הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 6, 2015-07-07 13:00

יפעת שאשא ביטון: צהרים טובים לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לפתוח את הדיון בוועדה לזכויות הילד.

יפעת שאשא ביטון: את הדיון נקדיש לנושא אלימות ושוטטות של בני נוער בחודשי הקיץ והיערכות הרשויות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שחודשי הקיץ מזמנים גם את אווירת החופש וגם ריבוי של שעות פנאי.

יפעת שאשא ביטון: בני הנוער שלנו, בין אם הם מופעלים בחלק משעות היום, או יותר מכך, ובין אם לא, מוצאים להם את הזמן גם קצת להשתעמם ולעשות עוד כל מיני דברים ביחד אם אנחנו לא נותנים הכוונה נכונה ולא באמת מסייעים להם להתמודד עם חודשי הקיץ בצורה מיטבית.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כאן כדי לשמוע על ההתמודדות של כל אחד מן הגופים עם חודשי הקיץ, עם סוגיית הנוער.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן נציגי רשויות מקומיות וראשי רשויות מקומיות שנשמח לשמוע איך הם נערכו לחודשי הקיץ כדי למזער את תופעת השוטטות של בני נוער ברחובות וכמובן למזער את תופעות האלימות.

יפעת שאשא ביטון: נפתח את הדיון עם נציגת משרד החינוך, דורית בר חי, בבקשה.

<דורית בר חי: משרד החינוך נערך מראש לקראת הקיץ במספר תוכניות: תוכנית שנקראת "קיץ אחר" או "קיץ בטוח"; "ערי ילדים ונוער", שזה פעילות שנערכת בפרישה ארצית; "מתחברים לנוער בחופים" – באילת, בחוף ירושלים, בכיכר החתולות, בתל-אביב, בשני חופים בטבריה: לבנון ודוגית; "יורדים בטוח לאילת" – יושבים על-ידי נציגי אילת – שזה גם ליווי של בני הנוער באוטובוסים בנסיעות חצות בירידה לאילת וגם ליווי בתוך העיר אילת ביום ובלילה; יש כמובן קייטנות דיגיטליות ועוד ועוד.

<דורית בר חי: יש תוכנית עשירה מאוד.

<דורית בר חי: הקיץ מבחינת משרד החינוך מלא בפעילויות.

<דורית בר חי: יצאה אפליקציה, יש אתר אינטרנט, המידע נגיש לנוער בכל רשות מקומית: מה יש, מתי, אם זה מסיבת אוזניות כזאת או אחרת או פעילות ספורטיבית וכולי.

<דורית בר חי: יש כאן ממש מגוון פעילויות.

<דורית בר חי: יש את העניין שמתחבר לכולם ויש את "מתחברים לנוער בחופים" שמתייחס במיוחד לנוער בסיכון.

<דורית בר חי: כל התוכניות נעשות בשיתוף השלטון המקומי, משרדי הממשלה, הרווחה, הבריאות וכולי.

<דורית בר חי: המטרה למנוע מצבי סיכון של בני הנוער, לאפשר להם לעבור את הקיץ בצורה בטוחה, טובה ואיכותית ולעבור אותו בשלום.

<דורית בר חי: אני חייבת לומר שיש פעילות של מניעה לקראת הקיץ, תוכניות חינוכיות לכל הגילאים, מהגילאים הנמוכים ועד י"ב, להיערכות לקראת הקיץ: מה לעשות, מה לא לעשות, איך להתנהג, בתוכנית חינוכית מובנית ומסודרת.

יפעת שאשא ביטון: בתוך מערכת החינוך?

יפעת שאשא ביטון: במהלך השגרתי של שנת הלימודים?

<דורית בר חי: לפני שיוצאים לחופשת הקיץ, בשעות המחנך, בהיערכות לקראת הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שאת התוכניות שמשרד החינוך מציע, מה שאת תיארת כאן, אתם עושים בשיתוף הרשויות המקומיות?

<דורית בר חי: ברור, השלטון המקומי אתנו בוודאי, יד ביד.

יפעת שאשא ביטון: זה וולונטרי מצד הרשות המקומית?

