום עובדים שכבר ניתן להם אישור לנהגים ולכן מוצע שגם העניין הזה של השנה יחול מ-1 בינואר הבא, 2016, כך שעד אז תהיה אפשרות להחליט, גם לקבוע את התקופה, וגם להחליט.

דוד ביטן: מה שמוצע כאן שההעסקה תהיה או כעובד כנסת, או כיועץ פרלמנטרי.

דוד ביטן: אוקיי, מי בעד?

דוד ביטן: בעד – 3

דוד ביטן: נמנעים –אין ההחלטה אושרה.

דוד ביטן: תודה, ההחלטה אושרה פה אחד.

דוד ביטן: 4.

דוד ביטן: אפשרות להעסיק יועץ פרלמנטרי מחליף ליועץ בשירות המילואים

דוד ביטן: הנושא הבא - אפשרות להעסיק יועץ פרלמנטרי מחליף ליועץ בשירות המילואים, אם אתם זוכרים, זה נושא שקיבלנו הסתייגות של חברת הכנסת שלי יחימוביץ שאמרה שגם מי שהולך ליום - - - רצינו ללכת לקראתה, כי בדרך כלל זה קורה ביחידות קרביות, יחד עם זאת, מנכ"ל הכנסת והחשב הודיעו לי שהדבר יוצר מעמסה חריגה מאד על הכנסת ועל כן החלטנו לא לקבל את ההסתייגות הזו, אבל מצד שני, במקום 8 ימים הקטנו את זה ל-7 ימים.

<ארבל אסטרחן: לא פחות מ-7 ימים.

דוד ביטן: אני חושב שזה סביר.

דוד ביטן: מי בעד?

דוד ביטן: בעד – פה אחד

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: תודה, פה אחד.

<ארבל אסטרחן: לכל ההחלטות יש גם את המלצת הוועדה הציבורית שמצורף אליה נוסח משפטי מדויק, אז אפשר לעקוב אחרי שינויים.

<ארבל אסטרחן: 5.

<ארבל אסטרחן: יועץ פרלמנטרי שלישי ליושבי ראש הוועדות הקבועות

דוד ביטן: הנושא הבא - יועץ פרלמנטרי שלישי ליושבי ראש הוועדות הקבועות.

דוד ביטן: כפי שאתם יודעים, לכל יושב ראש ועדה יש עובד נוסף, עוזר נוסף.

דוד ביטן: זה נהוג כך הרבה שנים.

דוד ביטן: מצאתי פתאום שהדבר הזה אושר פעם קודמת באופן זמני, החלטה שעומדת לפוג בחודש אוגוסט, ולכן, אנחנו, לאחר דיון עם הוועדה הציבורית – אנחנו רוצים לאשר את זה באופן קבוע.

דוד ביטן: מי בעד?

דוד ביטן: בעד – פה אחד

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: תודה, ההצעה אושרה פה אחד.

<ארבל אסטרחן: ויודגש כי מדובר רק ב-12 הוועדות הקבועות.

דוד ביטן: כל ועדה קבועה שתהיה.

דוד ביטן: לפי התקנון, לא נתחיל עוד פעם.

דוד ביטן: אם יהיה תיקון תקנון בעוד שנתיים – ויחול, אז זה יחול.

<ארבל אסטרחן: אתה צודק.

<ארבל אסטרחן: ועדות קבועות המנויות בסעיף 100 לתקנון.

<ארבל אסטרחן: 6.

<ארבל אסטרחן: מימון נסיעה בנתיב המהיר לתל אביב

דוד ביטן: הנושא הבא - היתה בקשה של חבר הכנסת מיקי לוי לגבי נסיעה בנתיב המהיר.

דוד ביטן: היום אנחנו לא מתוקצבים בעניין הזה.

דוד ביטן: אנחנו מתוקצבים בכביש 6 ובמנהרות הכרמל.

יואל חסון: למה היה ההבדל הזה?

דוד ביטן: זה דבר חדש.

