ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 27, 2015-07-08 09:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום ה-8 ביולי 2015, כ"א בתמוז התשע"ה, השעה 09:06 ואנחנו מתחילים בדיון בשתי הצעות חוק, האחת שעברה בקריאה טרומית בכנסת הקודמת והוצעה על ידי איציק שמולי ומספר רב של חברי כנסת והאחת של חבר הכנסת החדש יואב קיש שגם לקח ברצינות את הנושא הזה.

אלי אלאלוף: לכן אנחנו דנים בשתי הצעות החוק אליהן הצטרפו מספר רב של חברי כנסת מכל הסיעות, דבר שמוכיח שהנושא כל כך חשוב לכולנו, ודאי לאנשים עם מוגבלויות כדי שיוכלו להשתלב בשירות הציבורי במיוחד ולא רק.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני אתן לחבריי לפתוח.

אלי אלאלוף: איציק שמולי, בבקשה.

אלי אלאלוף: אחריו יואב קיש.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

איציק שמולי: זאת בעצם הצעת חוק שמלווה אותנו עוד מהכנסת הקודמת.

איציק שמולי: אני שמח שיש תמיכה בכל סיעות הבית, כפי שאמר היושב ראש.

איציק שמולי: אני שמח על תמיכת כל חלקי הבית בהצעת החוק, ברעיון שבא ואומר שאנחנו יותר לא מוכנים להסתפק במילה ייצוג הולם כמילה שהיא בעצם מורכבת מאותיות מתות בספר החוקים של מדינת ישראל.

איציק שמולי: פעם אחרי פעם אנחנו מגלים – בדרך כל זה גם במגזר הציבורי אבל גם מגזר הפרטי - שכאשר משאירים דברים כאלה לטוב ליבם של אנשים, לצערי יותר מדי פעמים אנחנו מגלים שכנראה מה שאמור היה לקרות באופן טבעי וזה שאנחנו אומרים לילדים שלנו שנכון לשלב ילדים עם מוגבלות, עם צרכים מיוחדים, בכיתות הכי נמוכות בבתי הספר ובגן – היינו מצפים שיקרה אותו דבר במקומות העבודה עם ההורים שלהם אבל מה לעשות שבא דוח מבקר המדינה משנת 2009, אני חושב, וקבע שהדבר הזה פשוט כמעט ולא קורה.

איציק שמולי: על הרקע הזה מגיעה הצעת החוק.

איציק שמולי: הצעת החוק מבקשת להכניס תוכן בתוך המושג הזה של ייצוג הולם ולקבוע שבגופים ציבוריים, לא רק במשרדי הממשלה, יהיה ייצוג הולם לאנשים עם מוגבלות כפי שהם מוגדרים כבר היום בחוק.

איציק שמולי: זה הרקע להצעה אדוני היושב ראש.

איציק שמולי: אני מאוד מקווה שאנחנו נוכל לדחוף ולהוביל את הצעת החוק, להשלים את הליכי החקיקה במהרה.

איציק שמולי: אני חושב שזה מסוג הנושאים שיש עליהם קונצנזוס בבית הזה והם לא נושאים פוליטיים.

איציק שמולי: אולי עוד הערה אחת.

איציק שמולי: בכנסת הקודמת, בתקופת הכהונה של הכנסת הקודמת, בעקבות הסכם שנחתם בין ההסתדרות הכללית שדוחפת את העניין הזה בכל הכוח לבין ארגון המעסיקים, שגם הוא גילה גדלות רוח ונרתם למאמץ, נחתם אותו הסכם קיבוצי שבסופו של דבר מחיל את החובה הקדושה הזאת על המעסיקים הפרטיים.

איציק שמולי: תבינו איזה מצב אבסורדי קורה כאן.

איציק שמולי: בעצם מצד אחד, כאשר מדובר במדינה, יש איזושהי התנערות מהחובה ומצד שני המעסיקים הפרטיים לקחו על עצמם משהו שהמדינה הייתה אמורה להקדים אותם ולעשות לפני זמן רב.

איציק שמולי: זה נכון שנעשו אי אילו צעדים גם במישור של המגזר הציבורי, פעולות שעשה השר בנט, אבל אנחנו מבקשים לעגן את הדבר הזה בחקיקה כך שזה לא יהיה נתון לשינויים תכופים ומהירים, ובמקום זאת המדינה תתחיל לקדם מדיניות משמעותית ועקבית בתחום הזה.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אני רוצה גם להודות למי שהגישו אתי את ההצעה במקור.

איציק שמולי: כאן כבר חתומים על הצעת החוק הזאת חלק מהחותמים, אבל בכנסת הקודמת 82 חברי כנסת חתמו על הצעת החוק, חלקם גם יושבים כאן.

אילן גילאון: כמה מתוכם כבר לא כאן.

איציק שמולי: כן.

איציק שמולי: יש כמה כאלה.

איציק שמולי: אני רוצה כמובן להודות ליואב קיש ולנורית קורן שהגישו הצעת חוק נוספת, מקבילה.

איציק שמולי: אני בטוח שבזכות שיתוף הפעולה נוכל לקדם את הצעת החוק במהרה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין כאן את נוכחותם של חברי הכנסת נורית קורן, אילן גילאון, מאיר כהן ויואב קיש.

אלי אלאלוף: הצטרפה אלינו גם חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אלי אלאלוף: יואב, בבקשה.

יואב קיש: בוקר טוב.

יואב קיש: כבוד היושב ראש, לגבי הצעת החוק לשילוב עובדים עם מוגבלויות בגופים הציבוריים, אני רוצה לפתוח בכמה דברים שבעיני הם מאוד מאוד משמעותיים.

יואב קיש: ראשית, לא מדובר בהצעה עם עלות תקציבית.

יואב קיש: מדובר בהצעה שתביא הרבה כסף למשק.

יואב קיש: יושבים כאן הרבה נציגים של משרדי הממשלה ואני רוצה שזה יהיה מסר שיעבור לכל אותם פקידים שלא כולם נמצאים כאן.

יואב קיש: אם אנחנו – וזה נאמר בדוח של משרד הכלכלה וצוין בדוח מבקר המדינה - נצליח לעמוד במהלך הזה, אנחנו פותחים כאן ערוץ נוסף לצמיחה למשק הישראלי שבעבודה שנעשתה שם כימתו אותו בכחמישה מיליארד שקלים.

יואב קיש: לכן אני לא חושב ששיקולים כלכליים או עלויות צריכות להיות בכלל רלוונטיות בדיון הזה של החוק ובעניין הזה אני חושב שזה מסר חשוב מאוד שיצא כפה אחד מהוועדה.

יואב קיש: באמת הצלחנו לקדם את הצעת החוק הזאת בגלל שתי סיבות עיקריות.

יואב קיש: האחת היא הקונצנזוס שיש בבית הזה מכל החברים - איציק שמולי בהצעת חוק שהוביל בקדנציה הקודמת, נורית קורן שיחד אתי הגשנו את הצעת החוק הזאת ועשינו מהלך כדי לקדם אותה גם בוועדת השרים לחקיקה - ובעצם יש קונצנזוס גם בבית הזה וגם אצל השרים אבל העניין אמור להיות מושלם יחד עם הסכמות ובתיאום עם משרדי הממשלה שנציגיהם נמצאים כאן.

יואב קיש: אנחנו נשמע אותם ונקשיב להערות שקיימות באופן טבעי ונתייחס אליהן בשאיפה לגבש הצעה מוסכמת בהקדם.

יואב קיש: גם לזה אני רוצה להתייחס כי ה-בהקדם הוא חשוב מבחינתי.

יואב קיש: אני לא רוצה להיות במצב שהחוק הזה, עם כל הכבוד לחוק הקודם שיש חברי כנסת שהגישו אותו לא נמצאים כאן.

אלי אלאלוף: הכנסת הזאת היא לארבע שנים.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: זה לא מעניין אותי.

יואב קיש: אני עושה את זה ASAP.

יואב קיש: חד משמעית.

אילן גילאון: תגיד לפחות לארבע שנים.

יואב קיש: גם אם היא תהיה לעוד שנה, החוק הזה כבר יעבור קריאה שלישית.

יואב קיש: הכנסת תהיה ארבע שנים, אבל זה לא מעניין.

יואב קיש: אנחנו נמצאים במושב שבעוד כשלושה שבועות מסתיים.

יואב קיש: אני הייתי מאוד רוצה להגדיר כיעד לוועדה לסיים את כל הפגישות שנדרשות עד סוף המושב ועוד נספיק במושב הזה להעביר אותו בקריאה ראשונה.

יואב קיש: אני חושב שאם לא, אנחנו מגיעים לאוקטובר והדבר הזה יש לו את הבעיה הטבעית של לוחות הזמנים.

יואב קיש: לכן אני מבקש גם מכל הנוכחים וגם ממך היושב ראש את הנושא הזה לשים באמת בסדר עדיפויות, להיות תכליתיים, לקדם, להתמודד ולהגדיר לוחות זמנים כדי שנוכל להשלים את ההצעה בקריאה ראשונה בתוך שלושה שבועות.

יואב קיש: זה בגלל התמיכה ובגלל שבאמת המקום הוא שבעצם יש לחוק הזה גיבוי מכל הבית.

יואב קיש: לגבי החוק עצמו.

יואב קיש: יש כמה דברים שאני חושב שצריך להתייחס אליהם אבל אני לא בטוח שיהיה נכון לעשות את זה עד הקריאה הראשונה.

יואב קיש: צריך לבנות את תקופת הרמפה, איך עולים מהמצב הקיים לאחוזים הנדרשים, דבר שלא מוגדר היום בחוק.

יואב קיש: זאת אומרת, אין כוונה שכל עובד חדש שייקלט מן הסתם יהיה עובד עם מוגבלויות כדי להשלים את המכסות אבל צריך יהיה להגדיר תקופה בה יש איזו הטיה לכיוון העובדים עם המוגבלויות כדי לעמוד ביעדים שהוגדרו בחוק.

יואב קיש: זה נושא אחד שצריך להגדיר.

יואב קיש: בכלל, כל הנושא של אנשים עם מוגבלויות, ההגדרה הזאת גם צריכה להיות ממצה והיא פתח "למשחק" עם החוק לפה או לשם, כי אם מדובר על מוגבלות זמנית, האם היא נכנסת או לא נכנסת לעניין.

יואב קיש: אני לא בטוח שאנחנו נצטרך לעשות את ההחלטות האלה עד הקריאה הראשונה אבל זה נושא שהוועדה צריכה לחשוב עליו.

יואב קיש: יכול להיות שאם אנחנו אומרים שאנחנו מבינים שהנושא הזה אולי טיפה יותר מורכב והוא ידרוש העמקה גדולה, נדחה את זה ונדון בזה בין הקריאה הראשונה לשנייה ונחסוך את כל המהלך הזה.

יואב קיש: זה לשיקול דעת הוועדה, אבל הנושא הזה של הגדרת המוגבלויות הוא חשוב.

יואב קיש: כמובן כל נושא האכיפה, בדיקה ואחריות של החקיקה.

יואב קיש: שוב אני רוצה להודות לכל השותפים שהובילו את החוק הזה כאשר הראשונה היא נורית קורן שבעצם שנינו יחד הובלנו אותו ולשאר החברים שחתומים כאן על הצעת החוק.

יואב קיש: כמובן אני מודה לכל חברי הכנסת ששותפים להעברת החוק.

יואב קיש: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הסתייגות אחת.

אלי אלאלוף: לצערי הכנסת יוצאת לפגרה ולכן בשלושת השבועות הקרובים העומס על הוועדה הוא אדיר.

אלי אלאלוף: לכן אני לא מבטיח ולא רוצה שיהיו אשליות אבל ברור שזה יהיה בין הנושאים הראשונים שיעלו מיד אחר הפגרה, דהיינו בחודש אוקטובר.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני מעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת אילן גילאון ואחר כך נשמח שאחיה קמרה יתייחס.

אלי אלאלוף: מצטרף אלינו חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אילן גילאון: תודה אדוני.

אילן גילאון: ברכות למניחי הצעת החוק.

אילן גילאון: אין ספק שאי אפשר להפריז בחשיבות של החוק הזה.

אילן גילאון: חוקים אצלנו הם ברירת מחדל כי הם מתקנים דברים שממילא לא היו צריכים להיות מקולקלים.

אילן גילאון: אני רק רוצה להזכיר לכם שהחוק הזה בא לחזק חוק קיים שמדבר על ייצוג הולם במערכות הציבוריות.

אילן גילאון: בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות קיים סעיף שמדבר על ייצוג הולם.

אילן גילאון: אני תמיד חוזר ואומר כאן שאת החוק שאנשים יהיו בני אדם אנחנו לא יכולים לחוקק.

אילן גילאון: כאשר אתה אומר ייצוג הולם, יש מי שמוצא שייצוג הולם היא המציאות שקיימת היום.

אילן גילאון: במציאות של היום מעל ארבעים אחוזים מהאנשים עם מוגבלות, אנשים מוגבלים, אינם מועסקים בסופו של דבר.

אילן גילאון: אני רוצה להזהיר את עצמנו ולהעיר גם לגבי החוק הזה שצריך בדיוק לראות באיזה תחומים המוגבלויות.

אילן גילאון: יש מוגבלויות בעיקר בתחום הנפש או בתחום הקוגניציה שהם החצר האחורית של המוגבלויות וצריך לייצר מצב כזה שמשרד לא יוכל להתחמק בצורה כזאת או אחרת אלא הוא יהיה מחויב לגייס את המכסה.

אילן גילאון: אנחנו חייבים להביא חוק שהאדם המוגבל יהיה רנטבילי, קודם כל מבחינת תוקף החובה על המערכת הציבורית ומבחינת ההטבות שצריכה לקבל מערכת פרטית כדי להעסיק אותו.

אילן גילאון: אני רוצה להגיע למציאות כזאת שמפעל פרטי יחפש את האדם המוגבל בעיקר בטכנולוגיה שהיום קיימת ששמונים אחוזים מהאנשים יכולים לעשות כאשר עיקר הבעיה היא דעות קדומות שלא מאפשרות נגישות לאנשים.

אילן גילאון: לכן, בדברים האלה, בכל חוק כך צריך לנהוג וכמובן גם בחוק הזה.

אילן גילאון: דיווח כמותי תקופתי כדי לדעת היכן אנחנו עומדים.

אילן גילאון: כמותי ולא איכותי.

אילן גילאון: כמותי כי בדבר הזה צריך לדייק.

אילן גילאון: אני כמובן מצטרף לברכות על החוק כי זה הבון טון של העניין, של התעסוקה.

אילן גילאון: חברים, תעסוקה היא ממרכזת ונותנת לאדם את החיבור הנכון ביותר למערכת החיונית של החיים, יותר מכל תחום אחר.

אילן גילאון: אם הייתי צריך להקדים מה קודם למה, מגורים או תעסוקה, אני אומר חד משמעית תעסוקה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אחיה, סליחה, תיקון קטן ברשות הדיבור כי חברת הכנסת עאידה סלימאן צריכה לצאת לישיבת הוועדה שלה.

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לברך קודם כל את חברי הכנסת וחברות הכנסת שיזמו את הצעת החוק גם בקדנציה הקודמת וגם בקדנציה הנוכחית.

עאידה תומא סלימאן: הם ממשיכים את הדרך ולוקחים על עצמם את המשימה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה צעד מבורך.

עאידה תומא סלימאן: כל העניין של תעסוקת אנשים עם מוגבלויות לקוי בחסר אצלנו ועדיין הציבוריות הישראלית לא ממש קולטת מה אנחנו מחמיצים ולא רק מבחינה כלכלית אלא מבחינת אינטגרציה של האוכלוסייה בתוך כלל האוכלוסייה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: צריך להבין שאלה אנשים עם מוגבלויות ולא כמו שפעם קראו לזה אנשים מוגבלים.

