ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 14, 2015-07-05 09:30

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם.

אברהם נגוסה: אנחנו מתחילים.

אברהם נגוסה: אנחנו באנו היום, ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, להתרשם מקרוב מפעילות מרכז הקליטה מבשרת ציון.

אברהם נגוסה: היו דיונים בעניין מבשרת בעיקר, בעניין הקרקע פה, בגלל שהיו או יכול להיות עדיין ניסיונות למכור את המקום ואנחנו בכנסת קיימנו דיונים גם בוועדה לענייני ביקורת המדינה ואנחנו באנו להתרשם מקרוב מהפעילות, מה קורה לבתים שהתפנו, שהעולים עזבו, האם אכלסו אותם עוד פעם או לא, האם עומדים לאכלס אותם, האם הדירות עומדות למכירה או לא.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לבדוק בשטח, אנחנו הולכים לקיים דיון בקרוב בנושא הזה בצורה יותר מעמיקה.

אברהם נגוסה: נכון להיום אנחנו יודעים שהקרקעות שייכות למדינה, כמיטב ידיעתנו, כמיטב המסמכים שהגיעו אלינו לוועדה או הוצגו לנו בוועדה, אלא אם כן יוכיחו אחרת ולכן אנחנו נמשיך ונדרוש שמרכז הקליטה במבשרת ציון ימשיך לקלוט את העולים החדשים שמגיעים מארבע כנפות העולם.

אברהם נגוסה: במיוחד יש לנו היום פוטנציאל עלייה מצרפת, מאוקראינה, מאתיופיה, שממתינים לעלות לישראל.

אברהם נגוסה: המקום הזה, אסור למכור אותו, אסור לסגור אותו ואנחנו נפעל בכנסת שהמקום הזה יישאר פתוח לקליטת עלייה.

אברהם נגוסה: זו העמדה שלנו ואנחנו נמשיך לעמוד על זה, כי המקום הזה קלט אלפי עולים חדשים והיום אזרחים גאים במדינת ישראל והמקום הזה ימשיך לקלוט ולתת שירות בקליטת העלייה.

אברהם נגוסה: אני שמח לפתוח את הפגישה ואני נותן ליהודה לתת לנו סקירה כללית על הפעילות במרכז הקליטה.

אברהם נגוסה: מצטרפים אלינו הצוות של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, דנה מנהלת הוועדה, מרב היועצת המשפטית וגם חברי צוות אחרים.

אברהם נגוסה: גם חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הוועדה, נמצא איתנו.

אברהם נגוסה: את הרב ולדמן אתם מכירים, הוא חלק מהצוות.

אברהם נגוסה: יש גם נציגים של העולים שהם יציגו לאחר מכן.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע גם את נציגי העולים ואז נעשה דיון.

אברהם נגוסה: אני רק רוצה להגיד לנציגי העולים שלא כולם ידברו, רק נציגים שיציגו לנו בשם העולים.

אברהם נגוסה: אני אומר לכם את זה מראש, אם לא סידרתם, סדרו נציגים שידברו.

אברהם נגוסה: תודה.

<יהודה שרף: בוקר טוב לכולם וצום קל לאלה שצמים.

<יהודה שרף: לי קוראים יהודה שרף, אני מנהל היחידה לעלייה וקליטה של הסוכנות היהודית וברשותך, אדוני היושב ראש, קודם כל נעשה סבב היכרות של האנשים שנמצאים כאן.

<יהודה שרף: נתחיל, בלי פוליטיקה, מימין לשמאל.

<יהודה שרף: (סבב נוכחות).

<יהודה שרף: ברשותך, אדוני היושב ראש, אני אתן סקירה על המקום, מי נמצא כאן, מה נמצא כאן וכדומה.

<יהודה שרף: מרכז הקליטה נפתח והיה לי הכבוד לפתוח אותו במאי 1999, אחרי שהוא היה סגור תקופה ארוכה.

<יהודה שרף: המרכז הזה במשך שנים קלט עולים מארבע כנפות תבל.

<יהודה שרף: מה שקרה, במחצית שנות ה-90, לקראת סוף שנות ה-90, רוב העולים שהגיעו לארץ בחרו בהגעה בקליטה ישירה ומרכז הקליטה הזה מצא את עצמו, למרות מיקומו הגיאוגרפי, בתקופה קטנה.

<יהודה שרף: ואז איתרע המזל, אני בפירוש אומר איתרע המזל וחודשה העלייה מאתיופיה.

<יהודה שרף: הסוכנות היהודית אחראית על נושא העלייה, אחראית על התכנים החינוכיים בנושא של קליטה והכשרת העולים לחינוך עצמאי ובחלוקה שהייתה על פי החלטת ממשלה, שאני לא בקי בה, הוחלט שמי שאחראי על אתרי הקליטה עם העולים האתיופיים זה משרד הקליטה כאשר הסוכנות היהודית אחראית על הטיפול בעולים.

<יהודה שרף: מעבר למרכזי קליטה סוכנותיים שהיו נפתחו עוד אתרי קליטה מדן ועד אילת לקלוט אלפי עולים.

<יהודה שרף: המרכז הזה ממוקם בלב שכונת מגורים באזור שהוא במרכז הארץ, מרחק נגיעה מירושלים, תל אביב, כאשר מטרת העל של מרכז הקליטה זה להכין את העולים לחיים עצמאיים.

<יהודה שרף: במרכז נכון להיום שוהים עולים, כ-667 עולים - - -

<קריאה: 860.

<יהודה שרף: 861 עולים.

<יהודה שרף: כאשר צריכים להבין, עולה במרכז קליטה, שזה מקום ארעי, עולה לא מאתיופיה, עולה רגיל, אמור להיות במרכז הקליטה בין חצי שנה לשנה.

<יהודה שרף: למה בין חצי שנה לשנה?

<יהודה שרף: חצי שנה זה האולפן ואחרי זה עוזרים לו לצאת החוצה להתארגן.

<יהודה שרף: עולי אתיופיה נמצאים בתוך מרכז קליטה בתקופת הזכאות שלהם שנתיים.

<יהודה שרף: למה שנתיים?

<יהודה שרף: אולפן עברית, אולפן גיור ועוד שנה להכין אותם לחיים העצמאיים.

<יהודה שרף: במשך הזמן ראינו ונוכחנו ששנתיים זו תקופה מינימלית.

<יהודה שרף: הרבה עוזבים, אבל יש כאלה שמתקשים ואז יושב ראש הסוכנות היהודית מתישהו אמר אוקיי, מי שרוצה או עדיין לא הצליח לרכוש דירה נשאיר אותו מעבר לשנתיים שירכוש דירה.

<יהודה שרף: במקום הזה בשנה הראשונה אין עולים בכלל, בשנה השנייה יש 71 משפחות, שהם 291 נפש, מחולקים ל-15 יחידים וקשיש אחד.

<יהודה שרף: שנה שלישית יש לנו 19 משפחות שהן 76 נפשות ומהשנה הרביעית ואילך, ויש כאן עולים שנמצאים כאן שנה שישית, שביעית, שמינית ויותר, יש כאן כ-667 נפשות.

<יהודה שרף: אני רוצה רגע אחד לגעת בנושא הזה.

<יהודה שרף: תוקפים אותנו בזה שאנחנו מחייבים או מוציאים בכוח אנשים החוצה ממרכז הקליטה.

<יהודה שרף: אמרתי את זה בוועדה יותר מפעם אחת ואני חוזר ומדגיש, עולים ברובם עד שנה שלישית רוכשים דירה ויוצאים החוצה.

<יהודה שרף: מי שנמצא מעבר לשנה השלישית והוא לא בקריטריונים הבאים שאני כרגע אומר אותם, הוא לא קשיש והוא לא משפחה חד הורית, אנחנו נעשה את הכול על מנת שהוא ייצא החוצה מתוך מרכז הקליטה, כי המקום הזה מיועד לשלוש שנים.

<יהודה שרף: הוא לא ייצא לרחוב, אף קשיש שלא מסוגל או לא יכול לרכוש דירה, ואנחנו מכירים ויודעים, לא ייצא לרחוב.

<יהודה שרף: אף משפחה חד הורית, כל המשפחות האלה יקבלו מענה על ידי ממשלת ישראל דרך משרד הקליטה ומשרד השיכון, ויגיעו לדיור ציבורי.

<יהודה שרף: אבל צריכים להבין משהו, אין דיור ציבורי מכאן ועד להודעה חדשה, והם בתור ומשרד העלייה והקליטה דואג ומטפל.

<יהודה שרף: אמרתי לך את זה, אדוני היושב ראש, גם בקרית גת, אמרתי לך את זה גם בחרוב ואני חוזר ואומר כאן, אני יודע אישית עד כמה האמון על הנושא הזה במשרד העלייה והקליטה, חביב קצב, עובד על מנת להסדיר לאותן האוכלוסיות החלשות דיור ציבורי.

<יהודה שרף: הוא עושה הרבה מאוד בדברים האלה.

<יהודה שרף: הוא לא תמיד מצליח, הוא לא מרים ידיים, אבל בסיכום בין הסוכנות היהודית למשרד העלייה והקליטה, אני חוזר ומדגיש, אף עולה ששייך לקריטריון של חד הורי או קשיש ייצא לרחוב.

<יהודה שרף: את מי כן נוציא מכאן בכל האמצעים החוקיים שעומדים לרשותנו?

<יהודה שרף: עולים שנמצאים כאן שש, שבע, שמונה שנים, עובדים, מרוויחים כסף, ואני רוצה לומר לך משהו, אדוני היושב ראש, יש כאן חלק מהעולים, ואני מברך על זה, שמרוויחים אפילו יותר טוב מהצוות שנמצא כאן ואני מברך על זה והם מתעקשים להיות כאן.

<יהודה שרף: מתעקשים, אני מוכן אחרי זה להרחיב למה.

<יהודה שרף: מבחינת הילדים שנמצאים במרכז הקליטה.

<יהודה שרף: יש לנו במרכז הקליטה מתחת לגיל 18 342 ילדים, כולם מסודרים במוסדות חינוך.

<יהודה שרף: יש כאן 101 ילדים שנמצאים במעונות, 72 ילדים בגנים, 105 ילדים ביסודי ו-31 ילדים בתיכון, 33 ילדים נמצאים בפנימיות.