דוד ביטן: הכביש המהיר - - - בוא נגיד, אנחנו צריכים לנסוע לירושלים, לא לתל אביב.

דוד ביטן: אז אם אתה כבר נוסע לכיוון תל אביב אומרים - זה לא בכיוון שאתה צריך להגיע אליו.

<ארבל אסטרחן: גם זה, וגם בזמנו נאמר שהנתיב המהיר, מטרתו היתה עידוד התחבורה הציבורית, ולכן לא רצו לעודד חברי כנסת - - -

דוד ביטן: אז יש הצעת פשרה שמקובלת על הוועדה הציבורית, או, בעצם זו הצעת פשרה של הוועדה הציבורית.

<ארבל אסטרחן: הוועדה מציעה שתהיה השתתפות עצמית של חברי הכנסת של עד 15 שקלים לכל נסיעה.

<ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אם הנסיעה היא 15 שקלים או פחות, חבר הכנסת ישלם את מלוא העלות, ואם הסכום גבוה יותר, זו תהיה ההשתתפות העצמית.

יואל חסון: והחשבות מורידה?

<ארבל אסטרחן: מהשכר.

דוד ביטן: אבל צריך לרשום את הח"כים כמנויים, כי אחרת משלמים סכומים אדירים.

רוברט אילטוב: ואם אני מבקש שלא ירשמו אותי?

רוברט אילטוב: לדעתי זה חריג מאד.

רוברט אילטוב: לא יכול להיות שנתיב מהיר ישרת את התחבורה הציבורית ולא ישרת את משרתי הציבור.

רוברט אילטוב: אם אנחנו כמשרתי ציבור צריכים לשלם על זה, אז לא צריך את זה.

דוד ביטן: אתה לא חייב.

דוד ביטן: לא חובה להשתמש.

רוברט אילטוב: ההצעה לסדר שלי היא לדחות את ההצעה הזו.

דוד ביטן: לדחות דווקא?

דוד ביטן: בגלל שרוצים לממן רק חלק?

רוברט אילטוב: כן.

רוברט אילטוב: זה לא רציני.

רוברט אילטוב: אנחנו צריכים לנסוע לעבודה ולחזור מהעבודה, וצריכים לשלם על זה?

רוברט אילטוב: זה נראה הזוי.

דוד ביטן: אבל אנחנו נוסעים לירושלים, לא לתל אביב.

רוברט אילטוב: כשאתה נוסע חזרה, לאן אתה נוסע, לאילת?

דוד ביטן: בוא נגיד שעיקר הבעיה היא בבוקר.

דוד ביטן: זה קודם כל פועל לצד אחד, לצד שזה פועל זה לכיוון תל אביב, לא לכיוון ירושלים.

רוברט אילטוב: זה באמת לא רציני.

דוד ביטן: מה ההצעה היתה, שנממן מעל 15 שקלים?

דוד ביטן: לפעמים המחיר הוא 6 שקלים.

דוד ביטן: אני חושב שזה בסדר

יואל חסון: אתה יודע, באים ואומרים שחברי הכנסת הם הריבון.

יואל חסון: לדוגמה, מנכ"לי משרדי הממשלה יכולים לנסוע בנתיבי תחבורה ציבורית - - -

<חיים אבידור: הם משלמים 15 שקלים.

יואל חסון: אני מדבר על נתיבי תחבורה ציבורית.

יואל חסון: מנכ"לי משרדים יכולים לנסוע בנת"צ, חברי כנסת – לא.

יואל חסון: למה יש את ההבדלה הזאת?

יואל חסון: אין לי מושג.

יואל חסון: האם מנכ"ל משרד ממהר יותר מחבר כנסת?

דוד ביטן: אבל זה לא קשור לוועדה הציבורית.

יואל חסון: אני יודע.

יואל חסון: הפשרה, בגדול, נראית הגיונית.

דוד ביטן: מי בעד ההצעה?