אילן גילאון: הסמנטיקה פחות חשובה.

אילן גילאון: יותר מדי מתעסקים כאן בסמנטיקה ופחות בחלוקה.

אילן גילאון: יש כאלה שאומרים בעלי מוגבלויות, כאילו הם בעלי בתים.

עאידה תומא סלימאן: אני התכוונתי שדווקא השילוב בתעסוקה לא רק יתרום כלכלית אלא גם יתרום לסמנטיקה ולהבנה מה עומד מאחוריה.

עאידה תומא סלימאן: רציתי להסב את תשומת לב הוועדה והיוזמים לכך שבעצם כל הנושא של נשים עם מוגבלויות בתעסוקה, שם יש אפליה כפולה ומכופלת.

אילן גילאון: אפליה משולשת לגבי נשים ערביות מוגבלות.

עאידה תומא סלימאן: אתה תמיד גונב לי את המשפט.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה שהעלית את זה.

אלי אלאלוף: חברי הוועדה, אתמול קיבלנו מחמאות ממרכזת הפרוטוקולים של הכנסת.

אלי אלאלוף: היא אמרה שאחד הדברים היפים שיש בוועדה הזאת זה שיש רק אחד שמדבר.

אלי אלאלוף: בואו נמשיך כך.

אילן גילאון: זה אומר שאלה בעיקר גברים כי הם לא יכולים לעשות שני דברים בבת אחת.

עאידה תומא סלימאן: רציתי לומר שבעצם ייצוג הנשים בתוך הקבוצה המועסקת הזאת, הוא פחות ממספר הנשים שנמצאות באוכלוסיית הנשים עם מוגבלויות והייתי רוצה שהחוק ינסה לשמור על עצם העובדה, מהתחלה, של ייצוג מגדרי בתוך הייצוג ההולם עליו אנחנו מדברים ולפחות להגיד שבכל ייצוג כזה יהיו לפחות ארבעים אחוזים מכל מגדר.

עאידה תומא סלימאן: הסטטיסטיקה אומרת שב-2014 המחלקה שאמורה לטפל בפניות של מעסיקים שרוצים להתאים את מקומות העבודה שלהם לאנשים עם מוגבלויות, שמונים אחוזים מהפניות שהיא קיבלה ממעסיקים היו בקשות להתאמת מקום העבודה לגברים עם מוגבלויות.

עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת, זה משקף את המצב במקומות התעסוקה ומי מתוך האנשים עם המוגבלויות מועסק.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה שבחוק יהיה ניסיון להדגיש את החשיבות של שוויון באפשרויות התעסוקה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אחיה קמארה, בבקשה.

<אחיה קמארה: תודה רבה לכבוד היושב ראש.

<אחיה קמארה: אני מאוד מודה לחברי הכנסת שיזמו את הצעת החוק הקודמת ואת הצעת החוק הנוכחית.

אלי אלאלוף: אחיה, תציג את עצמך.

<אחיה קמארה: אני נציב שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<אחיה קמארה: במשך שנים אנחנו עסוקים בשאלה הזאת של עידוד תעסוקת אנשים עם מוגבלות.

<אחיה קמארה: כמו שאמר חבר הכנסת קיש וגם חבר הכנסת שמולי, הרעיון הוא ליצור מצב שהציבוריות הישראלית תאמין שכאשר אנשים עם מוגבלות עובדים, הם תורמים לא רק לעצמם אלא גם למשק הישראלי ולשירות הציבורי במקרה בו אנחנו דנים.

<אחיה קמארה: לצערנו יותר מדי פעמים המעסיקים לא מאמינים בנו האנשים עם המוגבלות, לא מאמינים שאנשים עם מוגבלות יכולים ורואים רק את המוגבלות במקום את היכולות.

<אחיה קמארה: את השינוי התפיסתי הזה אנחנו עוד לא הצלחנו לעשות במדינת ישראל וכמו שנאמר לפני, זה משפיע על הנושא של חינוך, על השילוב בחינוך, על החיים בקהילה, על קבלת החלטות עצמאית וכמובן על הנושא של שילוב בתעסוקה.

<אחיה קמארה: הצעת החוק הזאת היא חשובה מאוד בגלל שבשנים האחרונות נעשו מאמצים אדירים על ידי משרדי הממשלה ליצור שיפור בשיעור התעסוקה של אנשים עם מוגבלות אבל הדוח השנתי של הנציבות שלנו שמעיד על מצבם של אנשים עם מוגבלות בישראל, מראה שלאורך השנים, למרות כל המאמצים האלה, השינוי לא היה גדול.

<אחיה קמארה: עדיין קצת יותר מחמישים אחוזים מתוך 800 אלף האנשים עם מוגבלות בגילי עבודה בישראל נמצאים בתוך מעגל התעסוקה.

<אחיה קמארה: גם אלה שעובדים, עובדים פעמים רבות בחלקיות משרה ובשכר נמוך.

<אחיה קמארה: המטרה של החוק הזה, למיטב ראייתי, היא ליצור מצב שהשירות הציבורי מוביל את המגמה הזאת של שיעור תעסוקת אנשים עם מוגבלות.

<אחיה קמארה: כמו שנאמר כאן, ההסתדרות חתמה על הסכם עם המעסיקים, הוחל צו הרחבה, יש באז גדול בכל הנושא הזה אבל חשוב שלמרות החלטת הממשלה שבוע לפני נפילת הממשלה הקודמת לקבוע יעד של שלושה וחמישה אחוזים העסקה של עובדים עם מוגבלות בממשלה, הדבר יעוגן בחוק וייצור מצב שהממשלה היא זאת שמובילה בתחום.

<אחיה קמארה: כרגע, לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, 2.2 אחוזים מעובדי הממשלה, מאותם שישים אלף עובדי ממשלה, הם אנשים עם מוגבלות, נקרא לזה חמורה במידה מסוימת, ואני רואה את נציגת נציבות שירות המדינה שמאשרת את הדברים.

<אחיה קמארה: לדעתנו חשוב בדיונים הקרובים להתייחס לשלושה נושאים: הנושא הראשון הוא הקשר בין היעד הזה שנמצא כאן של חמישה אחוזים להגדרה של אדם עם מוגבלות.

<אחיה קמארה: בגלל שהיעד הוא יחסית צנוע, צריך ליצור מצב שאנחנו מגדירים בצורה ברורה מי הם האנשים שזכאים לאותו ייצוג הולם ומי הם האנשים שזכאים לאותה – זאת לא הטבה – משרה.

<אחיה קמארה: הנושא השני הוא נושא האכיפה.

<אחיה קמארה: לצערנו בלי אכיפה מסוימת, דברים לא יתקדמו וצריכה להיות חובת דיווח.

איציק שמולי: יש חובת דיווח.

איציק שמולי: בכל גוף ציבורי יש ממונה וגם חובת דיווח לכנסת.

איציק שמולי: חד משמעית.

<אחיה קמארה: הנושא השלישי הוא הנושא של כלים לסייע לממשלה ולגופים הציבוריים לבצע את תפקידם.

<אחיה קמארה: אותן 45 משרות ייעודיות שנקבעו לפני שלוש שנים או ארבע שנים, 45 משרות ייעודיות בשירות הממשלה, עדיין לא כולן אוישו.

<אחיה קמארה: כלומר, הממשלה לא מצליחה לבצע את הצעד הצנוע הזה של איוש 45 משרות.

<אחיה קמארה: נמצא כאן נציג משרד הכלכלה ויש לו מרכזי מעסיקים.

<אחיה קמארה: צריך לקום איזה גוף או שיורחבו התפקידים של מרכזי המעסיקים כדי לסייע לממשלה ולגופים הציבוריים לעמוד בחוק הזה ויבצעו את תפקידם כי כרגע אנחנו לא ממש מצליחים לבצע את זה ואפילו לעמוד ביעדים המאוד צנועים שקבענו לעצמנו.

<אחיה קמארה: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת ישראל אייכלר ואחר כך נציגת נציבות שירות המדינה.

ישראל אייכלר: כבוד היושב ראש, אני רוצה להצטרף לברכות לך על קיום הדיון החשוב הזה, ובעיקר ברכות לחברי הכנסת שהציעו את הצעת חוק ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות.

ישראל אייכלר: דובר כאן קודם על הרבה סוגים של מוגבלות.

ישראל אייכלר: המעלה של המוגבלות שהיא לא מפלה בין דתיים, חרדים, חילוניים, ערבים, נשים וגברים.

ישראל אייכלר: לאף אחד אין ביטוח נגד מוגבלות.

ישראל אייכלר: אני מאוד מצטרף לניסוח שאומר אנשים עם מוגבלויות ולא אנשים מוגבלים כי ביניהם יש כאלה שממש פורצי דרך בכישורים שלהם בתחומים שהם יכולים.

ישראל אייכלר: אני לא יכול שלא להתייחס לעובדה שיש חוק ייצוג הולם לאנשים בעלי מוגבלויות, יש חוק ייצוג הולם לאנשים מאתיופיה, יש חוק ייצוג הולם לערבים, יש חוק ייצוג הולם לנשים וחוץ מאשר לגברים, יש כמעט לכולם חוק ייצוג הולם.

ישראל אייכלר: אבל יש ציבור אחד שכבר כמה וכמה פעמים אני הגשתי הצעת חוק, חבריי מיהדות התורה הגישו הצעת חוק ולא זו בלבד שאף אחד לא הצטרף כמו שאני רואה כאן בלי עין הרע הצטרפות גדולה, אלא שהממשלה, וזה אמור לגבי כל הממשלות עד היום הזה, מסרבת להכיר בייצוג הולם לציבור של 800 אלף נפשות שמגבילים אותם בבירוקרטיה וכמעט ולא תראה אותם במשרד ציבורי כלשהו וגם במגזר הפרטי שמיישם את הוראות נציבות המדינה כמו בבנקים ובמקומות אחרים, עשו להם סעיף קטן ובו מדברים על תארים אקדמיים בידיעה ברורה שבמדינה יהודית יש מערכת חינוך שלמה שנותנת השכלה יהודית תורנית שבמשך אלפי שנים למדו אותה.

ישראל אייכלר: אילו לא הייתה קמה מדינה יהודית, לא הייתי בא בטענות, לא לבריטים ולא לתורכים, אבל מדינה כזאת שלא מכירה, אני אומר אל תכירו אבל אל תגבילו עובדים אלא כל תואר שאתה מבקש למשרה, תבקש את התואר הרלוונטי לאותה משרה.

ישראל אייכלר: אני לא מצפה שייקחו רופא שלא למד רפואה.

ישראל אייכלר: אני לא מצפה שייקחו מהנדס שלא למד הנדסה, אבל בכל שירות המדינה – ואתה אמרת שישים אלף ואני חושב שבמגזר הציבורי יש 700 אלף משרות.

ישראל אייכלר: לפני כמה שבועות אמר הרב אריה דרעי דבר שלא שמתי לב אליו.

ישראל אייכלר: לפני עשרים שנים, עת הוא היה שר, כאשר הוא היה יושב בישיבות משרדי הממשלה, הוא היה רואה כיפה סרוגה אחת, כיפה שחורה אחת וכולם בלי כיפות, והיום בכל מקום שהוא מגיע, חלק גדול מאוד עם כיפות סרוגות, כמעט כמו מספר חסרי הכיפות, ואותה כיפה שחורה אחת.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, המדינה מדברת כל כך הרבה על שלוב החרדים בתעסוקה ויצאו כל כך הרבה דוחות בצורך הזה.

ישראל אייכלר: השבוע האקונומיסט בלונדון קיבל חומר מישראל, כמו כל הדברים שמקבלים מישראל, לפיו החרדים מתפרנסים ולא עובדים, אוכלים ולא עובדים.

אילן גילאון: למה זה שייך לעניין הזה כאן?

ישראל אייכלר: מדברים על ייצוג הולם.

ישראל אייכלר: חוק ייצוג הולם לחרדים ולא להגביל אותם.

אילן גילאון: למה זה שייך לכאן?

אילן גילאון: אנחנו לא מדברים כאן לא על נשים ולא על חרדים.

ישראל אייכלר: אל תתווכח אתי כי אני לא מתווכח אתך.

ישראל אייכלר: יש חרדים מוגבלים והם כלולים בחוק הזה.

אילן גילאון: דבר על מה שאתה רוצה.

יואב קיש: הוא אומר מה שאמרה עאידה.

יואב קיש: היא מדברת על נשים עם מוגבלויות והוא אומר חרדים עם מוגבלויות.

אלי אלאלוף: זאת לא הזדמנות להעלות דברים מהותיים מאוד.

אלי אלאלוף: אנחנו כאן באנו לדבר על אנשים עם מוגבלויות.

אלי אלאלוף: לא נעלה דברים עקרוניים, במיוחד שהם במחלוקת בין חברי הכנסת כי זה לא יאפשר דיון ענייני בנושא לשמו התכנסנו.

אלי אלאלוף: אם נעשה זאת, לכל אחד מאתנו יש הרבה הערות שאולי לטובת צד אחד ולרעת צד שני.

אלי אלאלוף: אני מציע, ישראל, תסיים את דבריך בנושא הזה של המוגבלויות.

ישראל אייכלר: מותר לי לבקש מהיושב ראש לקיים דיון בעניין הזה שהעליתי?

אלי אלאלוף: ודאי, אבל לא עכשיו.

ישראל אייכלר: לא עכשיו.

ישראל אייכלר: אני מציע את זה.

אלי אלאלוף: תאמצו את כל חוקי המדינה ואני אשמח ללכת אתכם עד הסוף.

ישראל אייכלר: אותה דרישה הייתה לך כלפי הערבים, שיאמצו את כל חוקי המדינה?

אלי אלאלוף: ודאי.

אלי אלאלוף: ודאי.

אלי אלאלוף: ועוד איך.

אלי אלאלוף: אני רוצה להבדיל בין חרדים לערבים, כציוני יהודי.

יואב קיש: אייכלר, זה כל כך מיותר.

אלי אלאלוף: זה לא הזמן עכשיו.

ישראל אייכלר: אני אומר שאנחנו כפופים לכל חוקי המדינה.

אילן גילאון: אתה דיברת על חלוקת ירושלים.

אלי אלאלוף: לא, סליחה.

אלי אלאלוף: אילן, לא.

אלי אלאלוף: חברים, זה לא הזמן.

ישראל אייכלר: אני חוזר לנושא שאתה רוצה ואני לא מוותר על כל מה שאמרתי.

ישראל אייכלר: אני מבקש ממך בפומבי שבפעם הבאה או מתי שתבחר יתקיים דיון על הנושא הזה בוועדת העבודה.

ישראל אייכלר: עכשיו משפט אחד לנושא שלפנינו.

ישראל אייכלר: גם בעניין של בעלי מוגבלויות, בחמישה אחוזים ובשלושה אחוזים, אשמח מאוד להיווכח שבעלי מוגבלויות חרדים משולבים במקומות העבודה במגזר הציבורי בדיוק כמו האחרים.

אלי אלאלוף: מסכים.

ישראל אייכלר: אני למשל רואה כאן בכנסת אנשים בעלי מוגבלויות ואני מאוד מברך על כך.

ישראל אייכלר: אולי אני טועה, אבל אני לא מכיר חרדי אחד.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה לפתוח את זה לדיון כרגע.

אילן גילאון: תהיה תת חלוקה כמה בתוך המוגבלים צריכים להיות חרדים.