<יהודה שרף: לגבי הפנימיות, אין ילד אחד שיוצא לפנימייה בלי הסכמת הורים, אין כאן כפייה על הורים להוציא את הילדים שלהם לפנימייה, הכול בהבנה, הכול בהבהרה, ומי שעוזר ועושה במרכאות נפשות לדבר הזה, בצורה חיובית אני מתכוון, זה בני המשפחה הוותיקים שנמצאים בארץ.

<איציק אלישר: אגב, כל הילדים שיצאו לפנימיות מטעם משרד הרווחה, התשלום היה מלא של משרד הרווחה.

<יהודה שרף: רוב האוכלוסייה כאן לומדת, לפחות בשלוש השנים הראשונות שלהם, במסגרות דתיות.

<יהודה שרף: הם לומדים במסגרות דתיות כי הם עוברים את תהליך הגיור וכאשר עוברים את תהליך הגיור יש הסכמה שהם ילמדו במסגרות דתיות.

<יהודה שרף: אחת הבעיות במבשרת היא שהיא לא משופעת בהרבה בתי ספר דתיים ולכן אנחנו בהסעה על חשבון משרד החינוך מוציאים את הילדים כל יום ממבשרת למקומות אחרים, ממודיעין ועד ירושלים רבתי, על מנת שילמדו במסגרות דתיות כי הם עוברים את תהליך הגיור ואני רוצה לומר לך, אני כאקס חניך בבני עקיבא רק יכול לברך על הדבר הזה.

<יהודה שרף: מבחינת רכישת דירות, 52 משפחות רכשו דירות במהלך 2014, במהלך 2015 עתידים עד סוף הקיץ הזה עוד 40 ראשי אב, זה 40 משפחות, לרכוש דירות.

אברהם נגוסה: לעזוב או לרכוש?

<יהודה שרף: לעזוב, אבל אין עולה שעוזב בלי שיש לו דירה.

<יהודה שרף: לעזוב.

<יהודה שרף: עולים שטרם רכשו דירה זה 129 ראשי אב ועולים שאינם זכאים לרכישה זה 194 ראשי אב.

<יהודה שרף: יותר מאוחר, בצד, אסביר מה זה נקרא לא רשאי, אני שומר על כבודם של אנשים.

<יהודה שרף: מבחינת האוכלוסייה שנמצאת כאן, אני רוצה לומר דבר אחד.

<יהודה שרף: מתוך האוכלוסייה שנמצאת כאן יש 194 יחידים, מתוכם 22 קשישים, יש כאן 53 משפחות חד הוריות, מתוך החד הוריות יש 5 חד הוריים.

<יהודה שרף: אמרתי, במרכז הקליטה סך הכול יש 342 ילדים, אני חוזר ומדגיש, וזה מאוד מאוד חשוב שאנשים יידעו את הדברים האלה, האוכלוסייה הזו שציינתי עכשיו, קשישים וחד הוריות, כולם לא יהיו ברחוב, הם יהיו כאן עד שיימצא להם מקום אחר, ואם הם לא יהיו כאן אנחנו בסוכנות היהודית מתחייבים לדאוג לכל אחד ואחת מהם להיקלט באחד ממרכזי הקליטה שלנו.

<יהודה שרף: אמרתי, אנחנו אחראים כסוכנות יהודית על התכנים, על התנאים הפיזיים במקום הזה אנחנו לא אחראים.

<יהודה שרף: המקום הזה הוא באחריות משרד הקליטה שמשכירה אותו ליזם.

<יהודה שרף: הדברים הפיזיים זה אחריות של משרד הקליטה.

<יהודה שרף: אני רוצה קצת לשתף אתכם קצת, להכניס אתכם לאווירה של מה שאנחנו עושים כאן עם העולים בתוך מרכז הקליטה, קצת יידישקייט שאנחנו נותנים להם, קצת המורשת וכדומה.

<יהודה שרף: התכניות המיוחדות.

<יהודה שרף: היה לנו הכבוד, ומי שהוביל את זה, לידכם חברי הכנסת אני רוצה להודות עוד פעם לרב ולדמן על השקת סידור עברי-אמהרי.

<יהודה שרף: זה דבר היסטורי שלא היה.

<יהודה שרף: הרב ולדמן הוביל את הדבר הזה.

<יהודה שרף: קיבלנו את ברכת הדרך של הראשון לציון, שגם בירך באירוע הזה.

<יהודה שרף: אני מלווה, רבותיי, את העלייה של האתיופים עוד לפני שבאתי לסוכנות היהודית, כשהייתי במדים, היה לי הכבוד להיות בין הראשונים שנחתו שם, כל מי שמלווה את העלייה האתיופית וראה את האירוע הזה פשוט לא יכול היה להישאר אדיש.

<יהודה שרף: אני לא בוכה, אבל הדמעות התחילו לזלוג כאן, זה פשוט היה דבר פנטסטי.

<יהודה שרף: פעילות ט"ו בשבט.

<יהודה שרף: בפעילות ט"ו בשבט במקום הזה הנוער מחבק את הקשישים.

<יהודה שרף: זה פשוט דבר אדיר, בני הנוער שכבר מתחנכים כאן ו-99% מהם חניכי בני עקיבא, לבני עקיבא יש כאן סניף שלו במקום הזה.

<יהודה שרף: מדריכי בני עקיבא מגיעים לכאן שישי, שבת, חגים, הקייטנות בחול המועד סוכות, פסח והחופש הגדול זה קייטנות של בני עקיבא.

<יהודה שרף: לצערי תנועות אחרות, לא בגלל הנושא של הגיור, לא כל כך ששו להיות כאן.

<יהודה שרף: הצופים היו כאן וזה לא החזיק כל כך הרבה זמן מעמד.

<יהודה שרף: החניכים של בני עקיבא, הילדים, לימדו את ההורים המבוגרים ט"ו בשבט ועשו איתם דברים נהדרים.

<יהודה שרף: חג הסיגט, שאנחנו כולנו מכירים אותו, נחגג כאן יחד עם הקייסים ומכאן אחרי זה הם גם עלו לירושלים.

<יהודה שרף: אנחנו שיפצנו כאן.

<יהודה שרף: כשאני אומר 'אנחנו' זה העולים, בעיקר הצעירים.

<יהודה שרף: הם שיפצו כאן את בית הכנסת.

<יהודה שרף: יש כאן שני בתי כנסת במבשרת.

<יהודה שרף: התמונה הבאה.

<יהודה שרף: אברהם, אתה תכיר את הבן אדם הזה.

<יהודה שרף: זה אירוע בר מצווה שעשינו כאן.

<יהודה שרף: יחד עם הצוות.

<יהודה שרף: יש לנו כאן מרכז לגיל הרך שנמצא במקום הזה, שהוא אחד המרכזים היותר יפים שקיימים.

<יהודה שרף: אתה יודע מה, לפרנג'ים אין דבר כזה כמו שיש במקום הזה והנשמה שהצוות כאן נותן לילדים.

<יהודה שרף: פעילות ל"ג בעומר שהילדים עשו כאן.

<יהודה שרף: מקצוע.

<יהודה שרף: קורס קונדיטוריה במלון בירושלים, שאנשים ירכשו כאן מקצוע.

<יהודה שרף: אגב, רוב האנשים כאן במרכז הקליטה עובדים.

<יהודה שרף: קורס תיאוריה לנהיגה במועדון הצעירים.

<יהודה שרף: ואני לא רוצה להלאות אתכם, ועוד ועוד ועוד, יש כאן מטיפולי שיניים ועד טיפולי עיניים בהתנדבות של רופאים שעושים את זה כאן בקהילה.

<יהודה שרף: אנחנו עושים הכול כדי שאלה שנמצאים כאן שלוש שנים ייהנו.

<יהודה שרף: עולה שעוזב את מרכז הקליטה, אין עולה שעוזב את מרכז הקליטה והרשות הקולטת לא מקבלת מידע עליו.

<יהודה שרף: אין דבר כזה.

<יהודה שרף: מוקדי הקליטה לעולי אתיופיה בכל הרשויות או לשכות משרד הקליטה מקבלים את כל הפרטים על כל עולה שיוצא והולך להיקלט באותה רשות, כולל אנשי הרשות עצמה.

<יהודה שרף: הקשר בין הצוות לעולים נשמר עד היום.

<יהודה שרף: אני רוצה לספר לכולם מה המהות של קשר.

<יהודה שרף: לפני הרבה שנים עזבה את מרכז הקליטה משפחה לאשקלון, לפני יותר מארבע שנים, תקנו אותי אם אני טועה.

<יהודה שרף: יותר מארבע שנים.

<יהודה שרף: אם אתם זוכרים, טבע ילד אתיופי לפני מספר חודשים, הראשונים שבאו למשפחה היו אנשי הצוות של הקליטה, עובדת סוציאלית ואנשי הצוות, לעזור ולתמוך.

אברהם נגוסה: המשפחה שעברה לבאר שבע.

<יהודה שרף: כביכול, במרכאות כפולות ומכופלות, הייתם כאן, קיבלתם את הטיפול, עברתם, שלום, נהדר.

<יהודה שרף: לא.

<יהודה שרף: הסיבה היא אחת, אברהם, ושמעת את זה ממני יותר מפעם אחת, כי האנשים האלה שיושבים כאן, הצוות, הם לא עובדים, אף אחד מהם הוא לא עובד, הם כולם שליחים.

<יהודה שרף: אני יודע שבקרית גת איזה עיתונאי היה מאוד מאוד ציני למשפט הזה ותקף את החבר'ה, כן, הם שליחים, הם לא עובדים.

<יהודה שרף: הם עובדים עם הראש, עם הלב ועם הבטן, בשילוב.

<יהודה שרף: עד כאן, ברשותך, זו הסקירה על המקום.

<יהודה שרף: לגבי מכירה או לא מכירה, מה שהזכרת, זה לא מנדט שלי.

<יהודה שרף: נמצאים כאן האנשים שזה המנדט שלהם, אם אתה רוצה אתה יכול לשאול.

אברהם נגוסה: אחר כך ניכנס לזה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלונה וראש המועצה יורם שמעון ואנחנו נשמע עכשיו את הרב ולדמן ולאחר מכן נציגי העולים.