דוד ביטן: בעד – 2

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: תודה, ההחלטה אושרה.

<ארבל אסטרחן: אני רק רוצה לומר שלפי הנוסח לא יהיה כתוב יותר, כמו שהיה כתוב עד היום "כביש חוצה ישראל" ו"הנתיב המהיר לתל אביב", אלא באופן כללי – "כביש אגרה" ו"נתיב מהיר".

<ארבל אסטרחן: כל כביש אגרה, כפי שקיים היום – ללא השתתפות עצמית.

<ארבל אסטרחן: יהיה כתוב "כל כביש אגרה", וכל נתיב מהיר – אם יהיה בעתיד עוד נתיבים, 15 שקלים.

יואל חסון: ואם יהיה נתיב מהיר לירושלים?

דוד ביטן: אז תפנו שוב.

דוד ביטן: חבר'ה, אתם רוצים שהוועדה הזו תעשה את העבודה ל-100 השנים הבאות?

דוד ביטן: 7.

דוד ביטן: גילום תשלומי לינה בבתי מלון בירושלים ליושב-ראש ועדה קבועה

דוד ביטן: הנושא הבא - גילום תשלומי לינה בבתי מלון בירושלים ליושב-ראש ועדה קבועה.

דוד ביטן: היתה פניה של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

דוד ביטן: הוא טוען שבגלל שהוא יושב ראש ועדה והוא מסיים את הדיונים מאד מאוחר, ולאחר מכן הוא חייב לקום מוקדם בבוקר, ולהתחיל דיונים ב08:00 וב-09:00, הוא מבקש שליושבי ראש ועדות תהיה אפשרות ללון בבתי מלון בימי שני ושלישי.

<ארבל אסטרחן: הזכאות קיימת גם היום.

<ארבל אסטרחן: הוא מבקש שהגילום של הכנסת יהיה, אם הם גרים במרחק של 50 ק"מ.

רוברט אילטוב: ולמה זה ליושב ראש, ולא לחברי הוועדה?

רוברט אילטוב: אם הוא בא ב-08:30, גם חברי ועדה צריכים להגיע באותה שעה.

<ארבל אסטרחן: הוא טען שחברי הכנסת יכולים גם לאחר.

רוברט אילטוב: אז הוא יגיע והם לא יגיעו.

דוד ביטן: עדיין, היושב ראש נשאר יותר מכולם.

יואל חסון: הוא כנראה רגיל לקבל החלטות לבד בוועדה, אז הוא חושב שלא צריך חברים.

רועי פולקמן: על כמה כסף מדובר, הגילום הזה?

<חיים אבידור: מדובר על אלף שקלים גילום.

רועי פולקמן: לכל לינה?

יואל חסון: מה זה משפיע על השכר?

<<חיים אבידור: > ברגע שזה מגולם זה לא משפיע על השכר.

יואל חסון: אם אנחנו משלמים את המס, כמה זה המס?

דוד ביטן: כרגע זה לא בדיון.

דוד ביטן: כרגע הוגשה בקשה כזו ויש הסכמה של הוועדה הציבורית.

דוד ביטן: לגבי הח"כים לא הוגשה בקשה ולא דנו בה.

רוברט אילטוב: המשמעות של הדבר הו שחברי הכנסת – או שלא יגיעו, או שגם צריך לתת להם.

דוד ביטן: חלק מגיעים, וחלק לא מגיעים.

דוד ביטן: זה המצב בפועל, דרך אגב.

רוברט אילטוב: הרעיון הוא שבוודאי יהיו גם החברים ולא רק היושב ראש.

רוברט אילטוב: ברגע שאתה מאשר את זה ליושב ראש, המשמעות היא שחברי הכנסת לא יגיעו.

דוד ביטן: הרבה ח"כים, דרך אגב, גם נמצאים במלון, ולא מגיעים.

דוד ביטן: בוא נהיה אמיתיים.

דוד ביטן: לא תמיד הח"כים מגיעים.