אלי אלאלוף: נציגת נציבות שירות המדינה.

<רינה צזנה: אני מאגף תכנון אסטרטגי בנציבות שירות המדינה.

<רינה צזנה: בעקבות ההחלטה בנובמבר 2014, החלטת הממשלה, הוקמה ועדה שמשלבת את כל הגורמים בשירות המדינה וגם מחוץ כדי להגדיר איך אנחנו מיישמים את ההחלטה.

<רינה צזנה: אנחנו לקראת סיום העבודה של הוועדה.

<רינה צזנה: עכשיו השלב להציג בפני הנציב.

אלי אלאלוף: מתי הדוח יהיה מוכן להצגה בפני הוועדה הזאת?

<רינה צזנה: אני מניחה שאחרי הישיבה אצל הנציב שצריכה להיות בשבועיים-שלושה הקרובים.

אלי אלאלוף: אנחנו יכולים לקבוע לקראת אוקטובר?

אלי אלאלוף: הדוח יהיה מוכן?

<רינה צזנה: כן.

אלי אלאלוף: אנחנו רושמים את זה.

אלי אלאלוף: זאת תהיה הזדמנות להעלות מספר נושאים נוספים ומעקב כי הנושא הזה הוא כל כך מורכב שבוודאי לא נסיים אותו היום.

<רינה צזנה: במסגרת הוועדה הדיון המהותי היה איך אנחנו מגדירים אדם עם מוגבלות מכיוון שעל פי הגדרת החוק זה משהו מאוד מאוד רחב ואיך מתייחסים לאנשים שיש להם קצבה וגם לאנשים שצריכים התאמות.

<רינה צזנה: ברגע שהדוח יובא בפני הנציב, תתקבל החלטה בשירות המדינה.

אלי אלאלוף: זה לא נותן לנו תמונת מצב.

אילן גילאון: אתם בודקים בעניין של ייצוג הולם?

אילן גילאון: זאת אומרת, את התשתית הזאת למה הוא לא מתקיים.

<רינה צזנה: כן.

<רינה צזנה: יש גם ועדה כדי לבחון איך אנחנו גורמים לכך שזה יקרה, מעבר לקביעת יעדים.

<רינה צזנה: אני אציין שהיום בהנחיות של הנציב כל אחת משלוש משרות ששירות המדינה מוציא לאיוש, צריכה להיות מסומנת לאחת משלושת האוכלוסיות בייצוג הולם - או לאנשים עם מוגבלות, או ליוצאי אתיופיה או לבני מיעוטים.

יואב קיש: אחיה דיבר קודם על המצב נכון להיום ואמר שהוא בערך 2,2 אחוזים.

יואב קיש: את יכולה להגיד כאשר אתם סופרים את ה-2,2 אחוזים לאיזה אנשים עם מוגבלויות אתם מתייחסים?

<רינה צזנה: כן.

<רינה צזנה: ה-2,2 אחוזים הוא אך ורק לאנשים שאחוז הנכות שלהם הוא מעל ארבעים אחוזים והם מקבלים קצבה.

<רינה צזנה: אנשים שלמשל התחילו לעבוד בשירות המדינה והמשכורת שלהם כבר גבוהה ולא מזכה אותם בקצבה, הם לא נספרים.

יואב קיש: אבל אם הם זכאים לקצבה ולא מקבלים בגלל המשכורת, הם לא נספרים אצלכם?

<רינה צזנה: לא.

<רינה צזנה: בשל צנעת הפרט המדידה נעשית על ידי הלשכה המרכזת לסטטיסטיקה ולא על ידינו.

יואב קיש: החיתוך של מקבלי קצבאות מול המשכורות.

<רינה צזנה: נכון.

<רינה צזנה: מקבלי קצבאות וארבעים אחוזי נכות.

<אחיה קמארה: גם נכי צה"ל וגם עוד אוכלוסיות שמוכרות על ידי משרד הרווחה.

<אחיה קמארה: יש עוד כמה אוכלוסיות.

<רינה צזנה: לא.

<רינה צזנה: רק ארבעים אחוזים.

<אחיה קמארה: אלה שמקבלים סל תקשורת.

<רינה צזנה: אמרתי.

<רינה צזנה: כל אלה שמקבלים איזושהי קצבה ולא רק קצבת נכות.

<רינה צזנה: קצבאות נכות, ניידות, פוליו, גזזת אבל רק דברים שקשורים במוגבלות.

יואב קיש: מה זה 45 המשרות עליהן דיברתם קודם?

<אחיה קמארה: לפני כשלוש וחצי שנים הממשלה קיבלה החלטה בניסיון לעודד העסקת עובדים עם מוגבלות במשרדי הממשלה וקבעה, כמו שיש בנושא של ערבים, משרה שמיועדת רק לאנשים עם מוגבלות כדי להשתמש בכלי אקטיבי מאוד.

יואב קיש: מה לגבי 45 המשרות האלה?

<רינה צזנה: כרגע אין לי כאן את הנתון.

יואב קיש: אפשר יהיה לשלוח אותו לוועדה?

אלי אלאלוף: אתם יכולים לשלוח לנו?

אלי אלאלוף: גם לפני הישיבה ואם תרצו, נפיץ.

אלי אלאלוף: בסדר גמור.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מאיר כהן ואחר כך נתחיל סבב בקרב נציגי המשרדים כדי שכל אחד ייתן לנו תמונה.

אלי אלאלוף: נתחיל עם משרד הכלכלה שיש לו תפקיד מרכזי במהלך הזה.

מאיר כהן: בוקר טוב לכולם.

מאיר כהן: אני אדבר קצר באירוע שהוא מבחינתי בסך הכול אירוע חגיגי.

מאיר כהן: אני כשר הרווחה ראיתי את איציק רץ בין ספסלי חברי הכנסת עם הצעת החוק הנהדרת הזאת ותמכנו.

מאיר כהן: ראיתי שבכנסת הזאת גם יואב ועוד אנשים הצטרפו.

מאיר כהן: אין דבר בבוקרו של יום שצריך לברך עליו יותר מאשר על שני החוקים האלה.

מאיר כהן: אני לא יכול שלא להתייחס לדבריו של חבר הכנסת אייכלר.

מאיר כהן: אנחנו תמיד צריכים להיזהר שלא נהיה בבחינת טובלים ושרץ בידינו.

מאיר כהן: כשאני בוחן הסכם קואליציוני בין מפלגה מסוימת למפלגה אחרת שנמצאת בשלטון, אז אני רואה בהסכם הקואליציוני דרישה שיפטרו מוסדות בהם לומדים ילדים, מוסדות פרטיים, מהנגשה כי אין כסף.

מאיר כהן: אז אל תהיו טובלים ושרץ בידיכם.

ישראל אייכלר: שרץ בידיכם.

מאיר כהן: בידך.

מאיר כהן: אתה חתמת על זה.

מאיר כהן: בידך.

מאיר כהן: אתה חתמת על זה.

מאיר כהן: זה מכעיס אותי לשמוע את זה.

נורית קורן: זה לא לעניין עכשיו.

מאיר כהן: חברת הכנסת קורן, אני אשמח אם לא תחלקי ציונים מה לעניין ומה לא לעניין.

ישראל אייכלר: זה לא מהנושא.

אלי אלאלוף: הכביסה המשפחתית, לא כאן.

מאיר כהן: לא, סליחה, בוועדות האלה אין כביסה משפחתית.

מאיר כהן: בוועדה הזאת יש אמירה של דברים ומי שאומר דברים ומי שבא לכאן ותומך במה שצריך, שיעמוד מאחורי הדברים האלה.

מאיר כהן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: משהו קטן לפני שנעבור למשרדים.

אלי אלאלוף: אני מבקש משירלי אברמי שהיא מנהלת מרכז המחקר והמידע של הכנסת לתת לנו כמה הבהרות לגבי העבודה שהם הכינו.

<שירלי אברמי: בוקר טוב.

<שירלי אברמי: אני מנהלת את מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<שירלי אברמי: תודה רבה אדוני.

<שירלי אברמי: בהקשר של הדיון כאן, שני דברים.

<שירלי אברמי: האחד, עבודת הדוקטורט שלי עסקה בקבלת החלטות בכנסת לקראת קבלתו אז של חוק שוויון לאנשים עם מוגבלות.

<שירלי אברמי: אני אדבר על פרויקט של העסקת אנשים עם מוגבלות בכנסת שאני כתבתי עליו ותכף אני אציג את הנושא הזה, אבל לפני כן אני רוצה לציין, בהקשר של המספרים שהוזכרו כאן, של 45 משרות ייעודיות לנושא העסקת אנשים עם מוגבלות בממשלה – שלא אוישו או שאנחנו לא יודעים כמה מהן אוישו – בכנסת מועסקים, בדקתי כרגע, נכון להיום, 19 אנשים עם מוגבלות.

אילן גילאון: בין חברי הכנסת יש להם ייצוג יותר גבוה.

אילן גילאון: יש ייצוג הולם והרבה יותר מהולם.

<שירלי אברמי: בשבוע שעבר יצא לאור ספר שנקרא "מהדרה להכלה וחיים בקהילה של אנשים בעלי מוגבלויות בישראל".

<שירלי אברמי: הספר כולל בין השאר פרק שאני כתבתי ובו אני מציגה את הפרויקט של העסקת אנשים בעלי מוגבלויות בכנסת.

<שירלי אברמי: הפרק נקרא "יישום מיטבי" והכוונה איך לומדים מה יש לעשות.

<שירלי אברמי: אכן הפרק הזה מנסה לנתח כיצד אפשר להסביר את הצלחתו של הפרויקט בכנסת.

<שירלי אברמי: אני ביססתי את הניתוח על סדרת ראיונות שערכתי עם חמישה צמדים של מעסיקים של אנשים בעלי מוגבלויות בכנסת ושל המועסקים עצמם ושאלתי אותם גם על החוויות שלהם וגם על החוזקות והחולשות שהם רואים בפרויקט.

<שירלי אברמי: אני חושבת שבהקשר הזה של ייצוג הולם, מדידה אחת היא אכן מדידת ה-כמה אבל מדידה לא פחות חשובה היא מדידת ה-איך, איך הדבר נעשה.

<שירלי אברמי: כפי שניתחתי בפרק את ההצלחה של הפרויקט בכנסת, אפשר להסביר בין השאר בדברים הבאים.

<שירלי אברמי: קודם כל, הפרויקט מופעל ומתקיים גם עכשיו וגם בעבר ברמת יושב ראש הכנסת.

<שירלי אברמי: זאת אומרת, יושב ראש הכנסת מעורב, מנחה ומציג באופן פעיל את הפרויקט הזה כפרויקט דגל שלו וזה מה שאפשר לכנות רוח המפקד.

<שירלי אברמי: דבר שני, נערך בכנסת – בהצעת החוק מדובר גם על ממונה – תהליך מאוד מאוד מובנה גם של הטמעה, גם של ליווי צמוד וגם של הדרכה של אגף בכיר, משאבי אנוש, בראשותה של ראש האגף, מירה פיירשטיין, כולל ליווי מצד הגופים ששולחים נציגים לכנסת לבדוק כיצד העובדים מועסקים כאן ופועלים באופן שוטף.

<שירלי אברמי: חשוב לציין שהמועסקים – שוב, אני מזכירה שיש לנו 19 – מועסקים בכנסת ברמה של עובדים קבועים.

<שירלי אברמי: העובדים האלה קבועים.

<שירלי אברמי: הדבר השלישי בו אפשר להסביר את ההצלחה של הפרויקט בכנסת הוא נראות גבוהה וזה דבר מאוד חשוב.

<שירלי אברמי: כאשר אנחנו מדברים על ה-איך ולא על ה-מה, קל להגיד שיש עובדים אבל הם במחסן ובכל מיני מקומות כאלה.

<שירלי אברמי: בכנסת העובדים בעלי המוגבלות מועסקים בהצהרה ובכוונה במקומות בעלי נראות גבוהה, בין השאר – שוב, ברוח המפקד – בלשכת יושב ראש הכנסת מאז ומתמיד.

יואב קיש: זה נעשה בכוונה בהליך ההעסקה שלהם?

<שירלי אברמי: כן.

יואב קיש: המשרות שהוגדרו הן משרות של חשיפה גבוהה לציבור.

<שירלי אברמי: אני לא יודעת אם הייתה הגדרה מראש.

יואב קיש: אני שואל אם זה נעשה בכוונת מכוון.

<שירלי אברמי: כן, בהחלט.

<שירלי אברמי: זה נעשה בכוונה.

<שירלי אברמי: לכנסת יש כוונה שהמשרות האלה כהצהרה של הכנסת תהיינה בעלות נראות גבוהה.

<שירלי אברמי: יש גם עוזרים לסדרנים ובתפקידים אחרים שאפשר לראות אותם כשהם מסתובבים במסדרונות הכנסת.

<שירלי אברמי: לשאלתך, כן, זה בכוונה.

<שירלי אברמי: נדמה לי שבאמת בנושא הזה יש מה ללמוד מהכנסת שהפרויקט בה נערך לפחות החל מהכנסת ה-17 ולדעתי אפילו לפני.

<שירלי אברמי: אני מסיימת במה שהתחלתי.

<שירלי אברמי: למידה מהצלחות, פירושה לבחון מה הצליח ובמקרה הזה מדובר בהצלחה, וכאשר אנחנו לומדים מהצלחות, סיכוי איננה מילת גנאי.

<שירלי אברמי: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תרשו לי להוסיף לברכות את יושב ראש הכנסת שהוא באמת מרשה כאן

אלי אלאלוף: רוח המפקד אבל גם את המבצע שהוא מנכ"ל הכנסת.

<שירלי אברמי: נכון.

<שירלי אברמי: בהחלט.

<שירלי אברמי: תודה.

אילן גילאון: צוות מצוין של אנשים מעולים.

אלי אלאלוף: מנכ"ל הכנסת הוא רונן פלוט.

אלי אלאלוף: ברשותכם, נעבור לנציג משרד הכלכלה ואחריו לנציג משרד המשפטים.

<דפנה מאור: בוקר טוב.

<דפנה מאור: אני מנהלת המטה לשילוב אנשים עם מוגבלות במשרד הכלכלה.

<דפנה מאור: יצא לי גם לשבת בכנסת הקודמת עם חבר הכנסת שמולי עת הוגשה ההצעה.

<דפנה מאור: הנושא של שילוב אנשים עם מוגבלות בתעסוקה הוא נושא שקרוב לליבנו והוא העיסוק שלנו.

<דפנה מאור: אנחנו בשנה וחצי האחרונות עוסקים בזה בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית, בעיקר לאור צו ההרחבה, ואנחנו בהחלט למדים ממה שקורה במגזר הפרטי כדי לנסות ולראות איך אנחנו יכולים לעשות את זה בצורה בהירה וברורה יותר גם במגזר הציבורי.

<דפנה מאור: על פי הפרשנות שלנו צו ההרחבה חל על כל המשק למעט הממשלה ולא רק למעט הגופים הציבוריים.

<דפנה מאור: קודם כל, צריך שיהיה ברור שכרגע יש צו הרחבה שלמעט הממשלה, זה חל על הכול.

איציק שמולי: כדי שיהיה ברור, את יכולה להגיד על מי הוא חל?

<דפנה מאור: הוא חל על כולם חוץ מהממשלה.

<דפנה מאור: רשויות מקומיות בפנים, חברות ממשלתיות בפנים, ואני מתכוונת בתוך צו ההרחבה.

<נעה בן שבת: הצו מדבר על מעסיק של מעל מאה עובדים.

<דפנה מאור: זה נכון.

<דפנה מאור: מעל מאה עובדים.