<מנחם ולדמן: ברשות חברי, יושב ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

<מנחם ולדמן: מרכז הקליטה מבשרת ציון, שאני מכיר אותו הרבה שנים, הוא מרכז הקליטה הגדול ביותר בעולם, כמו שידוע, ומשנת 99' הוא קולט את העלייה מאתיופיה בהצלחה רבה.

<מנחם ולדמן: אלפים רבים עברו כאן.

<מנחם ולדמן: הסימן להצלחה, אני חושב שיהודה יודע את זה, שכמעט כל אדם ששואלים אותו באדיס או בגונדר איפה הוא רוצה להיות בישראל, באיזה מרכז קליטה, אז הוא אומר מבשרת ציון.

<מנחם ולדמן: זה הסימן המובהק להצלחה.

<יהודה שרף: כבוד הרב, זה לא רק בגלל השם ציון.

<מנחם ולדמן: זו זכותה של ירושלים פה, אבל - - -

אברהם נגוסה: זה בגלל שזה קרוב לירושלים.

<מנחם ולדמן: זה קרוב לירושלים וזה מרכז קליטה שונה מכל האחרים, שהוא פתוח.

<מנחם ולדמן: הוא לא סגור כמו מרכזי קליטה אחרים.

<מנחם ולדמן: אני רוצה לומר את החלק שאני עוסק בו, הנושא של היהדות, שהעלייה שמגיעה מאתיופיה, כבר משנת 93', למעלה מ-22 שנים, היא עלייה שכולה עוברת תהליכי שיבה ליהדות שהחלו כבר באתיופיה וממשיכים כאן והודות למרכזי הקליטה של הסוכנות היהודית התהליכים הללו, שהיו שם עם בתי הכנסת ועם המקוואות ועם לימודי היהדות והעברית כבר באדיס אבבה וגונדר, ממשיכים במרכזי הקליטה שם.

<מנחם ולדמן: ההצלחה, אם אנחנו משווים למשבר הגיור הגדול שקיים במדינה בנושא הגיור של העולים מארצות אחרות אז פה יש הצלחה של קרוב ל-100%.

<מנחם ולדמן: העולים ברצון עוברים תהליכים של שיבה ליהדות ומצליחים בהם, וההצלחה היא קרוב ל-100%.

<מנחם ולדמן: אז אם מתחילת העלייה הזו מאתיופיה 60% ומעלה, אפילו יותר, כמעט 63%, כל גיורי מדינת ישראל נעשים במרכזי הקליטה, בהצלחה.

<מנחם ולדמן: רק צריכים להעתיק את ההצלחה הזו לקבוצות אחרות שמוכנות להתגייר.

<מנחם ולדמן: כמו שאמרתי, זו שיבה ליהדות של אנשים שהיו יהודים, התנצרו וחזרו והקליטה שלהם, שיזכרו פה את הפנימיות, אני רוצה להזכיר לנציג משרד העבודה והרווחה, הזכירו פנימיות, מדובר על ישיבות תיכוניות ואולפנות בלבד, כמעט, והטובות ביותר בארץ, שם הם נקלטים.

<מנחם ולדמן: גם אני למדתי בפנימייה ואני גאה על כך ובאותה פנימייה שאני למדתי, בירושלים, בנתיב מאיר, גם תלמידים מפה למדו.

<מנחם ולדמן: זו ההצלחה של הקליטה.

<איציק אלישר: אגב, סליחה, כל הילדים שיצאו מפה הם לא באמצעות משרד הרווחה, אלא עליית הנוער ובמסגרות אחרות.

<איציק אלישר: מטעמנו יצאו ילדים שהיו בבעיות ממושכות במשפחה.

<איציק אלישר: זה משהו אחר.

<מנחם ולדמן: אני רוצה רק לברך את ידידי, יושב ראש הוועדה, שעכשיו יש לו את השרביט והמטה לעשות הרבה, אז שיהיה בהצלחה.

אברהם נגוסה: עכשיו נשמע ארבעה נציגים של העולים, ילגאי נגוסה, תמסגן, ייורקו ומנגשה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את ארבעת הנציגים.

אברהם נגוסה: בבקשה, אם אחד אמר, לא צריך לחזור עוד פעם, כדי לחסוך זמן.

<ילגאי נגוסה: קודם כל תודה רבה שבאתם, ברוכים הבאים.

<ילגאי נגוסה: באמת אנחנו שמחים.

<ילגאי נגוסה: לפחות 15 שנה, 10 שנה, בארץ, אף אחד לא ביקר אותנו, לא רואה אותנו.

<ילגאי נגוסה: יש לנו כמה בעיות וזו פעם ראשונה שאני רואה ישיבה על הבעיה שלנו.

<ילגאי נגוסה: תודה רבה לראש הוועדה.

<ילגאי נגוסה: אנחנו גרים במרכז הקליטה מבשרת ציון, יש שלושה נושאים, אחד, הבודדים, אחד זה פלוס ילדים ואחד זה דורות.

<ילגאי נגוסה: היינו כמה שנים בחדר אחד 3-4 ילדים ביחד.

<ילגאי נגוסה: לפני שבוע התחילו לפרק אותנו, אבל לא הכול סיימו, לא הכול נתנו, מה שצריך, לא קיבלנו מה שצריך נכון, לא מצאו לכולנו פתרון.

<ילגאי נגוסה: לא קיבלנו שירות מה שצריך.

<ילגאי נגוסה: לא רואים אותנו כמו אנשים אחרים, רגילים.

<ילגאי נגוסה: היינו לפני שנה, רוצים למכור את מרכז הקליטה.

<ילגאי נגוסה: מרכז הקליטה 194 יחידים, 22 מבוגרים קשישים, 53 חד הוריות, הגברים אבות 5, סך הכול 342.

<ילגאי נגוסה: אנחנו מתגעגעים לירושלים.

<ילגאי נגוסה: אנחנו מתגעגעים לירושלים, הגענו, כולנו אוהבים את ירושלים, ארץ שלנו, במרכז הקליטה לא קיבלנו מה שצריך.

<ילגאי נגוסה: אחת, באותו חדר, כמו שאמרתי, ארבעה, שלושה בודדים ואחד.

<ילגאי נגוסה: חדר אחד.

<ילגאי נגוסה: כל הגברים או נשים, אפילו נשוי פלוס ילדים עם גבר משהו אחר, או לא משפחה.

<ילגאי נגוסה: חוץ מזה, התיקון מרכז הקליטה, אני מבקש מאוד, תבקרו בכמה חדרים, לא הכול, אני אראה לכם.

<ילגאי נגוסה: יש לי ברשימה לפחות 10 בתים.

<ילגאי נגוסה: לפני שנה אמרו שרוצים למכור את מרכז הקליטה.

<ילגאי נגוסה: יש לי רשימה, אז אנחנו לא יודעים, באים אנשים עשירים, אנחנו מסכנים, לא יודעים אם מישהו בא, בודקים את הדלת, נכנסים לבית, רואים.

<ילגאי נגוסה: אנחנו שואלים, 'אתם יוצאים מחר'.

<ילגאי נגוסה: כולנו בכינו.

<ילגאי נגוסה: אז הגענו לבית משפט, בית המשפט - - - אמרו לנו לשלוש שנים ניתן להם פתרון, עברה שנה ומשהו, עד עכשיו לא קיבלנו פתרון.

<ילגאי נגוסה: אף אחד לא קיבל פתרון.

<ילגאי נגוסה: מה שאנחנו מבקשים זה לקבל פתרון ונצא ממרכז הקליטה.

<ילגאי נגוסה: מרכז הקליטה הוא לא הבית שלנו, זה זמני, אנחנו יודעים, כבר מאתיופיה אנחנו יודעים שמרכז הקליטה זמני, לא נישאר כל החיים במרכז הקליטה, גם לא שמחים למרכז הקליטה.

<ילגאי נגוסה: 2, 3, 4 בחדר אחד יושבים.

<ילגאי נגוסה: אתם יודעים, אחד רוצה לשתות, אחד רוצה לעשן, אחד רוצה מוזיקה, אחד רוצה ללמוד, אין לו חופש בבית.

<ילגאי נגוסה: אחרי העבודה הוא לא יכול לישון, הוא לא יכול ללמוד ולהתקדם.

<ילגאי נגוסה: אז יש לנו בעיה, בעיה רצינית.

<ילגאי נגוסה: איך תמכרו את מרכז הקליטה?

<ילגאי נגוסה: אנחנו מבקשים מוועדת העלייה והקליטה בשם כל האתיופים, יש לנו 6,500 ומשהו באתיופיה, הם מחכים בגונדר ואדיס אבבה וגם בכפר.

<ילגאי נגוסה: הם רוצים לעלות, ההורים שלהם פה, אחים שלהם פה, חצי שמה, חצי פה.

<ילגאי נגוסה: איך אתם יכולים לסגור את מרכז הקליטה?

<ילגאי נגוסה: שנית, אנחנו לא קיבלנו פתרון אמיתי, איפה תזרקו אותנו?

<ילגאי נגוסה: אני מבקש עוד פעם, תן לנו פתרון אנחנו נצא, תן לנו משכנתא, גם לבודדים וגם פלוס ילדים, למי שיש לו ילדים, תגדילו את המשכנתא.

<ילגאי נגוסה: עכשיו הבית, כולם יודעים, כמה עולה?

<ילגאי נגוסה: לא אמרתי, באותו חדר, יש חלק משלם 500 שקל ויש 1,000 שקל משלמים.

<ילגאי נגוסה: 1,300 שקל, יש לי הכול ברשימה.

אברהם נגוסה: לחדר אחד?

<ילגאי נגוסה: ישנים באותו חדר, לחדר אחד 1,000 ומשהו משלמים.

אברהם נגוסה: כל אחד?

<ילגאי נגוסה: כל אחד 500.

<ילגאי נגוסה: בנפשות אנחנו משלמים.

אברהם נגוסה: אם יש 4 אנשים?

<ילגאי נגוסה: אם יש 4 אנשים 2,000 שקל משלמים.

<ילגאי נגוסה: חלק משלמים 350.

<ילגאי נגוסה: אז זה ביקשנו, לא מצאנו פתרון.