דוד ביטן: יושב ראש חייב להגיע.

רוברט אילטוב: ולא כל הזמן היושב ראש מגיע בזמן, עם כל הכבוד.

רוברט אילטוב: אני מתנגד.

יואל חסון: אני מתנגד לזה.

יואל חסון: או שכל חברי הכנסת – או שאף אחד.

יואל חסון: עוזר – אני יכול להבין.

יואל חסון: הייתי יושב ראש ועדה בכנסת הקודמת ולפני 2 כנסות.

יואל חסון: אני מבין שיושב ראש הוועדה - - -לגבי הלינה, אני ממש לא מקבל את זה, זה נשמע לי לא הגיוני.

רועי פולקמן: זה כמה ימים בשבוע?

<ארבל אסטרחן: שני ושלישי.

יואל חסון: כל הגילום הזה מלכתחילה לא היה צריך להיות בכלל, אז בוודאי לא לתקן את זה עכשיו.

דוד ביטן: פעם היה גילום על הכל, דרך אגב.

דוד ביטן: עכשיו צמצמו את זה.

יואל חסון: זה שמבקשים מאתנו תשלום מס על זה, זה בכלל לא הגיוני.

<ארבל אסטרחן: זה עניין של כמה שנים.

דוד ביטן: אנחנו את ההחלטה הזה נדחה למועד אחר.

דוד ביטן: 8.

דוד ביטן: גילום תשלומי לינה בבתי מלון בירושלים לחברי הכנסת וליועצים הפרלמנטריים בימים שבהם מארכת ישיבת הכנסת

דוד ביטן: הנושא הבא - גילום תשלומי לינה בבתי מלון בירושלים לחברי הכנסת וליועצים הפרלמנטריים בימים שבהם מתארכת ישיבת הכנסת.

דוד ביטן: משום מה קבעו את השעה 23:00, שלדעתי היא לא סבירה ולא הגיונית.

דוד ביטן: אמרתי לפחות נצמצם את זה לשעה 22:00.

דוד ביטן: אנחנו בדרך כלל הבעייה היא בימי שני.

דוד ביטן: ביום הזה אנחנו מבקשים מלון, מבטלים מלון, עוד פעם מבקשים – יש חבר'ה שכל הזמן רצים, משגעים את המנכ"ל או את החשב, וכל הזמן מבטלים ומחזירים.

דוד ביטן: השעה 23:00 היא שעה לא סבירה, וראינו את זה בישיבה האחרונה, כשכמעט סיימנו בשעה 23:00 וכולם כבר לקחו מלונות כי אמרו שזה יהיה עד 04:00 בבוקר, ובסוף משכנו עוד רבע שעה ונהיה סלט גדול מאד.

דוד ביטן: גמרנו ב- 00:30.

רוברט אילטוב: ונגרם נזק ציבורי גדול?

רועי פולקמן: ברשותך, אדוני היושב ראש, אני לא מבין את העניין של העוזרים הפרלמנטריים.

רועי פולקמן: אין סיבה שח"כ יחזיק בעוזר פרלמנטרי ב-23:00 או 22:00 בלילה, ועוד הכנסת תממן את זה.

רועי פולקמן: לא מוצדק שכנסת ישראל תממן לינה.

דוד ביטן: זה תלוי בח"כ.

דוד ביטן: אני את העוזרים שלי משחרר כבר ב-19:00.

דוד ביטן: אבל זו החלטה של חבר הכנסת.

רועי פולקמן: אז על זה לשלם?

רועי פולקמן: זה מאות אלפי שקלים לחודש.

<קריאות: - - -

רוברט אילטוב: העוזר שלי גר בנתניה.

רועי פולקמן: > אז שחרר אותו ב- 21:00.

רוברט אילטוב: אין לו תחבורה ציבורית סדירה, אז מה הוא יעשה?

<קריאות: - - -

דוד ביטן: זה לא מה שעולה עכשיו על הפרק.