יפעת שאשא ביטון: כלומר זה פועל רק ברשויות מקומיות שמשתפות פעולה עם התוכניות שלכם, או אנחנו יכולים למצוא את זה בעצם בכל רשות מקומית בארץ?

יוסף ג'בארין: מה המימון?

יוסף ג'בארין: זה מימון של משרד החינוך?

<דורית בר חי: זה מימון של משרד החינוך בשיתוף הרשויות המקומיות.

<דורית בר חי: יש כאן היערכות תקציבית מיוחדת.

<דורית בר חי: היום למשל "ערי ילדים ונוער" יש ב-63 רשויות מקומיות.

<דורית בר חי: צריך איזה תנאי בסיסי, שיש יחידת נוער פועלת, שיש מנהל יחידת נוער, שיש עם מי לעבוד ברשות המקומית.

<דורית בר חי: אם אין עם מי לעבוד ברשות המקומית ולא עומדים בתנאים בסיסיים של מי יפעיל את התוכנית אז כמובן זה לא יכול להתקיים.

יוסף ג'בארין: מה שיעור ההשתתפות של המשרד?

<דורית בר חי: המאצ'ינג: אני חושבת שזה 50%-50%.

<דורית בר חי: לא נגעתי בעניין התקציב.

יפעת שאשא ביטון: כל אחד יקבל רשות דיבור כדי שנוכל לשמוע את כולם.

יוסף ג'בארין: זה 63 רשויות מקומיות?

<דורית בר חי: 63 רשויות מקומיות שיש בהן "ערי ילדים ונוער", שזה פעילות מרוכזת בשבוע אחד – "עיר הנוער" כפי שהיה פעם – פעילות ממוקדת של הפעלות ואמנות והופעת אמנים בערב, ימים שלמים של ריכוז פעילות.

<דורית בר חי: אני יכולה לתת דוגמאות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על שבוע מרוכז או על תוכנית מתמשכת?

<דורית בר חי: תלוי איזו תוכנית.

<דורית בר חי: אם זה "עיר הילדים והנוער" – כל רשות מקומית בוחרת את השבוע המרוכז שלה או את הימים שלה.

<דורית בר חי: אם זה למשל "יורדים בטוח לאילת", שאני באופן אישי אחראית על התוכנית הזאת, אז זה במשך 4 שבועות, מ-18 ביולי ועד 20 באוגוסט.

<דורית בר חי: אנחנו צופים בשבועות האלה לפגוש את עיקר בני הנוער שיורדים לאילת, שזה 250,000 בני נוער שלא קשורים לעיר אילת.

<דורית בר חי: יש מאסות של עשרות אוטובוסים בלילה אחד שמגיעים לאילת ויש מישהו שצריך לקלוט אותם, ללוות אותם, לשמש להם מבוגר אחראי.

<דורית בר חי: זה מה שאנחנו עושים.

<דורית בר חי: אנחנו פעילים שם כמעט חודש שלם.

יפעת שאשא ביטון: שאלה אחרונה בעניין הזה, יש לכם תהליך של הערכה, מדידה, בקרה לגבי מקרי האלימות לפני שהתוכנית הופעלה אל מול מה שקורה עכשיו במציאות הנוכחית שבה אתם נמצאים בשטח?

יפעת שאשא ביטון: ואם את יודעת, מה היקף בני הנוער שמשתתפים בתוכניות האלה?

<דורית בר חי: לגבי מדידה והערכה אני יכולה להגיד, אין לי את התשובה הזאת לגבי כל התוכניות.

<דורית בר חי: אני יודעת שבתוכנית שאני עוסקת בה באילת באופן מובהק אנשי "אגד" למשל טענו שליווי באוטובוסים באילת הפחית לאפס את הוונדליזם והאלימות בנסיעה שמלווה על-ידי הסטודנטים.

<דורית בר חי: לא כל האוטובוסים מלווים, לכן יש לנו בקרה בין מקרה שיש ליווי למקרה שאין ליווי.

יוסף ג'בארין: דיברת על 63 רשויות מקומיות.

יוסף ג'בארין: האם יש גם רשויות מקומיות ערביות בתוך זה?

<דורית בר חי: יש גם רשויות מקומיות ערביות.