<דפנה מאור: ההבדל היחידי הוא שהוא באמת מדבר על מעסיקים של מעל מאה עובדים ולכן למשל חברות ממשלתיות או גופים ציבוריים אחרים שמעסיקים פחות ממאה עובדים אינם כלולים בצו ההרחבה.

<דפנה מאור: זה כדי לנסות ולעשות סדר בנושא הזה.

<דפנה מאור: אם כן, היום יש לנו את הכיסוי הזה של צו ההרחבה.

אלי אלאלוף: למה יש את המגבלה הזאת של לפחות מאה עובדים?

<דפנה מאור: אני חושבת שהכוונה של מי שעשה את ההסכם הזה – וזאת יוזמה מבורכת, כפי שאמר חבר הכנסת שמולי, של ההסתדרות וארגוני המעסיקים – הייתה באמת לא להכביד.

אלי אלאלוף: זה אולי טוב לסקטור הפרטי, אבל בציבורי?

<דפנה מאור: הם עשו את ההסכם שלהם.

<דפנה מאור: צו ההרחבה שניתן, ניתן לכלל המשק אבל עדיין צו ההרחבה מרחיב הסכם קיים.

אלי אלאלוף: אני ממליץ לחברים שלי לבטל את המגבלה הזאת בשירות הציבורי.

איציק שמולי: אם הוועדה תחליט להוריד את המגבלה הזאת, אנחנו נברך על כך.

איציק שמולי: הפידבק שאנחנו קיבלנו בכנסת הקודמת מהממשלה, לא במקרה הזה - - -

יואב קיש: יש הבדל בהצעות.

אילן גילאון: על איזו מגבלה אתם מדברים?

איציק שמולי: על המגבלה של מספר העובדים.

איציק שמולי: לא להחיל את זה על כל הגופים אלא רק על גופים עם מספר עובדים מסוים.

אלי אלאלוף: אני חושב שזאת נקודה מאוד משמעותית.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שאני לא חושב שהמגבלה הזאת של מאה עובדים בסקטור הציבורי – בסקטור הפרטי אני יכול להבין - אין לה כל הגיון.

איציק שמולי: נכון.

איציק שמולי: אנחנו מברכים על כך.

יואב קיש: אני רוצה לומר שבהצעה שלי המגבלה לא קיימת.

יואב קיש: נקודה.

יואב קיש: המגבלה אולי קיימת בהצעה שלו, אבל לא קיימת בהצעה שלי.

אלי אלאלוף: רשמנו את זה.

אלי אלאלוף: אתם מבינים שתהיה לנו הרבה עבודה בוועדה.

<דפנה מאור: אני אוסיף ואומר שמהניסיון המצטבר גם בארץ וגם בעולם, דווקא מעסיקים קטנים מעסיקים יותר אנשים עם מוגבלות מאשר המעסיקים הגדולים.

<דפנה מאור: צריך גם את זה לדעת.

אלי אלאלוף: זה עוד יותר טוב.

<דפנה מאור: ברור.

<דפנה מאור: אני רק מחזקת את ההיבט המקצועי.

אילן גילאון: לדבר הזה היה יכול להיות הגיון במגזר הפרטי אבל לא בציבורי.

<דפנה מאור: אני חושבת שחשוב מאוד – ואנחנו כמובן מברכים על הצעות החוק הללו – לשמוע היטב את הדברים שאמר אחיה למרות שדעותינו חלוקות יותר מפעם אחת.

<דפנה מאור: הנושא של הגדרה של אדם עם מוגבלות או מי כלול בתוך ההגדרה הזאת, לפחות לשם החוק הזה – כמו גם, דרך אגב, בסוגיות שאנחנו נתקלים בהן היום בצו ההרחבה – זה משהו שצריך להיות מאוד ברור כי אחרת באמת, כמו שאמרת קודם, זאת תהיה אות מתה משום שאנחנו נספור אנשים שלא זאת הייתה תכלית החוק, ההסכם, הצו וכולי.

<דפנה מאור: זאת אומרת, אנחנו מציעים לייצר איזשהו מהלך מקצועי של בחינה והסכמה בהגדרה של מי הוא אדם עם מוגבלות, שכן אחרת אנחנו נפספס מהותית.

אילן גילאון: יש מוגבלות יותר קשה או פחות קשה?

<דפנה מאור: צריך יהיה לקבוע, כך אני מעריכה ובצער אולי כי יש אנשים שיש להם אחוזי נכות נמוכים אבל המוגבלות היא מאוד משמעותית ולהפך, אבל אי אפשר יהיה להימנע ממצב שאי אפשר יהיה להישען אך ורק על ההגדרה של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<דפנה מאור: שם ההגדרה היא מאוד מאוד רחבה.

<דפנה מאור: אם אנחנו רוצים לקדם את התכלית ולאפשר לאנשים שמתקשים להיכנס לעבודה בשל מוגבלותם, אנחנו פשוט נחטא לאמת.

אילן גילאון: נקודה מאוד חשובה.

<דפנה מאור: אני חושבת שיש נושא שצריך לראות איך פותרים אותו והוא הנושא של ההתאמות שניתנות לאנשים שצריכים להיקלט במקומות העבודה.

<דפנה מאור: היום תקנות העבודה אינן חלות על משרדי הממשלה, על חלק גדול מהגופים הציבוריים, וזה נטל לא פשוט.

<דפנה מאור: אנחנו היום במטה מנסים לייצר איזשהו פתרון של מרכז השאלת ציוד על מנת בכל זאת להקל על קליטת אנשי עם מוגבלות.

אלי אלאלוף: האם כלי כזה כבר קיים בביטוח הלאומי?

<דפנה מאור: של השאלת ציוד?

אלי אלאלוף: השאלת ציוד או תקציב להתאמת מקומות עבודה.

<דפנה מאור: לא.

<דפנה מאור: יש מקרים בהם המוסד לביטוח לאומי משתתף בהתאמה ראשונית אבל לא ממשיך עם זה.

<דפנה מאור: הנושא של התאמות הוא עולם ומלואו ואני אשמח להתייחס אליו.

אילן גילאון: בעיקרון זה עניין של לוח זמנים.

אלי אלאלוף: אנחנו נרצה להתייחס לנקודה הזאת בשילוב עם הביטוח הלאומי.

אלי אלאלוף: אם אתם יכולים לתת הבהרה עכשיו, בסדר, ואם לא, בדיון הבא.

אלי אלאלוף: אני מדבר על הבהרה לגבי התאמת מקום העבודה לאנשים עם מוגבלות.

<דפנה מאור: יש לנו היום תקציב.

<דפנה מאור: במשרד הכלכלה יש היום תקציב.

אלי אלאלוף: אם אני לא טועה, היה דיון בנושא אחר ודיברו על כך שיש איזה תיאום ביניכם.

<דפנה מאור: יש לנו תיאום מצוין עם קרנות ביטוח לאומי.

<דפנה מאור: גם את הפרויקט שאני מדברת עליו כעת, של השאלת ציוד, אנחנו עושים יחד עם קרנות המוסד לביטוח לאומי.

אלי אלאלוף: אני מדבר על ראייה רחבה יותר.

אלי אלאלוף: גם בביטוח לאומי יש תקציב להנגשה, יש גם לבניינים מסוימים מתאריך זה וזה, יש את הציוד.

אלי אלאלוף: אני חושב שכדאי שתסתכלו על זה בצורה רחבה יותר כדי שאנשים לא ישתגעו וילכו לחפש את הפינות.

<דפנה מאור: אנשים לא צריכים להשתגע.

<דפנה מאור: יש לזה מענה.

אלי אלאלוף: הייתי רוצה שזה יהיה כלול בהצעת החוק הסופית שלנו.

<דפנה מאור: צריך להבין שתקנות התאמות במקומות העבודה אינן חלות על משרדי הממשלה וגופים ציבוריים וזאת אמירה ברורה.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לכלול את זה בחוק.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים להוסיף את זה לחוק.

יואב קיש: זאת גם נקודה מול הרשות העירונית.

יואב קיש: זה גם בעיריות.

<דפנה מאור: אכן, גם בעיריות.

אלי אלאלוף: בכל הגופים הציבוריים.

<אבי סלומה: למה ההפרדה הזאת בין כל הגופים?

איציק שמולי: הכוונה לעשות את זה ביחד.

אלי אלאלוף: לא להשאיר אף אחד עם פינה חשוכה.

אלי אלאלוף: לא נעשה את זה.

אלי אלאלוף: אתה צודק.

<אחיה קמארה: המחוקק קבע שכל גוף חייב לממן בעצמו את ההתאמות.

<אחיה קמארה: זה לא שהם לא מספקים את ההתאמות אבל הציפיה היא, ויכול להיות שהיא לא ריאלית, שלצורך העניין העירייה תממן את ההתאמות עבור אותו עובד עם מוגבלות.

יואב קיש: זה לא כל כך ריאלי.

יואב קיש: זאת הבעיה.

<אחיה קמארה: משרד המשפטים יממן את ההתאמות עבור עובד עם מוגבלות.

אלי אלאלוף: אני מציע שלא נרחיב את הוויכוח.

אלי אלאלוף: זאת נקודה שדורשת טיפול יסודי ולא נוכל לסיים אותה בדיון הזה.

<דפנה מאור: אני סיימתי, אלא אם כן יש שאלות ואני אשמח לענות עליהן.

אלי אלאלוף: נציג משרד המשפטים, דן אורן.

<דן אורן: אני ראש האשכול החברתי, מחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים שמוביל בקידום זכויות של אנשים עם מוגבלויות וקידום חקיקת שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות מראשיתה.

<דן אורן: כידוע הממשלה תומכת בהצעת החוק בהתאם, בין השאר, להמלצה המקצועית של המשרד, כולל כמובן נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות והמחלקה שאני שייך אליה, ובהתאם להמלצה המקצועית של משרדי ממשלה אחרים, נוכח מצב התעסוקה הקשה של אנשים עם מוגבלות והמחויבות שלנו לקידום השוויון.

<דן אורן: התמיכה, כמו שבדרך כלל, היא תמיכה שהיא כמובן בכפוף לתיאום עם משרדי הממשלה הנוגעים בדבר, ויש כמה וכמה משרדי ממשלה שנוגעים בדבר, וזה תיאום שרק עכשיו מתחיל, עם השמעת הערות.

<דן אורן: היושב ראש כבר דיבר על כך ואני מציע שנלך בדרך הסלולה של גיבוש הנוסח עם היועצת המשפטית של הוועדה שתקיים דיונים יחד אתנו כדי להקל על עבודת הוועדה כאשר זה יכין את התשתית לעבודת הוועדה והוועדה תדון כמובן בשאלות המהותיות שעולות מהנוסח.

<דן אורן: זאת עבודה שצריכה עוד להיעשות ונשמח, כמו תמיד, לעשות יחד עם הכנסת כדי שהצעת החוק תתקדם.

<דן אורן: בשלב הזה אני רוצה לציין שחובת הייצוג ההולם לאנשים עם מוגבלות נמצאת בחוק השוויון מראשיתו והפכה להיות הוראה קבועה.

<דן אורן: מבחינת הוראות שנוגעות לאחוזים והוראות שהן יותר יישומיות, היום אנחנו נמצאים במצב אחר מהמצב בו היינו לפני שנה עם כריתת ההסכם הקיבוצי וצו ההרחבה שהוזכר כאן שחל על רוב המעסיקים שמעסיקים יותר ממאה עובדים ועם העברת החלטת הממשלה בסוף נובמבר 2014 שנוגעת למשרדי הממשלה וקובעת למשרדי ממשלה את האחוזים.

<דן אורן: יחד עם זאת, אנחנו מקבלים שיש יתרון לחקיקה ראשית של הכנסת בשל המעמד של חקיקה ראשית וגם יש כמה דלתות שצוינו כאן

<דן אורן: בקשר למספר של צו ההרחבה החל על מעסיקים שמעסיקים מאה ויותר עובדים, ואילו הצעות החוק חלות גם על מעסיק שמעסיק מעל 25 עובדים.

<דן אורן: אנחנו מוכנים גם להיכנס – וזאת החלטת הממשלה – למהלך הזה וגם נכניס כאן את הלקחים שהופקו וחברתי מנציבות שירות המדינה דיברה על העבודה המקצועית שנעשתה.

<דן אורן: כמי שעוסק בנושא הרבה שנים, אני מסכים שהיישום בכל מה שקשור לזיהוי האוכלוסייה והעבודה המעשית על הגדרות – והגדרות שאפשר לעבוד אתן – העבודה הזאת היא מאוד חשובה.

<דן אורן: אם רוצים ליישם, לא ניתן להישאר עם ההגדרה הכללית שבחוק השוויון אלא שצריך לעשות מה שאנחנו עושים בשירות המדינה ועושים במקומות אחרים, שזה לגבש מבחני משנה שהם יישומיים ויסייעו בידי המעסיקים לשלב אנשים עם מוגבלויות במקומות העבודה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אנחנו נשמח לשיתוף הפעולה, כרגיל, בין היועצים המשפטיים שלנו, נעה בן שבת, אתכם.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: החשש שלי שאצל המשפטנים יש את הירידה לפרטים ואוטומטית זה אומר השקעת זמן גדולה מאוד.

אלי אלאלוף: כדי לא לעכב את קידום החוק הזה, קחו בחשבון את זה ותנסו לקצר את המועדים כדי שנוכל להיות יותר אפקטיביים בהקדם האפשרי.

אלי אלאלוף: אבי סלומה, בבקשה.

<אבי סלומה: בוקר טוב.

<אבי סלומה: אני מארגון נכי שיתוק מוחין.

<אבי סלומה: עד לפני עשרים שנים היינו נכים ולא היינו אנשים עם מוגבלויות.

<אבי סלומה: עד לפני עשרים שנים היינו הרבה יותר אנשים מועסקים על ידי הרשויות ובממשלה.

<אבי סלומה: אמנם אנחנו מברכים על הצעת החוק, אבל היא סותמת פיות ותו לא כי למעשה בעבר מצבנו היה הרבה יותר טוב.

<אבי סלומה: קחו את זה בחשבון.

<אבי סלומה: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת נורית קורן.

נורית קורן: תודה לכל הנוכחים שהגיעו לכאן ומשתתפים בדיון החשוב הזה.

נורית קורן: אני מקווה שאנחנו באמת נגיע לקריאה שלישית, נסיים עם החוק והוא ייושם עוד השנה.

נורית קורן: אני רוצה לומר שאני רואה חשיבות מאוד גדולה בחוק הזה.

נורית קורן: יש כאן סקר שעשתה נציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות וגם משרד המשפטים, ואני רוצה לומר לכם מה עולה מהסקר הזה שהוא סקר שמאוד מצביע על החברה שלנו ואומר מה החברה שלנו רואה באנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: ארבעים אחוזים מהם לא רוצים להיות שכנים של אנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: 37 אחוזים מהציבור חושב שאסור לתת להם להצביע בבחירות.

נורית קורן: הדבר הכי הכי חשוב זה שנאמר שאסור להם לקיים יחסי מין.

נורית קורן: הדבר החשוב ביותר שאני רוצה לראות זה שאם אנחנו לא רוצים שהם יהיו בקרבת מקום המגורים שלנו, זה אומר שגם אנשים לא רוצים לראות אותם במקומות העבודה.

נורית קורן: לכן זה חשוב כן לקדם את החוק וכן לאפשר, עם כל הקשיים, ולגרום לכך שהאנשים האלה יגיעו למקומות העבודה.

נורית קורן: זה מלבד העניין הזה שאנחנו גורמים לאנשים להעלות את המודעות האישית ושיהיה מימוש עצמי לאותו אדם עם מוגבלות.