דוד ביטן: אנחנו פה, בהצעה של 22:00 מצמידים גם את העוזרים הפרלמנטריים, אבל הוועדה הציבורית לא מסכימה לתיקון הזה.

דוד ביטן: היא רוצה להשאיר את זה בשעה 23:00, מה שלדעתי הזה לא סביר.

<ארבל אסטרחן: זה גם לעגן את השעה 23:00 כדי שלא יהיה שיקול דעת.

דוד ביטן: מה שאני מציע – אם הם מתנגדים אני לא יכול לאשר את זה, אלא רק לאחר שאנחנו נחליט, והם ידונו בזה ויחזרו אלינו עם העניין.

דוד ביטן: אז אני מציע שנאשר את השעה 22:00 ונחזיר לוועדה הציבורית.

דוד ביטן: בין כה זה יחול רק במושב הבא.

דוד ביטן: אני מחזיר לוועדה.

יואל חסון: אפשר לשמוע למה הם מתנגדים?

<חיים לוי: אני מציע שנדון בזה בנפרד.

<חיים לוי: לא עכשיו.

<חיים לוי: זה חוזר אלינו?

<חיים לוי: נדון בזה.

דוד ביטן: 23:00 זה מאוחר מדי, ואני אומר לך, אני רואה את הח"כים מבטלים ומזמינים.

דוד ביטן: במיוחד בקואליציה של 61-59, כשאף אחד לא יכול לזוז, חוץ מהשרים – הם עושים קיזוזים, ולא רואים אותם.

דוד ביטן: אין לי בעיה שזה יהיה אפילו זמני, כל עוד הקואליציה היא כזו.

דוד ביטן: לזמני אתם כן מוכנים?

דוד ביטן: נניח – לשנתיים, נחליט.

<חיים לוי: אני עכשיו לא רוצה לדון בזה.

<חיים לוי: החוק אומר שזה חוזר אלינו?

<חיים לוי: אנחנו רוצים לדון בזה, ולא עכשיו.

דוד ביטן: לעשות את זה זמני?

<חיים לוי: אני נגד.

<חיים לוי: לא לעשות את זה עכשיו.

דוד ביטן: מי בעד השעה 22:00, מבחינתנו?

דוד ביטן: בעד – 5

דוד ביטן: נמנעים –

דוד ביטן: בעד – 5.

דוד ביטן: יש פה התנגדות של ההצעה של ראשי ועדות.

דוד ביטן: לא יהיה לזה רוב.

דוד ביטן: אני מציע שלא נסיים את הדיון על זה, ונדבר על זה, בינינו.

דוד ביטן: או כל הח"כים, או על אף אחד.

ניסן סלומינסקי: ח"כ רגיל יכול לאחר, ולא קרה כלום.

ניסן סלומינסקי: יושב ראש ועדה לא יכול לאחר.

ניסן סלומינסקי: אני, היום, לדוגמה, יצאתי ב- 06:00 כדי להגיע בזמן, כי אם אני נכנס קצת יותר מאוחר ונתקע בפקקים, לא אגיע בזמן.

ניסן סלומינסקי: יושב ראש ועדה לא יכול לא להגיע בזמן, אין כזה דבר.

ניסן סלומינסקי: זו בושה שאין כדוגמתה שכל המוזמנים וכולם יחכו.

ניסן סלומינסקי: ואם ח"כ איחר?

ניסן סלומינסקי: הנה, היתה אצלי תחלופה, ובמשך שעתיים 20 ח"כים התחלפו.

ניסן סלומינסקי: באים ויוצאים.

ניסן סלומינסקי: יושב ראש – אין לו אופציה כזו.

דוד ביטן: עדיין, הח"כים אומרים שאו שזה יחול על כולם או בכלל לא.

ניסן סלומינסקי: זו לא פריבילגיה.

<חיים לוי: ראשי ועדות – זה מה שהונח בפנינו.

<חיים לוי: רוצים שזה יהיה על כל הח"כים?