<ילגאי נגוסה: ודבר שני, אחד התגרש לפני כמה שנים, הלך לבית משפט, הבת שלו, הילדים שלו עזרו לאבא שלהם, הוא הוציא דרך בית משפט, קיבל אישור, הילדים שלו יהיו אצלו.

<ילגאי נגוסה: הוא ביקש ולא קיבל פתרון.

<ילגאי נגוסה: הוא רצה חדר.

<ילגאי נגוסה: גיל 18, 17, 16 הילדים, עם אבא.

<ילגאי נגוסה: איך הוא יכול באותו חדר?

<ילגאי נגוסה: על חדר אחד אני מדבר, אין מרפסת, אין סלון, 6 נפשות בשני חדרים.

<ילגאי נגוסה: הם ביקשו ולא מצאו פתרון.

<ילגאי נגוסה: תבדקו לנו את זה, תודה רבה.

אברהם נגוסה: טמסגן.

אברהם נגוסה: אני מבקש לא לחזור על מה שהוא אמר.

אברהם נגוסה: תקצר.

אברהם נגוסה: (מדבר באמהרית).

<טמסגן: אני רוצה לדבר באמהרית ושיתרגם לי.

<טמסגן: אני רוצה לדבר על העלייה.

<טמסגן: שבאתם האורחים, תודה רבה.

<טמסגן: עכשיו אני אדבר באמהרית (מדבר באמהרית).

<מתרגם: ראשית הוא רוצה לדבר על אלה שממתינים בגונדר וגם באדיס אבבה.

<מתרגם: אין אדם שאין לו אח או אחיות, כמה אפשר להיות בנפרד כשלא רואים אותם הרבה זמן?

<מתרגם: זה קודם כל לכולם שאני שואל.

<מתרגם: יש אלה שלא ראו את המשפחות 20 ו-24 שנה.

<מתרגם: זו השאלה.

<מתרגם: ואני רוצה באמת לדעת מה יהיה הלאה, מה התשובות ואנחנו רוצים לדעת את התשובות על מה ששאלנו.

<מתרגם: כמו שאתם ראיתם בהפגנות שעברו, אנחנו מפגינים בנושא של העלייה.

<מתרגם: אנחנו רוצים תשובה מד"ר אברהם, חבר הכנסת, בנושא הזה אנחנו רוצים לשמוע את התשובות.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד בנושא הזה, אנחנו קבענו תאריך דיון בוועדת העלייה והקליטה והתפוצות ב-13, בעוד שבוע, אנחנו מקיימים דיון בנושא העלייה ביחד עם ועדת הפנים.

אברהם נגוסה: (מדבר באמהרית).

<ייורקו: קודם כל ברוכים הבאים.

<ייורקו: שמי ייורקו, עליתי לארץ כבר עכשיו 11 שנים.

<ייורקו: אני גרוש פלוס 2 ילדים, יש לי אמא קשישה, אני גר עם אמא שלי.

<ייורקו: ביקשנו מילגאי, הוא שאל את כל השאלות.

<ייורקו: אני לא נכנס לזה עוד פעם.

<ייורקו: קודם כל אני נציג לכל רחבי הארץ, 17 מרכזי קליטה, אז אני דורש נציג, אז אני רוצה להגיד באמהרית, קצת כתבתי, אני מבקש שתקשיבו לי.

<ייורקו: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: אני אנסה לתרגם, בקיצור, את הנקודות שהוא העלה.

אברהם נגוסה: אחת, במשפחות, להגדיל את המשכנתאות למשפחות כי מחירי הדירות עלו וגודל המשכנתאות נשאר.

אברהם נגוסה: אי אפשר לרכוש דירה ולכן מבקשים להגדיל משכנתאות למשפחות.

אברהם נגוסה: שתיים, קשישים ונכים שלא יכולים לקחת משכנתא, בבקשה לתת להם דיור ציבורי.

אברהם נגוסה: שלוש, צעירים ובודדים שגרים לבד, לא זכאים למשכנתא, מבקשים לתת להם משכנתא מוגדלת של עולים חדשים.

אברהם נגוסה: ארבע, הזכות של העולים מקופחת פה והם לא מקבלים שירות כמו שצריך, כמו למשל תרגומים בבריאות, אז הם לא יכולים להסביר את המחלות שלהם.

אברהם נגוסה: אני חושב שאלה הנקודות שעלו בנאום שלו.

אברהם נגוסה: מנגשה, (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: אחרי זה יהודה.

<יהודה שרף: אני אתייחס.

אברהם נגוסה: כמובן הדובר הראשון, שאמר שהוא מבקש שנעשה סיור, יש לו בתים להראות לנו, הצפיפות וגם - - -

<יהודה שרף: אין שום בעיה.

אברהם נגוסה: זה חשוב.

<מנגשה לאמה: קוראים לי מנגשה.

<מנגשה לאמה: עליתי ב-2002.

<מנגשה לאמה: בהתחלה הייתי בצפון, אחר כך עברתי לירושלים ללמוד.

<מנגשה לאמה: אחרי האולפן עברתי למרכז הקליטה פה, אז כבר המשכנתא הייתה סגורה לצעירים.

<מנגשה לאמה: אמרו לנו במשך כל הדרך שתיפתח משכנתא לצעירים, בסופו של דבר המשכנתא לא נפתחת, רק הולכת ונסגרת.

<מנגשה לאמה: יש צעירים פה שניסו, אחר כך יש להם ילדים והם גרים בחדר אחד עם 2 ילדים, 3 ילדים.

<מנגשה לאמה: לזה אין פתרון.

<מנגשה לאמה: בסוף גם אנחנו לא מקבלים את המשכנתא שצריך לקבל, למרות שגם יש לנו אישורים ממשרד הקליטה למשכנתא.

<מנגשה לאמה: לבצע אי אפשר, אתה לא יכול ללכת לקבל, כמה יש לך, איפה אתה יכול לקנות, אתה לא יכול לקבל.

<מנגשה לאמה: אין בכלל שיתוף פעולה בזה.

<מנגשה לאמה: במרכז הקליטה יש הרבה בעיות לגבי הצעירים, שהם נישאו אחר כך, כשהיו רווקים.

<מנגשה לאמה: אני חושב שיש פה בעיה והוועדה צריכה לסייר ולהסתכל במרכז הקליטה פה.

<מנגשה לאמה: כשיש את הכול בעיניים ואז יגידו איך אנשים יכולים לחיות פה עם 4 ילדים.

<מנגשה לאמה: גם על זה צריך לשלם 1,500 שקל לחדר אחד.

<מנגשה לאמה: ככה דורשים, ממני לפחות, 1,500 שקל לחדר אחד.

אברהם נגוסה: קודם הוא אמר 500 שקל.

אברהם נגוסה: למה אתה משלם 1,500 שקל?

<מנגשה לאמה: אני לא יודע, ניסיתי גם.

אברהם נגוסה: אתה אישית או לחדר?

<מנגשה לאמה: לחדר אחד.

אברהם נגוסה: כמה אתם גרים בחדר אחד?

<מנגשה לאמה: אנחנו 4 נפשות.

אברהם נגוסה: אז כל אחד כמה משלם?

<מנגשה לאמה: לא כולנו ביחד משלמים.

<מנגשה לאמה: אני פלוס ילדים, משפחה.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אז למשפחה אתה משלם 1,500 שקל שכירות?

<מנגשה לאמה: 1,500 שקל שכירות.

<מנגשה לאמה: ואחרי זה כתבתי מכתב למשרד הקליטה, גם לסוכנות היהודית, ולא קיבלתי תשובה.

<מנגשה לאמה: יש לי אולי 20 מכתבים שלא קיבלתי תשובה עליהם, למשרד הקליטה ולסוכנות היהודית, לכולם.

<מנגשה לאמה: בסופו של דבר 'אתה צריך לעזוב את מרכז הקליטה', 'לא מעניין אותנו הזכויות שלך, אתה תעזוב את מרכז הקליטה'.

<מנגשה לאמה: למה?

<מנגשה לאמה: אנחנו קיבלנו הודעה ממשרד הקליטה או מהסוכנות היהודית, 'אנחנו משקמים את הדירות, אתה צריך לעזוב את מרכז הקליטה'.

<מנגשה לאמה: עכשיו אנחנו בבעיה.

<מנגשה לאמה: למרות שיש לנו את כל האישורים ממשרד הקליטה ומהסוכנות היהודית.

אברהם נגוסה: לקנות?

<מנגשה לאמה: כן.

אברהם נגוסה: יש לך אישורים לקנות?

<מנגשה לאמה: יש אישורים.

אברהם נגוסה: אז מה הבעיה שאתה לא קונה?

<מנגשה לאמה: לא מתבצע.

<מנגשה לאמה: כשאתה הולך לשאול כמה אני צריך לקבל, איפה אני צריך לעשות חוזה, אף אחד לא משתף איתך פעולה, 'עד כאן, אני לא יכול לתת לך אינפורמציה' וכלום.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עכשיו יש לך את כל השאלות, אז אנחנו נשמע .

<יורם שמעון: אני אדבר, אחרי זה יהודה ישיב לכולם.

<יורם שמעון: חברים, בוקר טוב לכולם.

אברהם נגוסה: עכשיו ראש המועצה, יורם שמעון.

<יורם שמעון: בוקר טוב לכולם.

<יורם שמעון: ברשות חברי וידידי, חבר הכנסת אברהם נגוסה, חברי הכנסת, מכובדיי כולם.

<יורם שמעון: אני ראיתי את המצגת ואני שואל את עצמי שאלה אחת, אם כל כך טוב אז למה לא טוב?

<יורם שמעון: אנחנו זוכרים את שתי הכתבות האחרונות שהיו פה לפני כחודש וחצי, של צ'יקו מנשה, שסייר וביקר פה במרכז הקליטה וגם אותי הוא ראיין.

<יורם שמעון: אנחנו הבנו מאותן כתבות ששודרו ברשת ב' על המצב של מרכז הקליטה באמת.

<יורם שמעון: הכתבות האלה נולדו כתוצאה מהרצון למכור את הקרקע על ידי קרן הפנסיה של הסוכנות היהודית.

<יורם שמעון: אם לא הייתה כוונה למכור את הקרקע כנראה שאף אחד גם לא היה מגיע לכאן ולא היה מטפל בכל הבעיות שכרגע צפות ואנחנו שומעים עליהן.