נורית קורן: לשלב אותו בחברה, זה דבר כל כך חשוב.

נורית קורן: בנוסף לכך, הם יכניסו חמישה מיליארד שקלים לשוק התעסוקה שלנו ולתקציב שלנו.

נורית קורן: הדבר החשוב הוא שכולם יוכלו לראות אותם והם יעלו ויחיו מעבר לקו העוני.

נורית קורן: יש הרבה אנשים שמקבלים קצבאות נכות והם נמצאים מתחת לקו העוני.

נורית קורן: אני לא הייתי רוצה שזה יקרה לילד שלי או לנכד שלי.

נורית קורן: אני רוצה שעולם העבודה יהיה פתוח בפני אנשים עם מוגבלות שזה דבר מאוד מאוד חשוב.

נורית קורן: לצערי בשבועיים האחרונים מגיעות אלי כל מיני שמועות מכל מיני אנשים ששואלים אותי האם אני רוצה שבן אדם עם מוגבלות יתפוס מקום עבודה של בן אדם צעיר במשרדי הממשלה.

נורית קורן: אני חושבת שהתהיות האלה והאמירות האלה חמורות ביותר.

נורית קורן: זה לא משנה כי יהיה גם צעיר שהוא עם מוגבלות כי גם הוא צריך להיקלט.

נורית קורן: אם אמירה כזאת עולה, זה אומר שהסקר הזה הוא לא סקר פיקטיבי אלא זה סקר אמיתי.

אלי אלאלוף: של מי הסקר הזה?

נורית קורן: של נציבות שוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלות ומשרד המשפטים.

נורית קורן: זה לא סתם סקר.

נורית קורן: אני רוצה לברך את משרד הפנים שאישר אתמול ישוב חדש בשם שיבולת ליד טורען.

נורית קורן: שם יוקם ישוב חדש וייקלטו בו 120 אנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: אני מאוד מברכת על זה.

נורית קורן: אני חושבת שכמה שאנחנו נטמיע בתוך החברה את האנשים עם המוגבלות, אנחנו נהיה חברה ערכית יותר.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה לפתוח את הדיון האם צריך ישוב מיוחד לאנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: לא, זה לא ישוב כזה.

נורית קורן: זה ישוב רגיל משולב עם בתים ל-120 אנשים עם מוגבלות.

יואב קיש: אני חושב שההגדרה שם הייתה עשרים אחוזים.

<אבי סלומה: עדיין זה גטו.

נורית קורן: לא, זה לא גטו.

נורית קורן: ממש לא.

אלי אלאלוף: בכל מקרה, בואו נברך על היוזמה.

אלי אלאלוף: חוץ מכפר אחד מיוחד במינו שאני מכיר והייתה לי גם הזכות להיות פעיל בו, אני מעדיף שלא יהיו גטאות לאף אחד ולאף סוג של בני אדם.

אילן גילאון: אדוני היושב ראש, אני מבקש לציין שהנחת העבודה שלנו כבר שנים בוועדה היא שאין דבר כזה אנשים מוגבלים ובלתי מוגבלים.

אילן גילאון: כל האנשים הם או מוגבלים או נשאי מוגבלות או מוגבלים לפרקים או יש להם מוגבל בסביבתם.

אילן גילאון: לכן אני מציע שנראה את המוגבלות כדבר אוניברסלי שהוא על ספקטרום שלם.

אילן גילאון: כל אחד צריך לראות שהוא לא עושה מחווה לחברו אלא הוא מבטח את עצמו ברעיון הזה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: כרגיל, הערות חכמות.

אלי אלאלוף: נציג משרד הפנים, רועי דהן.

<רועי דהן: בוקר טוב.

<רועי דהן: אני מאגף לניהול ההון האנושי ברשויות המקומיות, משרד הפנים.

<רועי דהן: אני אתייחס בקצרה.

<רועי דהן: אנחנו התחלנו להתכונן למעבר של הצעת החוק הזאת מהיום בו היא עלתה לוועדת השרים.

<רועי דהן: אנחנו כמובן מאוד מברכים ואנחנו גם גאים בשיתוף הפעולה שיש לנו עם הנציבות במהלכים גדולים לא פחות של הנגשת המרחב הציבורי במדינה.

<רועי דהן: יש לנו בקשה אחת מהוועדה והיא שבתהליך הניתוח ועיבוד הצעת החוק יוחלו הוראות מעבר שיאפשרו לנו זמן התארגנות.

<רועי דהן: כדי לא להישאר אמורפי, אני אומר בקצרה מה זה אומר.

<רועי דהן: יש כאן 257 רשויות מקומיות שצריך לראות איך מטמיעים את יישום החוק הזה ואנחנו כבר מדברים על הנושא של הטמעת הדרכות וכנסים.

<רועי דהן: נושא מורכב שאני מניח שיש לו מענה אבל צריך לדון עליו הוא איך בדיוק מקטלגים עובדים.

<רועי דהן: הוועדה תדרוש מאתנו לדווח כל שנה כמה עובדים מועסקים וצריך להתמודד עם השאלה של איך רשות מקומית מגדירה מיהו מוגבל.

איציק שמולי: תגיד מה נראה לכם במשרד הפנים תקופת מעבר סבירה.

<רועי דהן: אני אשמח שלדיון הבא אנחנו נגיע בצורה מסודרת, אחרי שנשב עם הנציבות ונפרוט את הצעדים שאנחנו חשובים שצריך לעשות ונחשוב ביחד.

אלי אלאלוף: אני מבקש מהנציבות, במשא ומתן עם הלשכה המשפטית שלנו, לקבוע את תקופת המעבר.

אלי אלאלוף: אני זרקתי מספר כי זה ממש צריך להיות תכנון.

אלי אלאלוף: אנחנו ביקשנו תקופת תכנון וביצוע של השילוב של האנשים במערכת, בין שלוש לחמש שנים.

אלי אלאלוף: תבדקו אם זה אפשרי כדי להגיע לאחוזים שייקבעו בהמשך כי עוד לא קבענו אותם.

<דפנה מאור: רציתי להעיר שלרשויות המקומיות צו ההרחבה חל כבר באוקטובר הקרוב והן אמורות להיות עם שני אחוזים.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור לכולנו שכל דבר שאמור להתבצע, לא מתעכב בגלל החקיקה החדשה.

אלי אלאלוף: לא מעכבים שום דבר אלא ממשיכים ביתר שאת כדי להגיע למה שיש כרגע לפי החוק.

אלי אלאלוף: תודה על ההערה.

<רועי דהן: אנחנו מדברים על תהליך למחשב את הדיווח כדי שלא נעביר לכם משהו שאי אפשר לעשות אתו שום דבר.

<רועי דהן: אנחנו מדברים על השוואה בין רשויות והשוואה לאורך השנים.

<רועי דהן: נושא של מינוי ממונה תעסוקה, זה משהו שדורש הגדרה כדי שלא ימנו סתם מישהו ויסמנו וי.

<רועי דהן: דיברו כאן בתחילת הדיון על כך שהמהלך לא דורש תקצוב, אבל בעיני זה תמוה.

<רועי דהן: אני הייתי שמח שהנקודה הזאת תיבחן.

<וילמה מאור: זאת עמדת האוצר.

<רועי דהן: אני לא יודע.

<רועי דהן: אני נדרש להביע את עמדתי בסוגיה הזאת.

<רועי דהן: אני חושב שמהלך של ייצוג הולם, מהניסיון שלנו, כדאי שיוצמדו לו, חוץ ממערך של אכיפה, גם מערך של תמריצים.

<רועי דהן: זה לא צריך להיות תקצוב דרמטי, אבל צריך לדון בעניין הזה.

<רועי דהן: התאמות במקום העבודה – אנחנו עומדים להשקיע הרבה מאוד כסף.

אילן גילאון: במגזר הציבורי לא צריך תמריצים.

<רועי דהן: אני אשמח אם נבחן את זה ואם יוחלט לא, אז לא.

<רועי דהן: כל מה שקשור במנגנון קביעת משרות, גם זה משהו שאנחנו נוהגים לאפשר לרשויות מקומיות כאשר מדברים על ייצוג הולם.

אלי אלאלוף: היות ויש הרבה בקשות לרשות הדיבור, לא הייתי רוצה לפסול אף אחד חס ושלום, קחו בחשבון את האפשרות לצמצם את משך הדיבור.

<יואל הדר: אני היועץ המשפטי של המשרד לביטחון הפנים.

<יואל הדר: במסגרת ועדת השרים לחקיקה ביקשנו שהנושא הזה, עת הוא יעלה לדיון כאן בוועדה, יהיה גם בהסכמת המשרד לביטחון הפנים.

<יואל הדר: ביקשנו את זה לא בגלל המשרד עצמו – כי המשרד לביטחון הפנים הוא משרד כמו כל משרד ממשלתי אחר ומה שיחול לגבי משרד ממשלתי אחר, יחול גם עלינו – אלא הייחוד שלנו בנושא הזה הוא הגופים המבצעיים שנמצאים תחת כפיפות המשרד.

<יואל הדר: הגופים שאני מתייחס אליהם הם המשטרה, שירות בתי הסוהר, כבאות והצלה, הרשות להגנה על עדים שיש להם ייחוד לנושא המבצעי דווקא ולא לנושא המינהלי.

<יואל הדר: זאת אומרת, אני חושב שכולם יכולים להבין את הבעייתיות שאיש עם מוגבלות יעלה על סולם גבוה כדי לעשות פעילות מסוימת או שיהיה אחראי על אסירים בבית הכלא כאשר גם תפקיד כזה מחייב איזושהי פעילות מבצעית.

<נעמי מורביה: הוא יכול להיות יומנאי.

אלי אלאלוף: לא נדון עכשיו בפתרונות.

אילן גילאון: חייבים לקבל את המספר הזה שם וההתאמות ייעשו.

אילן גילאון: פעם ביקשתי להיות מלצר באיזה מקום ואמרו לי שהאנגלית שלי לא מספיק טובה.

<יואל הדר: בלש, חוקר, סייר, יש בעיה שמישהו עם מוגבלות יעשה את הפעילות הספציפית הזאת.

<יואל הדר: אני לא אומר שאין תפקידים שאנשים עם מוגבלות לא יכולים לעשות.

<נעמי מורביה: על כל איש שטח במשטרת ישראל, יש עשרה שיושבים במטה הארצי.

<יואל הדר: לא התנגדנו.

<יואל הדר: אמרתי שביקשנו שזה יהיה בהסכמה של המשרד לביטחון הפנים.

<יואל הדר: לא הבענו התנגדות להצעה אלא אמרנו שיש בעייתיות ואנחנו מבינים את החשיבות.

<יואל הדר: יכולנו גם להביע התנגדות, אבל לא הבענו התנגדות.

<יואל הדר: צריך לעשות התאמות.

<יואל הדר: יש אנשים שהם אנשי שטח שנפגעים, שהופכים להיות אנשים עם מוגבלויות בגלל שנפגעו בכל מיני פעילויות מבצעיות או לא מבצעיות.

<נעמי מורביה: ואותם אתם זורקים מהשירות.

<יואל הדר: חלק מהאנשים עוברים אחרי כן לתפקידי מטה, אם אפשר למצוא להם תפקיד מטה מתאים.

<יואל הדר: זאת אומרת, אנשים עם מוגבלויות הופכים להיות אנשי מטה.

<יואל הדר: לכן צריך לעשות את ההבחנה.

<יואל הדר: אנחנו מדברים על האחוזים, אולי בתוך המטה הכללי.

<יואל הדר: אני מבקש לאפשר, לאחר שיועלו כאן הרבה מאוד השגות על דבריי, לגופים עצמם, למשטרה, להסביר את הבעייתיות אצלה כדי שזה לא יבוא רק ממני.

<יואל הדר: אני לא ירדתי לפרטים למרות שאני היועץ המשפטי אלא דיברתי ברמה גבוהה כדי לאפשר גם את הירידה לפרטים מבחינת העובדות לאנשי המשטרה כי אני חושב שזה חשוב שזה יישמע כי יש כאן השגות של גורמים על דבריי.

<יואל הדר: כדאי שישמעו את הדברים מפי הגורמים עצמם וישמעו את הבעייתיות של העניין הזה.

<יואל הדר: זאת בקשתי כאן, לאפשר זאת.

<יואל הדר: אני חושב שחשוב שחברי הכנסת ישמעו מפי הגופים המבצעיים את הבעייתיות של כל גוף וגוף כי כל גוף הוא שונה.

<יואל הדר: לא דומה המשטרה לכבאות והצלה ולשירות בתי הסוהר.

<יואל הדר: הרשות להגנת עדים היא גוף מאוד קטן שכאן אני חושב שאנחנו רוצים לדבר בנפרד כי זה גוף שהוא חסוי ולכן אני מעדיף לא לדבר עליו כאן בישיבה.

אלי אלאלוף: בהחלט.

אלי אלאלוף: אני מקבל שבוודאי יהיו הסתייגויות לחוק והתייחסויות ספציפיות לכל גוף וגוף.

אלי אלאלוף: לקחנו בחשבון את ההערה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שאם אתם זורקים באמצע איזה משפט, זה רק מאריך.

אלי אלאלוף: אנא, אל תתערבו אם זה לא כל כך מהותי ותנו לדובר לומר את דבריו.

אלי אלאלוף: תמר דורסט מסיכוי שווה.

<תמר דורסט: שלום לכולם.

<תמר דורסט: סיכוי שווה היא קהילה וירטואלית שפועלת דרך דף פייסבוק.

<תמר דורסט: אנחנו קבוצה של מתנדבים, כולנו מאוד מאוד דוחפים את הנושא של החוק ואת הנושא של תעסוקה של אנשים עם מוגבלויות.

<תמר דורסט: חלקנו אנשים עם מוגבלויות, חלקנו הורים לילדים עם מוגבלויות, חלקנו אזרחים מודאגים שחשוב להם לראות את המצב הזה.

<תמר דורסט: יש לנו חוק שעכשיו הוא בתהליך ומאוד מאוד חשוב לקדם אותו.

<תמר דורסט: לא נעשה כאן הרבה לעומת מה שקורה במדינות אחרות כמו גרמניה, יש חוקים מאוד מתקדמים.

<תמר דורסט: בארצות הברית, כל ארגון שרוצה לעשות עסקים עם המדינה, מחויב בהעסקה של אנשים עם מוגבלות.

אילן גילאון: מה שאת אומרת, זה קצת מוגזם, בלשון המעטה.

אילן גילאון: יש לנו עוד מקום להשתפר אבל לומר שלא נעשה כלום?

<תמר דורסט: לא נתווכח.

<תמר דורסט: אפשר לעשות יותר ואנחנו כולנו רואים את זה.

אילן גילאון: אני אומר לך את הדברים כמבקר מאוד חריף.

<תמר דורסט: אני לוקחת את הדברים בחזרה.

<תמר דורסט: תנו לי להתמקד במה שקורה אצלנו.

<תמר דורסט: אנחנו מקבלים יום יום פניות רבות מצד אנשים עם מוגבלויות והמשפחות שלהם שמחפשים עבודה, משוועים לעבודה, ובזכותנו ארבעים אנשים מצאו עבודה.

<תמר דורסט: יש לנו פניות ממעסיקים.

<תמר דורסט: רק בינואר קמנו, זה לא הרבה זמן אבל אנחנו מצליחים לתאם בין אנשים שמחפשים עבודה לבין מעסיקים שמוכנים להעסיק ורוצים להעסיק.

<תמר דורסט: החוק הזה מאוד יעזור לקדם את זה.

<תמר דורסט: יום יום עשרות אנשים פונים אלינו.