<דורית בר חי: אני יכולה לבדוק את זה ולענות תשובה מסודרת.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, אתה רוצה לדבר עכשיו או אחר-כך?

יוסף ג'בארין: רציתי לשמוע עוד.

יפעת שאשא ביטון: נשמע את האנשים בצורה מסודרת ואחר-כך תקבל את רשות הדיבור.

יפעת שאשא ביטון: תרשום לך שאלות, תוכל לשאול אותן במרוכז אחר-כך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, דורית בר חי.

יפעת שאשא ביטון: נעבור לראש עיריית אילת, שאני מברכת על נוכחותו, כל הכבוד שעשית את הדרך.

מאיר יצחק הלוי: אני מכהן כראש עיריית אילת ב-12 השנים האחרונות.

מאיר יצחק הלוי: נמצאת אתי איריס כהן, מנהלת המתנ"סים.

מאיר יצחק הלוי: הרשות שלנו אמונה ומופקדת, בין היתר, גם על פעילות הנוער וגם על פעילות הנוער המאתגר, היחידה לקידום נוער.

מאיר יצחק הלוי: הכרנו את האתגר הגדול לתת מענה בשני מעגלים של התייחסות.

מאיר יצחק הלוי: המעגל האחד הוא הילדים שלנו שבמשך כל השנה מתייחסים אליהם, כל השנה שומרים עליהם והעירייה נותנת להם מגוון רחב של פעילויות בקשת של גירויים.

מאיר יצחק הלוי: המעגל הנוסף, שהוא ייחודי בעיקר לאילת, אני מניח שקריית גת או כל עיר אחרת לא מתמודדת עם מה שאנחנו מתמודדים, זה לארח במהלך חודשי הקיץ – לא רק, אבל בואו נתמקד בחודשי הקיץ – מאות אלפים מילדיכם שמגיעים אלינו ואנחנו חושבים שאנחנו צריכים לתת להם איזו מנה של התייחסות.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו עושים את זה כבר כמדומני 10 שנים, עוד לפני שמשרד החינוך נכנס, כאשר כל הצוות הרלוונטי – מנחים, עובדים סוציאליים, פסיכולוגים – כל גורם הופך את היום ללילה ובעצם עוברים "לילות לבנים".

מאיר יצחק הלוי: כל הגורמים הללו מקימים במרכז, ב"סנטר" התיירותי, אוהל שאליו מתכנסים בני נוער.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, חשוב להזכיר, אני רוצה להזכיר את זה, וגם ארצה שבאמצעותך, גברתי היושבת-ראש, תעבירי את מה שאני מבקש, היו 4 או 5 שנים מדהימות כשחיל החינוך החליט להעמיד אוהל שבו איפשר שבני הנוער ייחשפו – הרי מדובר בנוער שחלקו לקראת גיוס – לחילות צה"ל.

מאיר יצחק הלוי: בנו אוהל עם להקות צבאיות שהיה תוסף מאוד-מאוד איכותי, מאוד-מאוד ערכי לפעילות.

מאיר יצחק הלוי: הנושא נפל משיקולים כלכליים, וחבל.

מאיר יצחק הלוי: זה "כסף קטן" אל מול המשימה והערך הגדול.

מאיר יצחק הלוי: לכן אני חושב שאם באמצעותך תצא איזו קריאה – אני כמובן אוציא קריאה בעצמי – אז יהיה יותר מאשר נכון לעשות את זה.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד ואחרי זה, אם תאפשרי, איריס כהן תציג את מגוון הפעולות המדהים שנעשה בדרך כלל מהשבוע השלישי של חודש יולי ועד השבוע השלישי של חודש אוגוסט, כלומר חודש ימים שכל הצוותים שלנו מתכנסים.

מאיר יצחק הלוי: בשנים האחרונות, כפי שנאמר, יש את תמיכת משרד החינוך אבל אני רוצה להגיד – ולא באתי לכאן למסע של "שנור" וגם לא של נהי ובכי – שנכון להיום ההשקעות מבחינתנו הן לא 50%-50%.

מאיר יצחק הלוי: אם תרצו, במקרה הטוב זה 20%-80%, כאשר ה-80% זה אנחנו.