<יורם שמעון: אני השתתפתי בשתי הישיבות האחרונות בשבוע האחרון וגם שבוע לפני כן בוועדה לביקורת המדינה וכל מה שנדרשנו להשיב ועל מה דנו?

<יורם שמעון: מי יקבל את הצ'ק של ה-250 מיליון.

<יורם שמעון: את אף אחד לא עניין מה קורה במרכז הקליטה, מה התשתיות, מה מצב העולים, מה הבעיות האמיתיות של העולים, אם חסר להם מועדון, יש להם בטיחות בדרכים?

<יורם שמעון: מה קורה עם נושא החינוך של הילדים, מה קורה עם כל הדברים האחרים החשובים, השאלה שנשאלה, למי זה יילך, ה-250 מיליון, למינהל או לקרן הפנסיה.

<יורם שמעון: אני חושב שצריך לדבר קודם כל לפני שמתעסקים עם מכירת הקרקע ולמי יילך הצ'ק להתעסק בתשתיות הפיזיות של מרכז הקליטה.

<יורם שמעון: כמו שנאמר בכתבה, ויהודה היה שותף לסיור בדירה לדוגמה, שהוצגה בכתבה, הבתים פה נבנו לפני 40 שנה, כל התשתיות פה וגם המרחב הציבורי מוזנחים.

<יורם שמעון: אני לא מצליח להבין עד היום למה העבירה הסוכנות את המקום הזה לחברת אנקום גרופ, שכל התפקיד שלה למקסם את הרווחים ולא לטפל בעולים, אין שום גורם שלוקח אחריות ומשפץ את הדירות, מתחזק את המועדונים, נותן פה פתרונות לאותם עולים שנמצאים פה וחיים פה.

<יורם שמעון: המועצה עושה ככל יכולתה לסייע כפי שהיא נותנת את השירותים ואת סל השירותים לכלל התושבים פה ביישוב, מבחינת ניקיון, התנדבות, מגרשי ספורט, בטיחות בדרכים ועוד.

<יורם שמעון: רק לפני כחודשיים קיבלנו פה תעודת הוקרה והערכה מכל הצוות של מרכז הקליטה, ממשה חסדאי והאחרים פה, על הפעילות שהמועצה עושה למען העולים.

<יורם שמעון: אבל אני חושב ואני גם בטוח שזה לא מספיק, צריך לעשות הרבה יותר על ידי אותם גורמים שמאכלסים פה את העולים.

<יורם שמעון: אני אתן לכם רק דוגמה אחת, ערב ערב אנחנו רואים פה מול חטיבת הביניים עשרות צעירים שמשחקים פה קלפים, שותים בירות, למה?

<יורם שמעון: כי אין להם אף מועדון, אין להם שום מבנה שהם יכולים להיכנס ולקבל שם את המינימום לטובת מועדון צעירים.

<יורם שמעון: אני לא מדבר על החינוך, החינוך הוא גם בעייתי.

<יורם שמעון: המועצה לוקחת על עצמה את החינוך של ילדי מרכז הקליטה, אבל עד גן הילדים, למה?

<יורם שמעון: כי יש מה שנקרא הנושא של השבה, הגיור, שמונע מאיתנו לקבל את הילדים למוסדות החינוך וכל הילדים נוסעים למוסדות דתיים מחוץ ליישוב.

<יורם שמעון: לדעתי הבעיה המרכזית של מרכז הקליטה זה העזיבה של אותם אלה שנקלטו פה ומתגוררים פה.

<יורם שמעון: אני לא יודע אם קיבלתם נתונים נכונים יש פה 866 תושבים, מתוך ה-224 יחידות דיור שישנן פה במרכז הקליטה כ-150 מאוכלסות, ב-30 יחידות דיור יש פלישות של תושבים, פלישות שאנשי מרכז הקליטה לא מצליחים לטפל בהן, ושאר הדירות ריקות.

<יורם שמעון: זה מצב בלתי נסבל.

<יורם שמעון: עוד דבר חשוב שצריכים לציין פה, ואמר את זה עזרא ובצדק, יש פה בעיה של לפנות את התושבים.

<יורם שמעון: התושבים של מרכז הקליטה צריכים להישאר פה עד שלוש שנים, רובם בממוצע הם שבע שנים ויש גם כאלה ששמונה ועשר שנים שנמצאים פה במרכז הקליטה.

<יורם שמעון: כל זה למה?

<יורם שמעון: אני ישבתי עם אברהם אצלי במשרד ביחד עם נציגי מרכז הקליטה, בגלל מה שנאמר פה, גובה המענקים.

<יורם שמעון: בעצם הדיירים צריכים לצאת החוצה ואין להם אפשרות על פי הכללים החדשים של הבנקים, עם ההון העצמי המינימלי שנדרש, אין להם הון עצמי, סכום המשכנתא שהם צריכים לקחת לא מספיק ולכן הם תקועים פה.

<יורם שמעון: הם לא נשארים פה כי הם רוצים להישאר במרכז הקליטה, כי אין להם ברירה.

<יורם שמעון: לדעתי הדבר היחיד שאתם צריכים כוועדת קליטה, אברהם, זה בשבילך, לבוא ולהגיד לאלה שרוצים למכור את מרכז הקליטה שחלק מהצ'ק שכולם חושבים עליו וחולמים עליו, ייועד לטובת אותם מענקים שיינתנו לדיירים וכל אחד ייבחן, כל מקרה לגופו, כי יש כאלה שצריכים יותר ויש כאלה שצריכים פחות.

<יורם שמעון: אם אנחנו נפתור את הבעיה הזאת אנחנו נצליח גם לתת פתרון אמיתי סוף סוף לכל אותם עולים שיצליחו להגיע למגורי קבע חלופיים וזה הפתרון של מרכז הקליטה.

<יורם שמעון: הנושא השני זה לתת פתרונות לתשתיות הפיזיות.

<יורם שמעון: המצב פה רעוע ביותר.

<יורם שמעון: אתם תעשו עוד מעט סיור, תיכנסו פה לדירות ותבינו עד כמה המצב הוא קשה ובאיזה תת תנאים חיים פה העולים.

<יורם שמעון: המועצה עושה ככל יכולתה, במקרה ראיתם עכשיו את הרכב עובר, אנחנו מנקים פה את מרכז הקליטה, אחרי יום כאילו לא ניקו את זה שבועיים.

<יורם שמעון: מי עוזר לנו פה?

<יורם שמעון: אנקום גרום, אנקום גרופ הולכת למקסם את הרווחים שלה.

<יורם שמעון: עכשיו אני מבקש להעביר את רשות הדיבור לחבר המועצה, יושב ראש ועדת הקליטה במועצה, מר רוני שטייניץ, בבקשה.

<רוני שטייניץ: אני חבר מועצה ויושב ראש ועדת הקליטה של מבשרת ציון.

<רוני שטייניץ: זו ועדת רשות, זו לא ועדת חובה, אבל כשנבחרתי ביקשתי שתוקם ועדה כזאת.

<רוני שטייניץ: הייתי מספר שנים שליח של הסוכנות ואני יודע מה זה בעיות קליטה.

<רוני שטייניץ: אני רוצה להסיט את כל השיחה מהנושא של הקשיים הפיזיים ולספר לכם קצת על מה אנחנו פועלים פה למען יותר מאשר מצוקת דיור.

<רוני שטייניץ: קודם כל ברכות אדירות למשה חסדאי, הוא עושה עבודה נפלאה, הוא כל הזמן בקשר לראות איך נותנים להם יותר.

<יורם שמעון: נכון.

<רוני שטייניץ: אני אספר לכם על שלושה מקרים שבהם הייתי מעורב.

<רוני שטייניץ: משה חשש לרגע שאולי לא יתקיים סדר פסח בשנה שעברה.

<רוני שטייניץ: דיברתי עם יהודה שרף ותוך עשר דקות הייתה לי תשובה טלפונית, אכן יתקיים סדר פסח כהלכתו לכל אותם זכאים שזו שנה ראשונה שלהם בארץ.

<רוני שטייניץ: הייתה לנו תרומה של כ-80,000 שקל ממלונות ישרוטל.

<רוני שטייניץ: אני ביקשתי והסכימו מיידית שהכסף הזה ייתרם למען מגרש הכדורסל פה במרכז הקליטה.

<רוני שטייניץ: עשינו חיפוי ציפוי, עשינו סלים חדשים, עכשיו יורם גם השיג עוד תרומה לתאורה במגרש הזה ותראו כמה ילדים עכשיו מבלים במגרש הזה שקודם היה כאילו נטוש.

<רוני שטייניץ: זאת אומרת דברים קטנים.

<רוני שטייניץ: אני רוצה עוד דבר אחד להגיד.

<רוני שטייניץ: קליטה זה לא רק תנאים פיזיים, קליטה בהרבה תלויה גם בתנאים חברתיים, תרבותיים, ופה במבשרת לא לחינם כולם אומרים 'אנחנו רוצים', בחירה ראשונה שלהם לבוא למבשרת, גם לא רוצים לעזוב פה.

<רוני שטייניץ: מבחינת היחס של התושבים לאותם עולים מאתיופיה, לדעתי הוא מעולה וציון לשבח.

<רוני שטייניץ: אני אספר עוד דוגמה קטנטנה.

<רוני שטייניץ: אני גר בשכונה הזאת, אני גר במרחק של 400 מטר ממרכז הקליטה ויש מקרים שהילדים באים ומפרקים את כל המיכלים של המחזור מהבקבוקים.

<רוני שטייניץ: אף פעם לא ראיתי עימות עם הילדים האלה, להיפך, אני פעם באתי ואמרתי להם 'תראו, המיכלים האלה צריכים שכל הבקבוקים יהיו בפנים, בואו תעזרו לי להכניס אותם חזרה', וזה נעשה.

<רוני שטייניץ: אני רק אומר שהקליטה הזאת מבחינתנו, מבחינת התושבים, היא מעל ומעבר שאנחנו יכולים להעניק.

<רוני שטייניץ: אני יודע שלא עושים מספיק ואני יודע שיורם דיבר על תשתיות שמבחינתי זו שאלה של תקציב ולא שאלה של רצון טוב.