<תמר דורסט: יש לנו קהילה של 15,500 אוהדים שעשו לנו לייק וכולכם מוזמנים לעשות לנו לייק ולאפשר לנו להמשיך בפעולה.

<תמר דורסט: היום בעולם הווירטואלי זה מאוד מאוד חשוב.

יואב קיש: מילה אחת, ברשותך, מעבר להערכתי לפעילות המאוד ראויה ומרשימה של סיכוי שווה.

יואב קיש: שמענו שיש 45 משרות שעדיין לא אוישו.

<דפנה מאור: חלקן.

יואב קיש: חלקן לא אוישו.

יואב קיש: אני לא יודע מה המספרים.

יואב קיש: בצד השני יש אנשים שמחפשים עבודה.

יואב קיש: אני מבקש, בוא נקצר תהליכים ואולי תתחיל לאייש.

יואב קיש: הם עוד לא איישו משרות ציבוריות שמיועדות לאנשים עם מוגבלויות והם בשמחה יעזרו.

<תמר דורסט: נשמח לעזור.

אלי אלאלוף: אורן גנור, ארגון בזכות.

<אורן גנור: אנחנו מאוד מאוד שמחים להיות כאן ומברכים את הוועדה ואת חברי הכנסת על הצעת החוק.

<אורן גנור: בעינינו זה באמת יום חג.

<אורן גנור: החוק הזה הוא מאוד משמעותי.

<אורן גנור: כמו שאילן אמר, התעסוקה היא מנוף לצמיחה ולהשתלבות ראשון במעלה.

<אורן גנור: יישר כוח לכל החברים העוסקים במלאכה.

<אורן גנור: ברשותכם, אני רוצה לתת שלושה נתונים כדי להבין היכן אנחנו קצת חוששים מהחוק המוצע.

<אורן גנור: הנתון הראשון הוא שלפחות בקרב אנשים עם עיוורון, גם לפי הנתונים של השירות לעיוור במשרד הרווחה וגם לפי הנתונים של המרכז לעיוור בישראל, בשוק החופשי מועסקים רק כ-13 אחוזים מהאנשים.

<אורן גנור: זאת אומרת, יש דרך ארוכה.

<אורן גנור: לעומת זאת יש לנו את הנתון השני – והוא מאוד מצדד במה שחבר הכנסת אילן גילאון תמיד אומר – כאשר לפני כחודש עשינו סקר דעת קהל וגילינו ש-77 אחוזים מהאנשים חושבים שבאמת רוב האנשים עם מוגבלות יכולים לעבוד בכל מקצוע בשוק החופשי בלבד ותינתן להם ההתאמה המתאימה לכך.

<אורן גנור: זה מתקשר לחוק כי אנחנו היינו רוצים לוודא שייצוג הולם יכלול גם ייצוג הולם בכל הדרגות.

<אורן גנור: השבוע התפרסם עוד מחקר שעוסק בייצוג ההולם של אנשים מהמגזר הדרוזי ומהחברה הערבית וראו ששם למשל היה ייצוג הולם גבוה מהמבוקש, למשל ברשות העתיקות ובמועצה להסדר הימורים בספורט.

<אורן גנור: מי שקרא את הנתונים והתעמק בהם גילה שבאמת רוב החברים מהמגזר הדרוזי עובדים במועצה להסדר הימורים בספורט כמוקדנים וברשות העתיקות כפקחים.

<אורן גנור: אם אנחנו רוצים לוודא שהייצוג ההולם באמת יחלחל לכל החברה, זה חייב לכלול את כל הדרגות והשכר בהתאם.

<אורן גנור: אנחנו לא יכולים להגיד שאנחנו נמלא עכשיו את המקומות שלנו בטלפנים והנה איישנו מקומות לאנשים עם מוגבלות כי אני לא חושב שזאת הכוונה.

<אורן גנור: אנחנו רוצים לוודא שהם יהיו לכל אורך שדרת התפקידים בארגון.

<אורן גנור: הנושא השני.

<אורן גנור: כמו שדן אורן אמר, זה נכון.

<אורן גנור: ההגדרה של אדם עם מוגבלות כבר קיימת בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ואנחנו רק צריכים לוודא – וכמו שהוצג כאן – שהיישום בפועל של החוק המוצע יכלול את האנשים עם המוגבלות העמוקה יותר, המורכבת, הקשה כי אנחנו צריכים להבין כל הזמן מה רוח החוק, האם רוח החוק היא לתת עוד הזדמנות לאדם עם מוגבלות זמנית, כמו שמישהו הגדיר את זה כאן, או שאנחנו באמת רוצים לתת העדפה לאנשים שיותר קשה להם יהיה למצוא תעסוקה בשוק החופשי בהמשך.

<אורן גנור: מעבר לנושא הזה, גם חשוב לנו לוודא שלא תעבור תקופת זמן ארוכה מדי וגם שלא יקרה מצב של אאוטינג.

<אורן גנור: לוודא שיש לי אדם עם מוגבלות בחברה שלי אבל מעולם הוא לא "יצא מהארון" כי יש לו מוגבלות נפש למשל ועכשיו, כדי לתפוס מקום, אני אגיד, הנה, זה אדם עם מוגבלות, בואו נחשוף את מוגבלותו ברבים.

<אורן גנור: צריך לוודא שזה בעיקר מפנה לקהלים חדשים שאנחנו רוצים להכניס לתוך הארגון ולא להשתמש באנשים שכבר ממילא נמצאים בו.

<אורן גנור: אני חושב שרוח החוק צריכה לוודא שכל הנקודות האלה יהיו שם.

<אורן גנור: תודה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: נציג משטרת ישראל.

<משה אלפנדרי: אני מהייעוץ המשפטי של המשטרה.

<משה אלפנדרי: בהמשך לדברים של יואל הדר, אני רוצה לציין שההכשרה המבצעית שנדרשת לשוטר שטח היא שונה והיא מורכבת.

<משה אלפנדרי: בין היתר היא דורשת יכולות פיזיות שגם אדם שהוא לא מוגבל, לא בהכרח יכול לבצע אותן.

<משה אלפנדרי: מדובר בתפקידים שמטבעם דורשים יכולות פיזיות ולא מתאימים לכל אחד.

<משה אלפנדרי: אלה תפקידים שבדרך כלל הם תפקידי שטח שדורשים התעסקות יום יומית עם אוכלוסייה, לאו דווקא במצבים שהם נוחים.

איציק שמולי: אתה יכול לספר לוועדה, אם זה לא נתון חסוי, מה היחס בכוח האדם של המשטרה בין תפקידי השטח לתפקידי המטה?

<משה אלפנדרי: בערך עשירית מהמשרות הן תפקידי מטה.

<נעמי מורביה: מה פתאום?

<נעמי מורביה: אפשר לבקש נתונים?

<נעמי מורביה: על כל איש שטח יש 18 אנשים במשרדים.

<משה אלפנדרי: את ממש טועה ומטעה.

אלי אלאלוף: אני מכבד עד הסוף את מי שמייצג את המדינה והוא במדים.

<משה אלפנדרי: אני רוצה לציין שאנחנו במגמה להרחיב.

<משה אלפנדרי: שוטרי שטח שלנו שנפצעים ונמצאים מוגבלים ובשלב מסוים לא מתאימים לתפקיד שטח, בין אם זה קרה בקשר לשירות שלהם בתפקיד ובין אם זה קרה שלא בתפקיד, אנחנו עושים מאמץ עילאי לשבץ אותם בתפקידי מינהלה למרות מספר המכסות המצומצם יחסית של תפקידי מינהלה שיש לנו בארגון.

<משה אלפנדרי: אנחנו רואים בזה חובה מוסרית וערכית לשבץ אותם למרות כל הקשיים והאתגרים שעומדים בפנינו כי צריכים להבין שאותו שוטר גויס למשטרה על תקן של שוטר שטח.

<משה אלפנדרי: במצבים מסוימים, כדי להימנע ממצב בו אנחנו נאלצים לגרוע אותו מהשירות כי הוא לא מסוגל לבצע את התפקיד – בין אם יש לו מגבלה פיזית קבועה, זמנית או נכות כזו או אחרת – אנחנו נאלצים לעשות ניסיון שיבוץ מאוד מאוד עילאי כדי גם לבוא לקראתו וגם למצוא לו תפקיד שיתאים ליכולת שלו בזמן נתון.

<משה אלפנדרי: אנחנו גם יודעים שרוב השוטרים, במיוחד השוטרים הוותיקים, רואים במשטרה כבית.

<משה אלפנדרי: אנחנו מנסים לשמר אותם בתוך הבית ואנחנו עושים מאמץ כן לקלוט אותם בשירות.

<משה אלפנדרי: אני חושב שאנחנו כבר כעת במגמה חיובית וברוח הצעת החוק.

אלי אלאלוף: אני חושב שזאת דוגמה ללמוד ממנה.

אלי אלאלוף: אחת הבעיות היא באמת כאשר אנשים הופכים מסיבות כאלה ואחרות להיות אנשים עם מוגבלות.

אלי אלאלוף: במקרה כזה המערכת בדרך כלל מחפשת דרך להיפטר מהם ואני חושב שזה צריך להיות ציון לשבח.

אלי אלאלוף: אני מצטרף להערה של אילן.

אלי אלאלוף: נעשו הרבה מאוד דברים לגבי אנשים עם מוגבלויות כחובת המדינה ולא רק כסולידריות מובהקת הנדרשת מכל אחד מאתנו.

אלי אלאלוף: אני מציע שלא נזרוק את כל המערכת הקיימת כדי כאילו להתחיל מאפס.

אלי אלאלוף: זאת מערכת שצריכה ללכת ולהשתכלל לאורך זמן בכל החיים.

אלי אלאלוף: כמו שמשפרים את איכות החיים של כל אזרח, זה כולל כל מי שנמצא במערכת עליה כרגע אנחנו מדברים.

אלי אלאלוף: לכן אני רוצה להודות לך, עורך דין אלפנדרי.

<אבי סלומה: הוא לא דיבר על קבלת אנשים חדשים.

אלי אלאלוף: זכותו לשים את הדגש על מה שהוא רוצה.

אלי אלאלוף: כרגע הוא לא קיבל אישור להרצאה כוללת.

אלי אלאלוף: אתה ציינת דברים ספציפיים ואני בטוח שיש לך אפשרות לתת עוד דוגמאות ועוד התייחסויות.

אלי אלאלוף: כל אחד מגביל את עצמו מה שהוא רוצה.

איציק שמולי: אדוני היושב ראש, יש לי הצעה לסדר הדיון.

איציק שמולי: קודם כל, אני כמובן מצטרף להערתך ולהערתו של חבר הכנסת גילאון.

איציק שמולי: אני מציע, אם זה מקובל עליך, אני מניח שיהיו כאן עוד גופים שיבואו ויגידו בצדק מה הם עושים ומה הם עשו עד היום ולמה מטעמים כאלה ואחרים, או מבצעיות השירות וטיעונים כאלה, יש לפטור אותם מהחובה הזאת או להתייחס אליהם בצורה שהיא קצת יותר סלחנית.

איציק שמולי: אני מצפה מכם, מאותם הגופים שבאים ומבקשים מהוועדה הקלה מסוימת מול החובה הזאת, לכל הפחות לבוא לכאן – ואם זה לא אפשרי מבחינת חסיון מידע, לפחות בחדר סגור עם יושב ראש הוועדה והלשכה המשפטית – עם נתונים.

איציק שמולי: אם אתה בא ואומר שאתם כבר היום עושים את הריטואל, זה מבורך מאודד אבל בואו תגידו לנו כמה נעשה ולא רק מה נעשה.

אלי אלאלוף: מקובל.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: תרשמו לפניכם.

אלי אלאלוף: תעבירו אלינו מה שמותר להעביר.

<משה אלפנדרי: אין בעיה.

אלי אלאלוף: כפי שאנחנו יודעים, במדינה הגדרת סוד זה מה שאומרים לאדם אחד בבת אחת.

יואב קיש: אני חושב שבאותו דיון סגור יהיה צריך לדון באותם מקצועות במשטרה ספציפית ולהבין מדוע אותו מקצוע לא מתאים לנושא השילוב.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נעמי, בבקשה.

<נעמי מורביה: אני יושבת ראש מטה מאבק הנכים ונציגת פורום ארגוני הנכים למשא ומתן עם ממשלת ישראל.

<נעמי מורביה: אני אנסה להצטמצם במילים.

<נעמי מורביה: קודם כל, צר לי, צר לי בכלל על כך שהיינו צריכים להגיע למצב שצריך לחוקק חוק כדי לעשות את הברור ואת המובן מאליו.

<נעמי מורביה: אני הייתי מצפה מהחברה שלנו שמבוססת על ערכי הערבות ההדדית וערכי היהדות להיות קצת יותר מקבלת וסלחנית ולא לחכות לגזרת ממשלה כדי להתחיל לבצע.

<נעמי מורביה: מה שמאפיין את כל הנושא של תעסוקת נכים, ולדעתי זה עלה כאן ולכן אני כל כך רותחת מאז היועץ המשפטי דיבר, מאז היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים, כי מדובר בכך שזה לא בחצר האחורית שלי.

<נעמי מורביה: זאת אומרת, הכול בסדר, כולם מוכנים, כולם נרתמים וכולם מברכים אבל כשזה יגיע לתכל'ס ולביצוע, אנחנו נשמע את כל התירוצים החל מהכלב אכל לי את שיעורי הבית ועד המורה, לא ידעתי.

<נעמי מורביה: זה יקרה וזה יקרה בדיוק כמו בנושא של הנגשת מוסדות חינוך לאנשים עם מוגבלות.

<נעמי מורביה: בדיוק כך יקרה גם עם התעסוקה.

<נעמי מורביה: אני מרגישה טיפה מפוצלת בדיון הזה כיוון שברור שאנחנו האנשים עם המוגבלות, במיוחד הצעירים בינינו, ואני לא רואה את עצמי רק כנציגת בני השישים אלא אני מדברת על פלח אוכלוסייה החל מגיל 21 עד גיל 35, שזה פחות או יותר שנות התעסוקה האפקטיביות בשוק העבודה הישראלי.

<נעמי מורביה: זה צריך להיות ברור מאליו שאנשים משתלבים בעבודה.

<נעמי מורביה: הבעיה הקריטית, האקוטית והקרדינאלית שאני לא רואה שום פתרון באופק מתמקדת בשני מגזרים.

<נעמי מורביה: האחד הוא המגזר שמעבר לגיל 35 והשני הוא המגזר שכבר יש לו הכשרה והוא כבר בעל מקצוע והוא כבר רכש השכלה אבל מסיבה כלשהי הוא מגיע לעולם הנכות בגיל 35, בגיל 30, בגיל 40, בגיל 45.

<נעמי מורביה: אלה האנשים שמוצאים את עצמם גם כנפלטים מהמערכת ולהיפלט מהמערכת היום זה למצוא את עצמך עם משכנתא שלא משולמת ועוד מיליון ואחד דברים.

<נעמי מורביה: אני חייבת להגיב על דברי היועץ המשפטי של משטרת ישראל.

<נעמי מורביה: במקרה יושב לידי בן אדם שהיה איש שטח במשטרת ישראל במשך 27 שנים.

<נעמי מורביה: ברגע שהוא לקה בנכות, הדבר הראשון שעשו אתו – פלטו אותו, למרות שיש תפקידים במשטרת ישראל בהם לא צריך שתי רגליים ואפשר לעשות אותם גם עם רגל אחד.

<נעמי מורביה: לא תפקידי חקירות.

<נעמי מורביה: אני מכירה חוקרים מבריקים שעושים זאת עם מוחם החריף ולא עם רגלם הקלה.