מאיר יצחק הלוי: אני לא יודע באיזה ווליום נמשיך בשנה הבאה.

מאיר יצחק הלוי: יש לי תחושה שאני הולך לצמצם את זה כי אני חושב שהמשימה הזו היא משימה לאומית.

מאיר יצחק הלוי: פניתי גם למרכז השלטון המקומי, לחברי, למנכ"ל ולשאר הגורמים, לוועדת החינוך של מרכז השלטון המקומי.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי: "חברים, בסיכומו של יום אני מארח את הילדים שלכם".

מאיר יצחק הלוי: מעבר לכך שאני מקבל הרבה אמפתיה – אני מקבל את זה במנות גדושות, בעניין הזה כל החברים שלי נדיבים מאוד – חשבתי שיהיה נכון שנחשוב על מנגנון נוסף שהוא מנגנון לאומי.

מאיר יצחק הלוי: מגיעים לכאן רבע מיליון צעירים – צריך לראות את התמונה, גברתי היושבת-ראש: בשעה 5:30 בבוקר מגיעים לעיר אילת 80-90 אוטובוסים ומורידים בני נוער.

מאיר יצחק הלוי: רק התמונה הזאת מספיקה כדי להבין באיזו רמת תחזוקה אני צריך לתחזק את עיר.

מאיר יצחק הלוי: לכן ההוצאות הן לא רק באוהל, הן הוצאות במעגלים רבים.

יפעת שאשא ביטון: בהקשר הזה אני רוצה, ברשותך, לשאול שאלה.

יפעת שאשא ביטון: אתה מציין שאתם מתחילים את הפעילות בשבוע השלישי של חודש יולי.

<איריס כהן: התחלנו את זה ב-5 ביולי, ביום ראשון, אבל הפעילות הולכת ומתרחבת מכיוון שאנחנו מכירים את ההתנהלות של העיר במובן הזה, מתי בני הנוער מגיעים.

יפעת שאשא ביטון: רציתי לשאול אם זה מתוך הכרות של השטח, הכרות של הדינמיקה של השטח?

<איריס כהן: כן.

מאיר יצחק הלוי: לחבר'ה שלנו, לצעירים שלנו, לילדים שלנו – אעניק לך בסוף את כל המסמכים, כולל חולצה שאנחנו הוצאנו – אנחנו נותנים מענה במשך כל השנה, וביולי-אוגוסט ניתן מענה מתוגבר.

מאיר יצחק הלוי: ההתכנסות שמדברת עליה איריס כהן היא משום שאנחנו יודעים מהניסיון שלנו שבדרך כלל מהשבוע השלישי של חודש יולי – יש לכך סיבות, אם תרצי נספר גם עליהן – ועד השבוע השלישי של חודש אוגוסט זה המאסה העיקרית, ולכן שם אנחנו ממקדים מאמץ.

מאיר יצחק הלוי: אני חייב להגיד שאנחנו לוקחים פה צוות שלם של עשרות אנשים, כולל הורים מתנדבים, כולל עובדים סוציאליים, שאנחנו משנים את שגרת החיים שלהם, שבתקופת החופש הם צריכים לעבוד בהיקף כפול ומכופל.

יפעת שאשא ביטון: כלומר, יש פה שיתופי פעולה גם עם הורים.

מאיר יצחק הלוי: שיתוף הפעולה הוא עם משרד החינוך, בווליום שהמשרד מחליט, רוצה ויכול.

מאיר יצחק הלוי: אודה ולא אבוש, אני מצפה שזה יהיה פי שלוש או ארבע ממה שקורה היום.

מאיר יצחק הלוי: עם כל החיבה היתרה שיש לנו למינהל חברה ונוער, אני בוגר של המינהל הזה ומכיר אותו היטב, אבל אני חושב שצריך לעשות עוד ועוד.

מאיר יצחק הלוי: יש לנו שיתוף פעולה עם המשטרה.

יפעת שאשא ביטון: תיכף נגיע לכל הגורמים, ארצה לשמוע את כולם.

מאיר יצחק הלוי: הבאתי בזמנו גם את "עלם" כשותפים ועוד, "עיר ללא אלימות", הוועדה לילדים ונוער.

מאיר יצחק הלוי: יש לא מעט שיתופי פעולה.