<רוני שטייניץ: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: יש בחורה שרוצה להתגייס לנושא של חינוך.

אברהם נגוסה: בעניין של החינוך, רק בקיצור.

<נציגת עולים: (מדברת באמהרית).

<מתרגם: אני עליתי לפני שלוש שנים ושלושה חודשים, היא גרה עם סבתא שלה.

<מתרגם: אנחנו 5 נפשות שגרים בשני חדרים.

<מתרגם: יש אלה שלא עלו, חלק מהמשפחה, הם עדיין ממתינים, האחים של ה - - -

<נציגת עולים: דודים שלי.

<יהודה שרף: אני מכיר היטב את הסיפור.

<נציגת עולים: אמא שלי תמיד בוכה, מתי אני אראה את הילדים שלי.

<נציגת עולים: תמיד היא מתפללת אבל זה לא מתגשם.

<נציגת עולים: אנחנו מקווים שהם יעלו.

<נציגת עולים: היא גרה עם סבתא שרכשה דירה, אבל היא תמיד חושבת עליי, אין פתרון עד עכשיו איפה אני אהיה.

<נציגת עולים: בגללי נמשך הזמן במקום שהיא תעבור לדיור קבע.

<נציגת עולים: היא רוצה תשובה בנושא שלה.

<נציגת עולים: אני שואלת שאלה איך אנחנו נשתלב בחברה הישראלית הוותיקה, קודם כל אנחנו רוצים ללמוד ולא נותנים לנו את המקום ושנית, גם מסתכלים עלינו כאילו שאנחנו לא יודעים כלום, לא מלומדים.

<נציגת עולים: החברים שלנו שרוצים ללמוד, אין להם אפשרות ללמוד, ואנחנו רוצים לשרת את המדינה, להתגייס ולעשות שירות לאומי ואין לנו את המקום הזה.

אברהם נגוסה: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עכשיו יהודה ייתן לנו תשובות לשאלות ואז חברי הכנסת.

<יהודה שרף: אז ככה, כפי שאמרתי, מרכז הקליטה נותן מענה לעולים עד שלוש שנים.

<יהודה שרף: רוב המלינים הם אנשים שנמצאים כאן מחמש שנים צפונה.

<יהודה שרף: מחמש שנים צפונה אנחנו לא נותנים מענה לצעירים שעובדים.

<יהודה שרף: במטותא, כל צעיר שייקח את מה שהמדינה נותנת לו והמדינה נותנת לו מתנה, מענק, כל חודש, 1,500 שקל כל חודש לחמש שנים מענק, 90,000 שקל.

<יהודה שרף: שני צעירים בודדים לא צריכים לגור כאן חמישה-שישה חבר'ה בחדר.

אברהם נגוסה: רגע, 90,000 זה לשכירות.

<יהודה שרף: לכל השנים.

<יהודה שרף: לשכירות ואחרי זה הוא גם יכול לקבל משכנתא.

<תמי אהרוני: נשמרת להם האופציה לחמש שנים לממש את המשכנתא כפי שהיו ביום עזיבת מרכז הקליטה.

אברהם נגוסה: לא, שיהיה ברור.

אברהם נגוסה: אתה מדבר על 90,000 לחמש שנים, לשכירות, לא מענק.

<יהודה שרף: 1,500 שקל לשכירות זה מענק מפני שאתה לא מחזיר את הכסף.

<יהודה שרף: אתה מקבל מתנה מהמדינה, 1,500 שקל לבודד.

<יהודה שרף: שני בודדים 3,000 שקל.

<יהודה שרף: אני רוצה לספר לך משהו, אברהם - - -

אברהם נגוסה: היה רעיון של הצעירים, שאותם 90,000 שקל, רצו שיהפכו אותם - - -

<יהודה שרף: אני אענה.

<יהודה שרף: תאמין לי, אני לא אחסיר תשובה מאף שאלה שהייתה.

<יהודה שרף: 3,000 שקל לחודש שני צעירים יכולים לשכור דירה במקום טוב במרכז ארץ.

<יהודה שרף: בדוק, הבן שלי, בראשון לציון, 3,000 שקל.

<יהודה שרף: בדוק.

<יהודה שרף: כך שכל צעיר, כל בודד שנמצא כאן מעבר לשלוש שנים ויש כאן

<יהודה שרף: חבר'ה שאמרו - - - אני לא מציין שמות, מתוך מה שאני אומר, הכול יובן.

<יהודה שרף: צעיר יכול לצאת, לקבל את שכר הדירה עם חבר, ואם זה שלושה אז 4,500 שקל ולזכור דירה איפה שהם רוצים.

<יהודה שרף: החבר'ה האלה עובדים.

<יהודה שרף: בתום חמש השנים יקבל משכנתא כאילו עזב היום את מרכז הקליטה.

<יהודה שרף: זה לגבי הבודדים.

<קריאה: אתה ממליץ לנו לחיות בזוגיות?

אברהם נגוסה: לא (מדבר באמהרית).

<יהודה שרף: כאשר אני חוזר ואומר, יש כאן אנשים שדיברו שהם הרבה מעבר לארבע שנים.

<יהודה שרף: לגבי המשכנתאות, אנחנו הסוכנות היהודית, מי שאחראי על המשכנתא זו ממשלת ישראל.

<יהודה שרף: אברהם, זה המנדט שלך לגבי הגדלה או משהו דומה לזה, זה לא בתחום טיפול שלנו כסוכנות יהודית.

<יהודה שרף: לגבי קשישים ונכים.

<יהודה שרף: אני אמרתי בפתיח שלי, אני חוזר ואומר, ואני לא מתחמק כהוא זה, אם חס וחלילה לא יימצא פתרון לאחד או לאחת כזו, אנחנו נעמיד מגורים במרכזי קליטה קיימים.

<יהודה שרף: אני סמוך ובטוח שמשרד העלייה והקליטה, זה ייקח זמן, ידאג לכל בודד שזכאי, אני מדבר על קשיש או חד הורית, לדיור ציבורי.

<יהודה שרף: לא יהיה, ו-read my lips, אמר הנשיא ההוא, לא יהיה אחד ברחוב.

<יהודה שרף: לגבי האנקום גרופ, מה שנאמר.

<יהודה שרף: קודם כל לגבי כל נושא המכירה, יש כאן מי שיענה תשובות מלומדות הרבה יותר טוב ממני.

<יהודה שרף: רק לך, אדוני ראש המועצה, שתבין, המקום הזה הוא מופעל לוגיסטית על ידי משרד העלייה והקליטה, הם אלה שלקחו את אנקום גרופ והם במשא ומתן עם אנקום גרופ, לכן זה ממש לא מנדט שלנו.

<יהודה שרף: אנחנו מתעסקים בטיפול לעולים, טיפול עד שלוש שנים.

<יהודה שרף: מכובדי, חבר הכנסת אברהם נגוסה, לגבי הערה שלא הייתה במקומה על כך שאנחנו לא מעמידים מתורגמים לנזקקים.

<יהודה שרף: יושב כאן מנהל מרכז הקליטה, יושב כאן כל הצוות, אני אומר לך בנוכחותם, אין קשיש, הוא יכול להיות כאן שמונה שנים, שלא דובר את השפה שסומכת לא תעזור לו.

<יהודה שרף: אין דבר כזה.

<יהודה שרף: יש הרבה בודדים, בהנחיה שלי ואני לוקח את כל האחריות עליי, שנמצאים כאן ארבע, חמש, שש, שבע, אחד שדיבר כאן 14 שנה, בהנחיה שלי, אדוני, אתה מדבר עברית, אתה עובד, צא בבקשה לחיים עצמאיים כמו 6,000 עולים שעברו את מרכז הקליטה הזה מיום הקמתו.

<יהודה שרף: 6,000 עולים היו כאן, רובם ככולם משולבים בחברה הישראלית.

<יהודה שרף: אני מוכן להתמודד בצורה הגונה עם כל שאלה בתחום טיפולי ואני מבטיח שלא תישאר שאלה אחת ללא תשובה.

<יהודה שרף: אולי התשובה לא תספק, זה משהו אחר, אבל לא תישאר שאלה אחת ללא תשובה.

<יהודה שרף: ודבר אחרון, לגבי המועדון.

<יהודה שרף: אני מבקש לומר לך, אדוני ראש המועצה, שכן יש כאן מועדונים לנוער והם כן נמצאים, יש כאן עולים שמגיעים לכאן לבקר חברים שלהם, שהם מחוץ למקום.

<יהודה שרף: אנחנו מדברים פה על מרכז קליטה פתוח, זה לא אולפן עציון ירושלים או קרית גת או באר שבע, שהם מקומות סגורים, שיש מי שיכול לומר אתה נכנס/אתה לא נכנס.

<יהודה שרף: המקום הוא פתוח.

<יהודה שרף: אני מודה, אין לי שליטה כי המקום הוא פתוח, אבל כן יש כאן מועדונים שנותנים שירות לעולים.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: ראשית, בוקר טוב.

אברהם נגוסה: (מדבר באמהרית).

מרדכי יוגב: ברשות יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת אברהם נגוסה, ויושב ראש המועצה וחברתי, חברת הכנסת, ומנהלי המקום, הרב מנחם ולדמן, כל אחד לפי כבודו ומעלתו, השליחים הגדולים ודיירי המקום, מרכז קליטה מבשרת ירושלים, שמו הולך לפניו, ואני באמת מכיר אותו עוד לפני 99' ונדמה לי שב-99' גם באיזה היכרות אישית של אחת מהבנות שלנו שחנכה פה במהלך כשנתיים אולי ואכן באמת שומרת עד היום על קשר עם שתיים-שלוש משפחות.

מרדכי יוגב: אני נדהם מהקשר, כמעט פעמיים בשנה.

מרדכי יוגב: ואני אומר יישר כוח גם לכל מי שפועלים פה, זה מביע את האכפתיות הגדולה שלהם.

מרדכי יוגב: הדבר השני, אני חושב שקיבוץ הגלויות הוא משימה חשובה מאוד בדורות האלה וזו משימה שלא הסתיימה, משימה שעוד יש לנו אתגרים עם השלמה של עולי אתיופיה, עם, בעיתות האחרונות, כמו שאנחנו רואים, ברית המועצות לשעבר, אוקראינה, צרפת, כלל האיחוד האירופאי שבו האנטישמיות גוברת וכלל ארצות העולם, שבהם יש יהודים שרוצים לעלות לישראל, אם ממצוקה או אם מרווחה.