<נעמי מורביה: הם לא חייבים לרדוף אחרי הגנב.

אלי אלאלוף: אני לא מציע שנרד למקרים פרטיים.

אלי אלאלוף: חופש הדיבור הוא לא שליטה באסיפה הזאת.

<נעמי מורביה: אני מסיימת.

<נעמי מורביה: אני מאוד מאוד מבקשת מכבוד היושב ראש לאפשר לנציג תעסוקת נכים אצלנו להביא מהניסיון שלו.

אלי אלאלוף: יש מספיק גופים שרוצים להתבטא.

<נעמי מורביה: אף פעם אני לא אומרת מילים באוויר.

<נעמי מורביה: הייתי מבקשת לאפשר לו להביא מהניסיון שלו מאחר שהוא זה שיושב בכל הישיבות בשנים האחרונות והוא יודע מה קרה עם התקציבים.

<נעמי מורביה: מדובר על תקציבי עתק שלא נעשה אתם כלום.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אני מבקש מנציג משרד הרווחה להתייחס.

<אדוארד וייס: אני סגן היועץ המשפטי של משרד הרווחה.

<אדוארד וייס: אנחנו מצטרפים לדבריו של דן אורן ומביעים את נכונותנו לתרום כמה שנוכל.

<אדוארד וייס: למשל בתחום של הגדרת האוכלוסיות יש לנו מה להוסיף כאן כי יש אוכלוסיות ספציפיות שמטופלות על ידי משרדנו וברור שהן צריכות להיות בתוך ההסדר הזה.

<אדוארד וייס: לידי יושבת שלי נורדהיים שממונה על התחום של תעסוקה באגף השיקום והיא תוסיף.

<שלי נורדהיים: אני מנהלת השירות לשיקום מקצועי תעסוקתי במשרד הרווחה.

<שלי נורדהיים: אני שותפה בוועדה הזאת ולכן אני דואגת שיהיה בה את הייצוג הנכון.

אלי אלאלוף: מה זאת הוועדה הזאת?

<שלי נורדהיים: בוועדה שיושבת עם הנציבות.

<שלי נורדהיים: כמובן שאנחנו חושבים שהעסקת אנשים עם מוגבלות הוא הנושא שלנו וכמובן שם אנחנו עושים הרבה מאוד.

<שלי נורדהיים: אני מצטערת שעולים כאן קולות של לא נעשה כלום כי נעשה הרבה מאוד.

<שלי נורדהיים: אני חושבת שגם התיאום בין משרדי הממשלה היום הוא כל כך גבוה, בין משרד הכלכלה, משרד הבריאות וביטוח לאומי.

<שלי נורדהיים: אנחנו עושים כל כך עבודה בתיאום.

<אבי סלומה: הרבה מלל.

<שלי נורדהיים: אני יכולה להעיד על הרבה מאוד שינוי גם באחוזי ההעסקה וזה דבר שהוא לא רק מלל.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: רציתי להוסיף מילה לדין ולומר לך, נעמי.

מאיר כהן: הפסימיות הזאת שאת מקרינה לפעמים, עם כל הניסיון שלך, יש כאן הצעת חוק מצוינת.

<נעמי מורביה: היא מצוינת.

מאיר כהן: אנחנו כל הזמן צריכים להסתכל קדימה.

מאיר כהן: נכון שהיו הצעות חוק, נכון שיש בעיה עם נגישות ונכון שלא תמיד הדברים יוצאים אבל צריך רק לברך ולא לצאת עם תחושה שהנה, זאת עוד הצעת חוק שבסוף לא יישמו אותה.

מאיר כהן: יישמו ועוד איך יישמו.

מאיר כהן: אני אומר לך מניסיון שהמוסדות היום הרבה יותר ערים והם מבינים שהם תחת עין בוחנת.

מאיר כהן: אני לא חושב שהצעות החוק האלה תתמסמסנה וחבל שאת אומרת את זה, נעמי, וזה קצת מכעיס אותי כי אני מכיר אותך טוב ואני מרשה לעצמי לומר את זה.

מאיר כהן: אמרתי בבוקרו של היום הזה שצריך לברך על הצעת החוק הזאת, על שתי הצעות החוק.

מאיר כהן: תפקידנו ותפקידו של אלי במקום הזה הוא לעקוב שאכן הדברים יקרו.

מאיר כהן: זה קורה במשרד הרווחה, זה קורה בנציבות, יושבים.

מאיר כהן: יש לנו בעיות אחרות שצריך לפתור אותן, הפלטפורמות שמציעים אנשי העסקים.

מאיר כהן: אני מוצא הרבה מאוד אנשי עסקים שבאים ואומרים שהם רוצים לקבל אנשים עם מוגבלות אבל אין להם כסף להנגיש את המקום ולכן מבקשים עזרה בהנגשת המקום.

מאיר כהן: צריך לחשוב על עוד הרבה דברים אבל זאת עוד לבנה חזקה מאוד וגדולה מאוד בסיפור הזה של הכנסת אנשים עם מוגבלויות למעגל העבודה.

מאיר כהן: נעמי, לפעמים צריך לחייך ולברך.

אילן גילאון: אני מכיר אותה מאז שהיא קטנה ולכן יודע שהדברים שהיא אמרה היום היו שיא האופטימיות.

אלי אלאלוף: תודה לאילן שמחזיר אותנו למציאות.

אלי אלאלוף: נעמי יודעת שיש אליה יחס מיוחד.

<אבי סלומה: אני מסכים עם דבריה של נעמי.

<אבי סלומה: היא אמרה את הדברים בצורה נכונה ואפילו בלשון המעטה.

אלי אלאלוף: אני מבקש מנציג ההסתדרות לומר את דבריו.

<גיא שמחי: אני ממונה על תעסוקת אנשים עם מוגבלות בהסתדרות ומנכ"ל המרכז לעיוור בישראל.

<גיא שמחי: ראשית, אני מברך על הצעת החוק, את היוזמים שלו וחושב שזה שהיוזמות באו מכמה מקומות, התערבבו להן והתחברו להן יחד, זה חשוב.

<גיא שמחי: יש כאן הרבה תמיכה וזה חשוב לנו מאוד.

<גיא שמחי: אני חושב שאחת הנקודות שצריך להתייחס אליה היא שכאשר אנחנו מדברים על ייצוג הולם, למעשה אל לנו להתמקד בייצוג ההולם כהצלחה בתוצאה שאנחנו רוצים שתקרה במדינה שלנו.

<גיא שמחי: הייצוג ההולם שנקבע כאן הוא חמישה אחוזים והוא טוב, אבל בסופו של דבר אנחנו צריכים למקד את התהליך הזה ולהצליח בו, לנצל את הכלים הנדרשים להצלחה וכאשר התהליך הזה יצליח, בסופו של דבר נוכל לקבל באמת את הייצוג הנכון.

<גיא שמחי: אנחנו קרוב לעשרים אחוזים מהאוכלוסייה ואני חושב שהתהליך הזה הוא תהליך חשוב ללמידה של איך אנחנו, האנשים עם המוגבלות, נכנסים לתוך החברה, איך החברה מקבלת אותנו, איך היא יודעת לקלוט אותנו ואיך אנחנו מקבלים את הכלים כדי להיקלט בה.

<גיא שמחי: לנושא הזה של יצירת הכלים, להערכתי – שמעתי כאן שלא צריך תקצוב לחוק – אני מבין, גם מעבודות שנעשו בפורום הבין-מגזרי, שהומלץ שם על תקציב מדינה בנושא של הכנסת אנשים עם מוגבלות לעולם התעסוקה.

<גיא שמחי: אני חושב שצריך לייצר בתוך החוק הזה תכנית מסודרת ומתוקצבת שתוכל להכשיר את האנשים ותוכל להכשיר את הגופים העסקיים.

<גיא שמחי: אנחנו נתקלים בקשיים רבים מאוד של אנשים בגלל חוסר ידע.

<גיא שמחי: אני כבר לא מדבר על דעות קדומות שאנשים חושבים כל מיני מחשבות כמו שלמשל עיוורון הוא מדבק או דברים אחרים.

<גיא שמחי: באמת ובתמים אנשים מאוד רוצים אבל לא יודעים איך לעשות את זה וזה דבר שמהווה חסם מאוד מאוד גדול של מעסיקים שמבינים היום את הפוטנציאל הגדול של הכנסת אנשים עם מוגבלות לתוך עולם התעסוקה.

<גיא שמחי: חשוב מאוד לחשוב בנושא הזה איך מייצרים מערכת שתוכל לתת את הידע ולהכשיר יחד עם משרד הכלכלה ומשרדים אחרים.

<גיא שמחי: בנוסף, חשוב מאוד לשים איזשהו גורם מתכלל שיסתכל על התמונה במבט רחב מלמעלה ויוכל לתכלל את כל הנושא הזה.

<גיא שמחי: זה נכון, ושלי הזכירה את העבודה המשותפת וגם אנחנו רואים את זה, שיש יותר ויותר עבודה משותפת שהיא חשובה ביותר להצלחה של התהליך הזה אבל עדיין אין מספיק תכלול והתכלול הוא מאוד חשוב להצלחה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את נוכחותה של חברת הכנסת קארין אלהרר.

יואב קיש: שאלה.

יואב קיש: כיוון שאתם בעניין הזה באמת מקדימים את המגזר הציבורי, אני רוצה להבין איך אתם הגדרתם בהסכם שלכם עם המעסיקים את הנושא של אנשים עם מוגבלויות.

אלי אלאלוף: תענה על זה אחרי שחברת הכנסת קארין אלהרר תתייחס.

קארין אלהרר: תודה אדוני היושב ראש.

קארין אלהרר: קודם כל, אני רוצה מאוד להודות לך.

קארין אלהרר: אני יודעת שעשית מאמצים כדי להעביר את החוק הזה וזה שאנחנו דנים בו כבר היום, זה לא דבר מובן מאליו.

אלי אלאלוף: אין לי ברירה אתך.

אלי אלאלוף: הכול צריך להיות בקצב.

אלי אלאלוף: אתמול העברנו במליאה את החוק שלך.

קארין אלהרר: אני מאוד שמחה על המעורבות הפעילה שלך בנושאים המאוד חשובים האלה.

קארין אלהרר: אני רוצה גם לברך את חברי איציק שמולי שהביא את זה עוד בקדנציה הקודמת וגם אותך חברי יואב קיש שהבאת את הנושא הזה והוא באמת על סדר היום שלך.

קארין אלהרר: תראו, אני שומעת כאן כל מיני התחייבויות ותהיות האם זה יעבור ומה יעבור.

קארין אלהרר: לא נעביר את זה, בטח לא תהיה אופציה שזה יהיה קיים.

קארין אלהרר: אני חוזרת עכשיו מדיון עם נציב שירות המדינה בנוגע לייצוג הולם במגזר הציבורי ומצב של אנשים עם מוגבלויות.

קארין אלהרר: אני לא אגזים ואומר שהמצב הוא בכי רע.

קארין אלהרר: אני באמת חושבת שבאוכלוסייה של אנשים עם מוגבלויות, יש אנשים מוכשרים ואיכותיים שיכולים לא רק להועיל לעצמם אלא גם להועיל למדינת ישראל וראוי שהחוק הזה יעבור ויתוקצב.

קארין אלהרר: אם מישהו חושב שחוק כזה שדורש הנגשות ודורש ליווי ומעטפת יכול להיות משהו לא מתוקצב, הוא כנראה לא התכוון להעביר את החוק הזה אלא הוא התכוון להעביר משהו אחר, הוא התכוון להעביר הצהרה.

קארין אלהרר: מדינת ישראל כבר הייתה במקום של ההצהרה.

קארין אלהרר: 1998, נחקק חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

קארין אלהרר: נעה בוודאי זוכרת את כל התהליך הארוך והמייגע.

קארין אלהרר: כבר אז הייתה הצהרה גדולה ויפה שאנשים עם מוגבלויות הם חלק מהחברה ושצריך לשלב אותם גם בתעסוקה.

קארין אלהרר: ברבות השנים הבנו שלשלב בתעסוקה כאמירה זה נחמד ויפה, אבל אם אנחנו לא נעשה דברים אופרטיביים לרבות חקיקה ספציפית, זה לא יעבוד.

קארין אלהרר: לכן אני קוראת לכל המשרדים הממשלתיים לתת יד למאבק הזה.

קארין אלהרר: זה מאבק.

קארין אלהרר: זה לא משהו שבא באופן טבעי, לצערי.

קארין אלהרר: זה מאבק קשה וארוך ואנחנו צריכים כולם – גם המשרדים הממשלתיים, בוודאי משרד האוצר – לתקצב את הדבר הזה כדי שבאמת יום יבוא, הלוואי, ונוכל לבוא ולומר שגם אנשים עם מוגבלויות ישתלבו בחברה לרבות בתחום התעסוקה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: גיא, אתה רוצה לענות לשאלה של יואב קיש.

<גיא שמחי: כן.

<גיא שמחי: אני מחזק מאוד את הדברים.

<גיא שמחי: הנושא של ההגדרה הוא אחד הנושאים – אתם תיתקלו בזה – המורכבים ביותר משום שאם תשאל אדם אחד אם הוא אדם עם מוגבלות, התשובה הוא סובייקטיבית וקשה מאוד להגדיר מבחוץ גם כאדם עם מוגבלות, מי הוא אדם עם מוגבלות.

<גיא שמחי: אנחנו עדיין לא סיימנו את הנושא הזה.

אלי אלאלוף: זה יותר אובייקטיבי מאשר סובייקטיבי.

<גיא שמחי: עדיין כדי להחליט מי יכול להיכנס לתוך מסגרת או לא, ההחלטה היא קשה ומורכבת.

<גיא שמחי: אני חושב שהרעיון הכללי, לפחות בתחילתו של תהליך כזה, הוא לקדם, כפי שנאמר קודם, בהתחלה את האנשים עם המוגבלות המורכבת יותר.

<גיא שמחי: גם כאן זאת שאלה סובייקטיבית אבל עדיין אני חושב שהכיוון או האופן בו צריך להתייחס, לפחות בשלב הראשון, הוא אל האנשים עם מוגבלות מורכבת יותר ולייצר בחינה של התהליך תוך שנה מתחילתו.

<גיא שמחי: ביחס למה שאמרתי קודם, אני חושב שאם נצליח בתהליך הזה ביחד כולנו ונבין שאנשים עם מוגבלות באמת יכולים וטובים, בסופו של דבר התפיסה תשתנה ולא נצטרך את החוק הזה.

אלי אלאלוף: הלוואי.

<ניצן אלמוג: אם אפשר להוסיף עוד התייחסות קצרה.

<ניצן אלמוג: גם אני מההסתדרות.

<ניצן אלמוג: אני אחראית תחום תעסוקת אנשים עם מוגבלות בהסתדרות.

<ניצן אלמוג: אנחנו כמובן מברכים על ההצעה.

<ניצן אלמוג: יחד עם זאת, אחד הנושאים החשובים ביותר הוא באמת הכלים לביצוע.

<ניצן אלמוג: לצערי היום בשירות המדינה אנחנו נתקלים בהרבה מאוד קשיים בהעסקה של אנשים עם מוגבלות ועלו כבר קולות שהרבה פעמים האנשים האלה נפלטים מהמערכת.

<ניצן אלמוג: הוראות התקשי"ר ממש מכוונות למקום הזה ונדרשת בעצם הגדרה ושינוי של הוראות התקשי"ר והתקנה של תקנות שבאמת יגדירו את נושא ההתאמות כי התאמות הן מה שהופך אדם עם מוגבלות להיות יצרן.