<חיים לוי: תגישו בקשה נוספת ונדון בה, ברצון.

דוד ביטן: אז תגישו הצעה על כל הח"כים.

יואל חסון: אני מתנגד לזה.

יואל חסון: זה תקדימים.

רוברט אילטוב: ברור שהיושב ראש לא צריך לאחר ולא ראוי שהוא יאחר.

רוברט אילטוב: מצד שני, אנחנו מכירים גם את פעילות יושבי ראש הוועדה, והם עושים את זה לפעמים בכוונה כדי שח"כים לא יגיעו מוקדם בבוקר.

רוברט אילטוב: הם יקבעו את הדיון - 08:00, בבוקר, וח"כ שגר בצפון לעולם לא יוכל להגיע.

רוברט אילטוב: ואז אנחנו נמצאים במצב שיושב ראש הוועדה יושב ומחליט לבד בוועדה.

דוד ביטן: לא, זה לא מדויק.

דוד ביטן: חבר הכנסת מהצפון יכול להיות פה, ההחלטה הזו לא משפיעה עליו.

רוברט אילטוב: עדיין - - -

יואל חסון: גם העניין שיושב ראש הוועדה יכול לקבוע את שעת הדיון, חבר הוועדה לא יכול.

ניסן סלומינסקי: יש את השעות הקבועות.

ניסן סלומינסקי: אף אחד לא הולך כאן לשחק ולתמרן.

ניסן סלומינסקי: לי לא איכפת, דרך אגב, על הנושא, אני רק אומר שזה בלתי אפשרי, אני יודע מעצמי.

ניסן סלומינסקי: שואלים אותי – למה אתה כמעט נרדם?

ניסן סלומינסקי: אין לי מה להגיד להם.

ניסן סלומינסקי: זו לא פריבילגיה, אני מוותר על הפריבילגיה הזו.

ניסן סלומינסקי: לפעמים צוחקים ממך – אתה מגיע רק לשעה, כדי לישון, ואתה יוצא מוקדם למחרת.

דוד ביטן: מי בעד ההצעה של 50 ק"מ של יושבי ראש ועדות?

דוד ביטן: בעד – רוב

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: אני אומר שוב – אם יש לכם הצעה נוספת, תגישו לנו, שנוכל לדון בה.

רועי פולקמן: בקשה – בשאר הדיונים בנושא הזה, אני מבקש שחשב הכנסת יציג את העלויות, כי לדעתי יש עלויות.

רועי פולקמן: אם מדובר על מאות אלפים.

רוברט אילטוב: מבקש רביזיה.

דוד ביטן: אוקיי,

<ארבל אסטרחן: שאלה – האם רוצים שזה ייכנס לתוקף מהכנס הבא?

דוד ביטן: מהכנס הבא.

דוד ביטן: לחברי הוועדה – אני מודה לכם על ההשקעה ועל שיתוף הפעולה ואתם לא צריכים לקחת קשה את העובדה שלא קיבלנו את ההמלצה.

דוד ביטן: ההמלצה שלכם היא בסדר, היא מקובלת עלינו, אבל אנחנו רוצים להשוות את זה מול כל המגזרים במשק.

ניסן סלומינסקי: השבועיים הקרובים יהיו קשים מאד.

רוברט אילטוב: אני מסיר את הרביזיה.

<ארבל אסטרחן: אז זה ייכנס לתוקף במועד הפרסום, שזה יהיה במהלך הפגרה.

<ארבל אסטרחן: 9.

<ארבל אסטרחן: הרכב הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון, לפי חוק יסודות התקציב, התשמ"ח-1985

דוד ביטן: יש לנו נושא נוסף - הרכב הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון, לפי חוק יסודות התקציב, התשמ"ח-1985.

דוד ביטן: כפי שידוע לכם, אתמול עבר בקריאה שלישית החוק שהוועדה יזמה, שבמשך שנתיים אפשר יהיה למנות חבר, או מוועדת החוץ והביטחון, או מהכנסת, או מוועדת הכספים, לפי הניסיון של כל אחד, כי לפי התקנות הישן, כל מי שמופיע ראשון - - - זה בא ממנו.