מרדכי יוגב: זה המקום שלהם ואנחנו כולנו רוצים אותם כאן וברוכים הבאים.

מרדכי יוגב: ליהדות אתיופיה, כמו גם מקומות אחרים, יש קשיים מיוחדים, קשיים שלא נפרט, הם ידועים, אני אומר גם לחברתי, יש תהליכים שהם קלים יותר, תהליכים שהם מחייבים תקופות יותר ארוכות.

מרדכי יוגב: אני רוצה להיכנס לדברים קונקרטיים, לפי מה שאני מכיר ומכיר הרבה שנים את יהדות אתיופיה.

מרדכי יוגב: אחת, אני חושב שצריך להמשיך את המגמה שהזכיר יהודה ודוחף אליה הרב מנחם ולדמן ולהעלות את אותה שארית המכונה פלשמורה, אבל זה בעצם אחים, קרובים, שתהליכים שונים של הגלות הביאו אותם להיטמע בין הגויים, אבל יש צורך להעלות וליצור את מרכיב הגיור, בוודאי לקרובים מקרבה ראשונה.

מרדכי יוגב: יישר כוח לכל העוסקים בזה וצריך לדחוף לזה כדי לסיים את הפרשה הזאת יחד עם הגיור כהלכתו ולקרב את כולם ביחד לעם ישראל.

מרדכי יוגב: זה דבר אחד.

מרדכי יוגב: דבר שני, אני אומר פה ואני מסתכל על נציגי הסוכנות בצד של הנכסים של קרן הפנסיה של פורשי הסוכנות, עד נדמה לי שנת 90'.

מרדכי יוגב: גם אם אנקום גרופ וכל הדברים הם ייתכן כשרים, ואנחנו ביקשנו לבדוק אותם בקדנציה הקודמת מהסיבה שכשיצא המכרז תוך פחות מיומיים כבר היה פרסום עיתונאי של הזוכה שפרסם את כל התוצאה עם הדגמים וכל הדברים בעיתונות.

מרדכי יוגב: משהו פה, גם אם הוא כשר, אני לא רוצה להגיד שום דבר נוסף, לכן אני חושב שהוא צריך להיבדק, אבל אני אומר דבר נוסף, הסוכנות בסוף, למעלה, צריכה לתכלל ונדמה לי שמשימת קיבוץ הגלויות עוד לא הסתיימה.

מרדכי יוגב: כשהיא לא הסתיימה, ולא רק לגבי יהדות אתיופיה, אלא יהדות צרפת ואחרות, כמו שהזכרתי, אז המקום הטוב הזה, למרות הוא נדל"ני מאוד והוא נמצא במבואות ירושלים וזה מקום מעולה, אני לא בטוח שיש לו חלופות ולא בטוח שייבנו חלופות לכן יש מקום שאנחנו כוועדה כן נמצא מי בסוף בעל הבית שלו, מי יצטרך להיות זה שיתקן פה גם את התשתיות שכבר 40 שנה אולי לא תוקנו ואיך המקום הזה ממשיך להיות חי ותוסס וגם החדרים הפנויים שבו קולטים יהודים ממקומות נוספים, מהיכן שיידרש ושיבואו, בין אם לתקופות קצרות יותר, כל יהדות וכל גולה ותכנית הפעולה שלה.

מרדכי יוגב: זה הדבר הנוסף שראוי שניגע בו ונעסוק בו ונביא אותו למסלול נכון.

מרדכי יוגב: הדבר האחרון שרשמתי לעצמי הוא החריגים שנמצאים כאן מעבר לתקופה של השלוש שנים, כל אחד ועניינו, מי שצודק ומי שצודק פחות.

מרדכי יוגב: אולי ראוי שנחבר גם את משרד הבינוי והשיכון, שיכול להיות שבקדנציה הקודמת היה מחובר, בקדנציה הזו אני עדיין לא יודע אם הגיע לכך, אני חושב שרצון טוב קיים אצל כולם, ולייצר ועדות משותפות של רווחה ושל שיכון ושל קביעה כמעין בית דין אמיתי, כמובן יחד עם העובדים הסוציאליים של המקום, וקביעה של אחד אחד ואמירה אחד לאחד מה טופס הטיולים שלו, מה הוא נדרש ומה יכול בינוי ושיכון ומה יכולים אחרים לעשות למענו בהתאם למצבו ובכך גם לנסות לצמצם את אלה שנמצאים מעבר לשלוש השנים, יחד עם זה שתתקיים לכל אחד ואחד מהם הדאגה האישית.

מרדכי יוגב: מדובר במאות אנשים, אבל אלה עדיין מספרים שאפשר לחבר את משרד הבינוי אליהם, גם אלינו לוועדה, ולבקש את העבודה המשותפת ואת הפתרון המשותף למצוקתם גם של אלה.

מרדכי יוגב: לומר תודה שוב לאנשים.

מרדכי יוגב: אני אישית נאלץ לעזוב, אבל לבי עם מה שיסוכם פה ועל יד אברהם, כיושב ראש הוועדה, בשביל לעזור בכל מה שאפשר, הן בקליטתם של יהודי אתיופיה והן בכלל.

מרדכי יוגב: יישר כוח לכל העוסקים.

אברהם נגוסה: תודה רבה, חבר הכנסת יוגב.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: תודה, אברהם.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב ראש, הוועדה, חבריי חברי הכנסת, המכובדים כולם.

קסניה סבטלובה: אני קודם כל רציתי להתייחס לכתבה מאוד מרגשת ששודרה אתמול בערוץ 10 על שני הלוחמים מבני העדה האתיופית שסוף סוף אחרי תלאות רבות, שלא היו צריכים לעבור אותם בכלל, הגיעו לגונדר כדי להביא לארץ את המשפחות שלהם שהיו אמורות לעלות מזמן, בואו נגיד את האמת, ואני מקווה שהאנשים האחרים, שגם לחמו ויש להם משפחות שצריכות לעלות, לא יצטרכו לעבור את כל התלאות האלה ולא יצטרכו להגיע לטלוויזיה ולעיתונאים על מנת לממש את האיחוד של המשפחות שלהם שכל כך מצפות לעלות כבר ארצה.

קסניה סבטלובה: אני אקצר בדבריי מאוד, גם מפאת קוצר הזמן וגם בגלל שאני בעיקר באתי ללמוד.

קסניה סבטלובה: גילוי נאות על עצמי, אני לא הייתי במרכז קליטה מאז שעלינו ארצה ממוסקבה בשנת 1991, אז אנחנו נשארנו במרכז הקליטה חודש אחד בלבד, גרנו במלון דיפלומט, בחדר אחד 3 אנשים, ועזבנו ולעולם לא חזרנו וטוב שכך.

קסניה סבטלובה: אמי היא מהנדסת במקצועה הלכה לנקות דירות, היא לא התביישה בזה בחיים ואני חושבת שאף אחד לא צריך להתבייש בשום עבודה שהוא עושה.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שיש פה שתי רמות של בעיות.

קסניה סבטלובה: קודם כל האחת זה ברמה של איך מתנהל מרכז הקליטה, וכל מרכז קליטה שאני ביקרתי בו, אז בזמנו כשהיו לי הרבה חברים שם, טעון שיפור.

קסניה סבטלובה: זה ברור לגמרי.

קסניה סבטלובה: אנשים שמגיעים, כל אחד עם הצרכים שלו, כל אחד עם הבעיות והקושי, וכמובן שהמדינה צריכה להקצות יותר ויותר תקציבים לכך.

קסניה סבטלובה: אנחנו הרי מצפים לעלייה, אז אם אנחנו לא מסוגלים לקלוט את אלה שכבר כאן למה אנחנו קוראים לאנשים נוספים להגיע, מאוקראינה, מרוסיה, מצרפת וממקומות אחרים, אם אין לנו פה אפשרות להתמודד עם אלה שכבר כאן?

קסניה סבטלובה: העניין השני הוא כמובן העניין של האינטגרציה.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שהאנשים שנמצאים פה עשר שנים, 12 שנה, חמש שנים, צריכים לשאוף בכל נפשם לאינטגרציה בחברה הישראלית ולא להיות כאן במרכז הקליטה.

קסניה סבטלובה: נאמרו פה דברים על זה שיש פה צורך במשכנתאות והלוואות, הכול נכון, יחד עם זאת אני רוצה להגיד לכם עוד גילוי נאות על עצמו, אני בת 37, אם ל-2 ילדים, אין לי דירה.

קסניה סבטלובה: אני גרה בשכירות.

קסניה סבטלובה: אז אין פה כלל במדינת ישראל שכולם יוצאים לדירה שלהם.

קסניה סבטלובה: זה כואב והלוואי שלכולם היה, גם לצברים וגם לעולים, אבל אין כרגע, אין אפשרות כזאת.

קסניה סבטלובה: אם יש אפשרות בשכר דירה, כמו שיהודה כאן ציין, אני חושבת שזה פתרון לא רע, אבל מה שכן זה שאנחנו צריכים אולי לעבוד על הבעיה מהכיוון האחר שלה.

קסניה סבטלובה: בעצם למה אנשים לא רוצים לצאת?

קסניה סבטלובה: לא רק בגלל שהם לא יכולים לממן את שכר הדירה, לא רק בגלל שהם לא יכולים עכשיו להגיע לראשון ולחיות שם עם חבר או חברה, אלא בגלל הגזענות אנשים מפחדים לצאת מפה.

קסניה סבטלובה: אני מכירה הרבה חברים שלי שהם מבני העדה האתיופית שאמרו לי שבזמנו ההתמודדות הייתה מאוד קשה, איך יקבלו אותם, האם הילדים שלהם יסבלו כשהם יצטרכו להיקלט באיזה שהוא גן ילדים, האם הם יסבלו כשהם ימצאו דירה או יחפשו דירה.

קסניה סבטלובה: היה פה סיפור לא מזמן במודיעין עם ערבייה נוצרייה, אבל אני יודעת שהיו גם סיפורים כאלה עם בני העדה האתיופית, שאנשים באים ופתאום הם מרגישים שאוקיי, הם רוצים להיות ישראלים אבל לא נותנים להם.