אלי אלאלוף: אנחנו נשמח לקבל מכם בכתב התייחסויות לנושאים שאת מעלה, לקשיים שאת מגלה בדרך.

אלי אלאלוף: אנחנו נשמח במקביל לטפל בזה בשם הוועדה.

אלי אלאלוף: תודה רבה על ההערה.

אלי אלאלוף: תבינו שהדיון הזה לא יסתיים היום אלא יימשך גם בתקופה בה אנחנו מגלגלים את החוק לקריאה טרומית, ראשונה וכולי.

אלי אלאלוף: לכן יהיו עוד דיונים ונוכל להתייחס בהתאם לכך בהגשת החוק אותו אנחנו מקדמים אופטימלית כבסיס לחוק שאמור להשתנות עם הזמן, אם באמת ההתפתחות היא אדירה.

אלי אלאלוף: אחת הנקודות שאני חושב שנתקלתי בתפקידי הקודם היא כל נושא הפיקוח הטכנולוגי למכשירים המתאימים לאוכלוסיות עם מוגבלויות שמשרד המדע והטכנולוגיה לא מתייחס במחקרים שלו בעידוד ההשקעות שלו לנושא הזה.

אלי אלאלוף: זה משרד שיגיד שאין לו מספיק אמצעים, אבל ודאי לנושא הזה הוא בכלל לא שחרר אמצעים.

אלי אלאלוף: נציגת משרד הבריאות.

<ורד מדמון קויתי: אני מנהלת אגף משאבי אנוש במשרד הבריאות ואני מייצגת את כל מערכת הבריאות הממשלתית וגם תכנון כוח אדם בכלל מערכת הבריאות.

<ורד מדמון קויתי: אני רוצה לומר שאנחנו מאוד תומכים בהצעת החוק ואנחנו כן חושבים שצריך שיהיה יעד כי אם אין יעד, אין לאן לכוון.

<ורד מדמון קויתי: אנחנו חושבים שחוץ מהנושא האישי של הנכים וחוץ מהנושא של הצמיחה של המשק, זה גם חשוב לצמצום פערים.

<ורד מדמון קויתי: לנו חשוב שהאנשים האלה יהיו בתפקידי ליבה ובתפקידים שהם משפיעים ויש לנו תכנית בנושא הזה.

<ורד מדמון קויתי: אנחנו עושים הרבה מאוד פעולות בנושא של נכים עם מוגבלות נפשית.

<ורד מדמון קויתי: מה שמאוד חשוב לי לציין אלה כמה דברים חשובים.

<ורד מדמון קויתי: קודם כל, לגבי 45 משרות, אני כבר אומרת כאן שכל המשרות הפנויות, אני מתחייבת לאייש אותן ושייתנו אותן למשרד הבריאות.

<ורד מדמון קויתי: יש לנו 34 יחידות שטח.

<ורד מדמון קויתי: רק לפני שבועיים הגשתי בקשה לשש משרות בתפקידי ליבה ובתפקידים בהם מכהנים כלל האנשים, לא תפקידים ייחודיים לנכים.

<ורד מדמון קויתי: אנחנו לא רוצים אותם בשוליים אלא אנחנו רוצים אותם בתוך הצוותים הרגילים ובתוך תפקידים של כלל העובדים.

אלי אלאלוף: ההערה, עם חיוך, היא רצינית.

<ורד מדמון קויתי: הערה מאוד מאוד רצינית.

<ורד מדמון קויתי: לי אמרו שאני מקבלת משרה אחת.

<רינה צזנה: במסגרת כל המשרות שמשרד הבריאות מפרסם, אין כל בעיה לסמן משרה שמיועדת לאדם עם מוגבלות.

<ורד מדמון קויתי: זה יותר בעייתי.

<ורד מדמון קויתי: אני מצטערת, אני חייבת להגיד את זה.

אלי אלאלוף: תאפשרי לה להשיב.

<רינה צזנה: 45 משרות הבטחתי ואנחנו נביא התחייבות.

<רינה צזנה: זה היה ביחד עם משרד האוצר, למי הן מחולקות ואיך הן מחולקות.

<רינה צזנה: התחייבתי שאני אביא לכאן.

<ורד מדמון קויתי: היום יש לנו קושי לזהות את האוכלוסייה הזאת בקרב העובדים, גם כי יש חסיון ואתה לא יכול לשאול את העובד אם הוא נכה והעובד לא חייב לדווח על כך.

<ורד מדמון קויתי: אז יש לי בעיה לאתר ולדעת כמה פער יש לי.

<ורד מדמון קויתי: אני מאוד שמחה שיש כאן חברי כנסת שתומכים בנושא הזה של תקצוב.

<ורד מדמון קויתי: כשרוצים לעשות שינוי, חייבים לתקצב.

<ורד מדמון קויתי: ספציפית למשרדי הממשלה, אפילו תנו איזו מכסה של משרות, לא 45 משרות מעתה ועד עולם אלא 45 משרות שכל הזמן ישתרשרו, כמו שעושים לצוערים.

<ורד מדמון קויתי: נכנסים לשירות, נותנים להם שנתיים לתפקידים עם כישורים מתאימים, לא סתם תפקידים, מגייסים את האוכלוסייה המתאימה ואחרי שנתיים יש להם הזדמנות להתמודד על תפקידים אחרים והמשרות הללו מתפנות לקבוצה חדשה.

<ורד מדמון קויתי: כך אפשר יהיה לאורך זמן לייצר את השינוי.

<ורד מדמון קויתי: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: דקה לפני התכנסות הוועדה, העזתי להזמין את יעל נחמיאס מהג'וינט, שעומדת יחד עם רענן דינור ביוזמה, מיזם של שילוב מערכות בקרב אוכלוסיות עם מוגבלויות.

אלי אלאלוף: יעל, בבקשה ותודה שהגעת לדיון.

<יעל נחמיאס: תודה על ההזמנה.

<יעל נחמיאס: אני מצטרפת לכל הברכות ולדברים היפים שנאמרו כאן לקידום החוק.

<יעל נחמיאס: אני מוכרחה לציין שבתום הקדנציה הקודמת הנושא של אנשים עם מוגבלות קיבל תנופה אדירה בראשותו של שר האוצר לשעבר וכולנו הרגשנו את זה.

<יעל נחמיאס: כולנו, אלה אותם משרדי ממשלה שיושבים כאן.

מאיר כהן: איך קראו לו?

<יעל נחמיאס: יאיר לפיד.

אילן גילאון: אל תזכיר את שם השם במפורש.

אלי אלאלוף: אפשר.

אלי אלאלוף: נציג יהדות התורה לא כאן.

<יעל נחמיאס: התרומה הישירה הייתה גם בהגדלה של ייצור הולם בשירות לאומי שזה היה ממש בשוליים וקיבל תנופה אדירה.

<יעל נחמיאס: אני מקווה שהשנה אנחנו נראה את התוצאות.

<יעל נחמיאס: משרדי ממשלה - משרד הכלכלה ומשרד הרווחה - תוקצבו ממש ברגע האחרון לצורך קידום תכניות.

<יעל נחמיאס: אני הייתי מאוד רוצה שהתנופה הזאת תמשיך וכמו שאני רואה כאן, יש נכונות להמשיך את התנופה הזאת.

<יעל נחמיאס: אני רוצה להדגיש כמה דברים חשובים ולומר שבאמת ללא שותפות הדברים האלה לא יקרו.

<יעל נחמיאס: צריכה להיות נכונות ושותפות של כולם כדי להאמין באותה דרך ולקדם.

<יעל נחמיאס: אני רוצה לומר שני דברים בהקשר של היישום.

<יעל נחמיאס: זה נכון שכאשר יש חוק והוא לא מתוקצב, קשה מאוד ליישם אותו עם כל הרצון הטוב של כולם.

<יעל נחמיאס: אני רוצה לומר ששני דברים חשובים צריכים לקרות כאן.

<יעל נחמיאס: האחד, הוזכר הצוות של עתידים בנציבות.

<יעל נחמיאס: הייתי מאוד שמחה שיוקם צוות דומה של עתידים, בדיוק כמו שתואר כאן ואני לא רוצה לחזור על הדברים, ולקחת את הנושא של אנשים עם מוגבלות במתכונת הזאת כדי באמת לשחזר ולמחזר ולקדם אותם לתפקידים משמעותיים שיכולים גם לשפר את השירות הציבורי.

<יעל נחמיאס: הם יכולים לתרום המון לשיפור השירות הציבורי.

מאיר כהן: עתידים מבחינת הכשרות.

מאיר כהן: להכשיר אותם מראש.

<יעל נחמיאס: יש תכנית עתידים.

מאיר כהן: אני יודע מה זה.

<יעל נחמיאס: זה בדיוק זה.

<יעל נחמיאס: אני אומרת שהנציבות היא הגוף המתכלל מבחינת כוח אדם והוא צריך לעשות את זה.

<יעל נחמיאס: הגוף השני שצריך לתכלל את העבודה, וכאן אנחנו מובילים ביחד במשרדי הממשלה, הוא משרד הכלכלה יחד עם כל משרדי הממשלה, יחד עם נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<יעל נחמיאס: כשאנחנו מדברים על תקצוב, אנחנו מדברים על תכנית חומש.

<יעל נחמיאס: דפנה ואני ישבנו אתמול עם נציגי האוצר והאמירה של נציגי האוצר הייתה שמשרדי הממשלה צריכים לשים את הנושא בסדר עדיפות גבוה כדי שזה יקרה.

<יעל נחמיאס: אני כאן יוצאת בקריאה לאותם משרדי ממשלה – גם רווחה, גם בריאות, גם חינוך, גם משפטים, כל אותם משרדים - שישימו את הנושא הזה בסדר עדיפות גבוה עכשיו בדיוני התקציב כי זה מה שייתן ביטוי תקציבי ליישום החוק הזה.

<יעל נחמיאס: הדבר הנוסף שלא שמעתי לא את דפנה ולא את נציגת הנציבות, אבל אני רוצה להזכיר אותו.

<יעל נחמיאס: הקמנו יחד עם משרדי הממשלה ונציבות שוויון זכויות אתר שנקרא עבודה נגישה.

<יעל נחמיאס: אני לא יודעת אם דפנה הזכירה אותו.

<יעל נחמיאס: יש שם 600 משרות פנויות.

<יעל נחמיאס: קדימה.

<יעל נחמיאס: כל אחד מכם מכיר לפחות כמה מקרים.

<יעל נחמיאס: תדאגו שאנשים ייגשו.

<יעל נחמיאס: אנחנו לא רואים שהמשרות נעלמות מהאתר.

<יעל נחמיאס: יש 600 משרות.

<יעל נחמיאס: קדימה, אתם יכולים לקדם את הנושא הזה גם משם.

<יעל נחמיאס: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הדובר האחרון, יש לו דקה, אנחנו חייבים אותו בגלל האור בחדר, נציג חברת חשמל.

<עופר קרן: שלום לכולם.

<עופר קרן: אני ממונה העסקה רב-גונית בחברת החשמל.

<עופר קרן: חברת החשמל כבר הלכה כמה צעדים קדימה בנושא הזה ואנחנו מובילים את התחום כבר מספר שנים.

<עופר קרן: אנחנו היום כבר במקום שאנחנו מלמדים ארגונים אחרים להיכנס לכל התחום הזה.

<עופר קרן: אני רוצה לדבר בקצרה על מספרים.

<עופר קרן: חברת חשמל מונה 12,800 עובדים מתוכם רק 25 אחוזים הם עובדי משרד ומטה.

<עופר קרן: יש לנו קרוב ל-300 עובדים עם מוגבלות בשני מסלולים עיקריים, האחד הוא של משרות צבועות שבהנחיית הדירקטוריון והמדיניות שלו הגענו לקליטה של תשעים אנשים עם מוגבלות קשה מאוד כאשר מדובר על מעל שישים אחוזי נכות, ועוד קרוב ל-180 עובדים שיש להם נכויות קשות אבל קצת פחותות משישים אחוזי נכות.

<עופר קרן: אני חושב שצריך ללכת עם הצעת החוק עוד קדימה ולקבוע שכל חברה ציבורית שמחויבת לחוק המכרזים ומעסיקה התקשרויות עם כל מיני חברות אחרות, לקבוע שגם הן יהיו מחויבים להעסיק אנשים עם מוגבלות ולעמוד בדרישות החוק.

<עופר קרן: כך נוכל לסחוף עוד ארגונים ועוד חברות פרטיות או מה שלא יהיה.

<עופר קרן: צריך לראות את כל הנושא של הנגישות ולהפריד אותו.

<עופר קרן: כאן דיברו על נושא הנגישות.

<עופר קרן: נושא הנגישות, חברה שנותנת שירות ציבורי או קבלת קהל במשרדים ממשלתיים, היא מחויבת לעשות את הדברים האלה ולא זאת המטרה.

<עופר קרן: המטרה שצריך באמת לשים את הדגש על נגישות, על הנגשה לאנשים עם מוגבלות.

מאיר כהן: יש הבדל בין להנגיש לבין מרחבי עבודה נגישים.

<עופר קרן: נכון.

<עופר קרן: צריך להדגיש את זה כי כאן יכול להיות שאנשים קצת התבלבלו.

<עופר קרן: צריך ממש לדייק בדברים האלה.

<עופר קרן: אנחנו אצלנו מינינו אישה שהיא עם מוגבלות ולה יש את כל ההכשרות לנושא הנגישות.

<עופר קרן: היא ממונה על נגישות בחברה.

<עופר קרן: זאת אומרת, אנחנו הולכים כמה צעדים קדימה.

<עופר קרן: בעתיד, אם תרצו, נוכל להציג כאן את כל התהליך שאנחנו עושים בחברת החשמל, תהליך מסודר עם אנשי רווחה ואנשי מקצוע, פסיכולוגיה ארגונית, כי זאת לא חכמה רק לקלוט את האנשים אלא צריך לטפל בהם וצריך לטפל במנהלים שקולטים, להנחות אותם ולהדריך אותם כדי שהקליטה תהיה טובה, נעימה ומוצלחת.

<עופר קרן: אנחנו חייבים לייצר כאן סיפורי הצלחה על מנת לסחוף את כולם.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: תרשו לי שניים-שלושה משפטי סיכום.

אלי אלאלוף: אתם מרגישים שיש כאן מחויבות של מספר גדול של חברי כנסת, גם מהכנסת הקודמת וגם מהכנסת הנוכחית ואנחנו נעשה הכול כדי שהחוק הזה יתגלגל וכמה שיותר מהר.

אלי אלאלוף: אני מזהיר מראש גם את האוצר, זה יעלה כסף.

אלי אלאלוף: זכותו של האוצר לאשר דיון ולהזהיר, אבל אנחנו יודעים את המציאות והמציאות דורשת אמצעים.

אלי אלאלוף: כל מה שייעשה לפי החוק, לא יחליף את הרוח של המדינה שלנו ושל החברה שהיא מחויבת לכל אחד מאזרחיה.

אלי אלאלוף: לכן הנושאים של סולידריות, התמודדות עם הדעות הקדומות המטורפות - החברה חייבת לדעת להתמודד עם הנושא הזה וכך גם כל אחד מאתנו.

אלי אלאלוף: אני רוצה שנדע את זה.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים להודות לכל מי שהשתתף בדיון.

אלי אלאלוף: אני מתנצל שחלק מהאנשים לא יכלו להתייחס מפאת קוצר הזמן אבל אנחנו ניתן להם להתייחס בדיון הקרוב שנקיים.

אלי אלאלוף: הכול רשום והכול שמור כאן.

אלי אלאלוף: אנחנו ניתן לכם את רשות הדיבור בדיון הבא, בתחילת הדיון לפני שנפתח אותו לשאר הקהל.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.