דוד ביטן: היום זה מוועדת הכספים.

<דוד דהאן: אני יכול להגיד משהו, בנושא האמינות של חברי הכנסת?

דוד ביטן: אנחנו גמרנו לדון בנושאים האחרים.

דוד ביטן: אתה לא יכול לחזור אחורה.

<דוד דהאן: זה הסתיים?

<דוד דהאן: זה בעניין האמינות של חברי הכנסת בעיני התקשורת, בעיני הציבור.

<דוד דהאן: עסקתי בנושא הזה לפני - - -

דוד ביטן: אבל סיימנו את הדיון.

דוד ביטן: הרכב הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון.

דוד ביטן: בהתאם להוראות סעיף 18א' לחוק יסודות התקציב, התשמ"ח-1985, מחליטה ועדת הכנסת להקים ועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים, לתקציב הביטחון.

דוד ביטן: הוועדה המשותפת תהיה בת 10 חברים, 5 מכל ועדה, בהרכב הבא: מטעם ועדת החוץ והביטחון י כהנו חברי הכנסת – צחי הנגבי, ליכוד.

דוד ביטן: ענת ברקו, ליכוד.

דוד ביטן: אורן אסף חזן, ליכוד.

דוד ביטן: שלי יחימוביץ, המחנה הציוני.

דוד ביטן: עפר שלח, יש עתיד, מוטי יוגב, הבית היהודי.

דוד ביטן: מטעם ועדת הכספים יכהנו חברי הכנסת הבאים: משה גפני, יהדות התורה.

דוד ביטן: מיקי מכלוף זוהר, ליכוד.

דוד ביטן: יצחק וקנין, ש"ס, אלי כהן, כולנו, אראל מרגלית, המחנה הציוני, מנואל טרכטנברג, המחנה הציוני.

דוד ביטן: יושב ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת צחי הנגבי.

דוד ביטן: זה מוסכם על כל הסיעות?

ניסן סלומינסקי: צחי הנגבי – רק לתקופה מסוימת, לא?

דוד ביטן: רק לתקציב הזה אנחנו ממנים, כרגע.

דוד ביטן: בתקציב הבא נדבר עוד פעם.

<ארבל אסטרחן: החוק נקבע כהוראת שעה לשנתיים.

ניסן סלומינסקי: ראיתי שיש תוספת שאישרו אתמול, שהחלק השני יהיה - - - -

דוד ביטן: מה שאושר – אושר, כמו בקריאה הראשונה.

דוד ביטן: מזה שנתיים?

דוד ביטן: זה מכניס גם את התקציב הבא לתוך העניין.

ניסן סלומינסקי: פעם זה היה שיושב ראש ועדת הכספים היה צריך - - -

<ארבל אסטרחן: נכון.

<ארבל אסטרחן: לא יושב ראש, חבר מוועדת הכספים היה צריך להיות יו"ר הוועדה המשותפת.

ניסן סלומינסקי: ואני ויתרתי, מפני כבודו של ליברמן שאז לא היה יכול להיות שר.

ניסן סלומינסקי: הוא היה יושב ראש ועדת החוץ והביטחון אז הסכמתי - - - לכן זה היה הוראת שעה.

דוד ביטן: אז עדיין זה נשאר הוראת שעה.

<ארבל אסטרחן: - - - כהוראת שעה לשנתיים, שאומר שוועדת הכנסת יכולה להחליט - - -

דוד ביטן: זה מוסכם על ידי גפני, אין שום בעיה עם זה.

דוד ביטן: מי בעד ההצעה?

דוד ביטן: בעד – רוב

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: ההצעה התקבלה פה אחד.

<ארבל אסטרחן: אז הודעה למליאה.

דוד ביטן: אני מודה לכם, הישיבה נעולה