קסניה סבטלובה: אז אני אומרת, אברהם, שצפויה לנו עבודה רבה מאוד בתחום הזה, כדי לגרום לצעירים האלה לצאת מרצונם מכאן.

קסניה סבטלובה: לא להכריח אותם, אני לא יודעת איך בכלל אפשר להכריח כל בן אדם לעזוב את ביתו או מה שהוא חושב לביתו, אלא לגרום להם להבין שמחכים להם בחוץ.

קסניה סבטלובה: זה מה שלא היה לי כשאני הגעתי ב-91', זו הייתה קליטה מאוד קשה, התגברנו על זה בכל מקרה, אבל בוא נגיד שהזיכרונות נשארו.

קסניה סבטלובה: אז אני רוצה, למען אותם עולים שנמצאים עכשיו במרכזי הקליטה, שאנחנו נעבוד ביחד עם הקהילות, עם הסוכנות, עם ראשי המועצות, ובאמת נתמודד עם ה-בעיה, עם הפיל הלבן שבחדר ששמו גזענות.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע מקופת הפנסיה של הסוכנות היהודית בעניין הסטטוס של המקום, מוכרים/לא מוכרים.

<יוסף ריכטר: אני היועץ המשפטי של קופת התגמולים, קופת הפנסיה.

<יוסף ריכטר: בשלב הזה יש לנו שתי עתירות, אחת יש בבית המשפט המחוזי שהגישו צעירי מבשרת והאחת שהתנועה למען איכות השלטון הגישה לבג"צ.

<יוסף ריכטר: ברור לחלוטין שכל זמן שההליכים האלה נמצאים בעיצומם אין מדובר על מכירה.

<יוסף ריכטר: אני גם לא חושב שאם קופת הפנסיה הייתה רוצה למכור היה איש מעלה בדעתו שמישהו יילך ויקנה מתוך סיכון שבג"צ יגיד שמשהו לא בסדר.

<יוסף ריכטר: למרות שאנחנו מאמינים לחלוטין שהכול אצלנו תקין ובסדר במאה אחוז, ואני חוזר ומדגיש, במאה אחוז, אנחנו בשלב זה לא מוכרים וגם הודענו על כך לבג"צ.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הייתה לי שאלה, חבל שיהודה זז לשם, בכל זאת אני אשאל אותה, אם כך אז למה 68 דירות שראינו במצגת שלא אוכלסו הן פנויות?

אברהם נגוסה: למה לא מאכלסים אותם בעולים חדשים?

<סוניה רוט-אדלר: אין עלייה.

אברהם נגוסה: זו הסיבה?

אברהם נגוסה: אבל אני יודע שיש עלייה מאוקראינה, מצרפת.

<סוניה רוט-אדלר: מתוך 17 מרכזי הקליטה שקולטים עלייה מאתיופיה אנחנו נמצאים כרגע בחלק מהם ב-50% תפוסה, בחלק מהם ב-30% ואחרי הקיץ, כשרוב המשפחות שרכשו ייצאו בשעה טובה למקומם הקבוע נהיה עוד פחות.

<סוניה רוט-אדלר: אנחנו ממתינים להחלטת ממשלה שבעזרת ה' נעלה את שארית העולים ואנחנו נקלוט אותם.

<סוניה רוט-אדלר: אני רוצה לציין שבסיום מבצע כנפי יונה רבע מהעולים שהגיעו הגיעו למבשרת.

<סוניה רוט-אדלר: אלה אותם עולים שראינו בשורה של השנה השנייה ואילך.

<יהודה שרף: מי שאחראי על אכלוס מבשרת זה משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: היא ענתה לי על השאלה ששאלתי, אבל מאוד חשוב לי שיהיה לפרוטוקול.

אברהם נגוסה: הוא אמר שלא מוכרים - - -

<סוניה רוט-אדלר: כרגע.

אברהם נגוסה: כרגע, הבנתי, אז אני שאלתי למה לא מאכלסים 68 דירות.

אברהם נגוסה: הסיבה היא שאין עלייה.

<יהודה שרף: נכון.

אברהם נגוסה: לא בגלל שהדירות האלה עומדות למכירה?

<יהודה שרף: נכון להיום ומבחינת אתיופיה יש זרזיף של עלייה, אין עלייה משמעותית.

אברהם נגוסה: אז למה לא קולטים את אוקראינה וצרפת?

<יהודה שרף: האחריות לאכלס את המקום הזה היא של משרד העלייה והקליטה, אני הגוף המטפל.

אברהם נגוסה: אנחנו מסכמים.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכולם.

אברהם נגוסה: כמו שאמרתי בהתחלה, אנחנו באנו לפה לשמוע, לראות ולהתרשם ואז אנחנו עושים דיון בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: אנחנו שמענו מכל הצדדים ותודה על שיתוף הפעולה, תודה על כל המאמצים שעושים הצוות והעולים ואנחנו עכשיו יוצאים לסיור.

אברהם נגוסה: אני מדגיש פה שיש בקשה מנציגי העולים שאנחנו נבקר גם את ההצעה של הדירות שלהם וגם ההצעה של מרכז הקליטה, אם יש.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכולם, אנחנו יוצאים לסיור.

<יהודה שרף: רק כשאתה נכנס לדירה תשאל כמה שנים הבן אדם הזה שם.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: (סיור)

<יהודה שרף: מועדונים.

<יהודה שרף: אני מאחל למועצה שיהיו לה מועדונים כמו הגלריה לבני הנוער.

<יוסי אלישיב: מועדון קשישים, שלוש פעמים בשבוע, חלק נכבד מהפעילות זה עבודות יצירה ואמנות, כשהעבודות האלה מוצעות למכירה למשלחות בעיקר של תיירים מחו"ל ומתוך הארץ, כשמגיעים לבקר אותנו.

<יוסי אלישיב: כמובן שההכנסות מהמכירות של העבודות מגיעות לעולים.

<יוסי אלישיב: מעבר לאמנות יש לנו כאן גם פעילות ספורט פעם בשבוע ופעילות של סדנאות שונות, גם בנושא בריאות, גם משחקים חברתיים וכמובן לדבר עם החבר'ה.

<משה חסדאי: אני רק אציג את האיש היקר, קוראים לו יוסי אלישיב, הוא עובד סוציאלי ותיק מאוד במרכז הקליטה, ואולי אפשר לומר הבכיר באלה שאני מכיר.

<משה חסדאי: כל מה שאתם רואים פה זו עבודה שלו ביחד עם צוות, עם כל החבורה, עם הסומכות.

<משה חסדאי: מי עובדת איתך פה?

<משה חסדאי: כולם פה צוות שלם שכולו קודש להעצים את החבורה המיוחדת הזאת.

<יוסי אלישיב: בשיחות שיש לנו איתם באמת מדברים על העניין שמתגעגעים למי שנשאר באתיופיה.

<יוסי אלישיב: אני חייב לציין את זה.

<יוסי אלישיב: (המשך הסיור)

<שמעון לוי: גברת, מי שקובע את המחיר זה המדינה, עמידר ומשרד הקליטה.

<שמעון לוי: לכל בן אדם שגר פה יש קוד אכלוס.

<שמעון לוי: לצעירים, המדינה החליטה 500 שקל לכל אחד.

<שמעון לוי: אנחנו כחברה, בגלל שהיה קשה לשלם 500 שקל, כל אחד משלם 350 ואנחנו סופגים את ה-150.

<שמעון לוי: לגבי ה-1,500 המדינה החליטה שהפולשים, שלא היו רשומים במרכז הקליטה, על מנת שיעזבו מרכז הקליטה החליט שהם ישלמו 1,500 שקל.

<שמעון לוי: לא אנחנו מחליטים מה גובה הכסף.

<שמעון לוי: עוד מילה.

<שמעון לוי: לגבי ריווח, אישור של משרד ה - - -

<קריאה: אבל מה שהגישו קיבלנו.

<שמעון לוי: אני לא אחראי על העולים.

<קריאה: אולי כדאי שנבקש מנציגי משרד הקליטה והסוכנות היהודית לדווח לוועדה על המקרים שהם לכאורה חשבו שהם לא חוקיים ו - - - להשיב על כל מקרה לגופו.

אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו נפנה אליהם.

<קריאה: לא, אפילו עכשיו בסיור אנחנו מבקשים שהם ישיבו לנו בכתב.

אברהם נגוסה: באמת תסבירו לנו מה בדיוק קורה גם בעניין המדיניות, קביעת שכר הדירה, אני לא יודע, אתה אומר שאיך המדינה קובעת, באיזה תקנות והעניין של האם אתם קובעים את זה.

<שמעון לוי: לא, המדינה.

אברהם נגוסה: אוקיי, אני לא יודע, תסבירו לנו.

<שמעון לוי: איך אתה אומר לא יודע?

<שמעון לוי: אז מי קובע?

אברהם נגוסה: אנחנו נבדוק הכול.

<שמעון לוי: אין בעיה.

אברהם נגוסה: אנחנו מסיימים ואנחנו רוצים הסבר ממשרד הקליטה, מהסוכנות, מהחברה.

אברהם נגוסה: יש עובדות, אני מבקש מכם, אל תגידו לי 'לא חוקי, לא חוקי, לא חוקי'.

אברהם נגוסה: כאשר אנחנו בדקנו כל אחד שאמרתם לא חוקי, זה הפך להיות חוקי.

<שמעון לוי: אתה יודע מתי זה חוקי, כבוד חבר הכנסת?

<שמעון לוי: חוקי זה שמי שאחראי על הדירות אומר לך 'הנה, זה אישור, תן לו דירה'.

<שמעון לוי: אני לא יכול לתת דירה.

<קריאה: זה לא נכון, אתם מחליטים ביניכם.

אברהם נגוסה: מי אומר לכם, אין שום היגיון - - - החדר ש - - -

<שמעון לוי: מישהו צריך לתת את הוראת האכלוס, זה הכול.

<שמעון לוי: אתה צריך אסמכתא לכל הוראה, אלה לא דירות שלי.

אברהם נגוסה: אז הסבר.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: תודה רבה, אנחנו סיימנו.