יפעת שאשא ביטון: ניתן את רשות הדיבור לאיריס כהן כדי שתוכל להשלים את הדברים, לעשות את זה בצורה מסודרת, ואחר-כך נמשיך לגורמים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

<איריס כהן: ההנחה שעומדת בבסיס התוכניות שלנו לילדים ונוער בסיכון היא שבני הנוער והילדים זקוקים לנו כל השנה במשך כל היממה.

<איריס כהן: יותר הם זקוקים לנו בזמנים שאין בית-ספר.

<איריס כהן: הבסיס הזה בעצם מהווה תשתית לבניית כל התוכניות שלנו.

<איריס כהן: אנחנו פועלים בכל העיר, בעיקר בזירות שאנחנו יודעים שיש בהן התכנסות של בני נוער.

<איריס כהן: תוכנית הקיץ שלנו יש לה המון שותפים: הוועדה הלאומית לילדים ונוער בסיכון היא שותף משמעותי מאוד שמממן חלק מן העלויות שלנו, ויש לנו שותפים בתוך העיר ובארץ, באמת כל מי שיכול להושיט עזרה.

<איריס כהן: שוב, כפי שראש העירייה אמר, בנתונים שאנחנו אוספים בכל שנה אנחנו יודעים שאנחנו מטפלים ונוגעים – 90% הם ילדי ישראל ו-10% הם ילדים שלנו.

<איריס כהן: תוכנית הקיץ מתחילה ביריד תעסוקה לבני נוער כי אנחנו מעוניינים שבני הנוער שלנו יעבדו ויהיו עסוקים ויהיו עייפים ופחות יבלו.

<איריס כהן: היא מתחילה בספורט לילי.

<איריס כהן: ביום ראשון נתחיל במתחמי ספורט ליליים שפעילים ממש בכל השבוע – גם שחייה לילית, גם מתחם של כדורגל וכדורסל, סקייטבורד וכולי.

יפעת שאשא ביטון: בני הנוער מגיעים?

<איריס כהן: בני הנוער מגיעים והכול בחינם, חשוב מאוד לציין את זה.

<איריס כהן: תוכנית הקיץ, מה שנקרא "חופים" או "יורדים בטוח לאילת", מתחילה בעצם בצוותי יישוּג, צוותים של נוער – שדרך אגב, היום ומחר נמצאים בהכשרה לקראת התוכנית הזאת – שעושים תהליך של יישוג, יוצאים אל השטח, אל מוקדי הבילוי של בני הנוער, מדברים איתם, יוצרים קשר, מנסים פשוט לדעת ולזהות רגישות וקשיים ולסייע במידת הצורך ממש במקום שהם נמצאים בו.

<איריס כהן: החלק של משרד החינוך עבר אלינו בעצם.

<איריס כהן: הוא הביא את העובדה שאנחנו בעצם מתחברים אליהם כבר ממקום המוצא שלהם.

<איריס כהן: הם מלווים אותם באוטובוסים לאילת.

<איריס כהן: אנחנו מחלקים להם חוברות של "עשה ואל תעשה בעיר אילת", נותנים להם מידע איך להעביר את החופשה בצורה בטוחה ולחזור הביתה בשלום.

<איריס כהן: אני רוצה לציין שבני נוער שיורדים לאילת, גם אם הם בני הנוער הכי טובים בבית שלהם, מגיעים כדי לפרוק עול.

יפעת שאשא ביטון: מגיעים לחופש.

<איריס כהן: ובחופש זזים קצת מהגבולות ומהמסגרת.

<איריס כהן: לכן התפקיד שלנו באמת ליישר אותם.

<איריס כהן: אנחנו מפנים אותם אל המוקדים שיש בהם פיקוח שלנו ומזמינים אותם לסיים את החופשה בבטחה.

<איריס כהן: אנחנו מדברים על מתחם האוהל, על מתחם של ספורט, על מסיבות שאנחנו עושים, והכול בפיקוח של אנשי צוות.

<איריס כהן: בתוכנית הזאת לוקחים חלק 50 מדריכים ועובדי נוער ועוד מעגלים נוספים גדולים של מתנדבים.

<איריס כהן: זה ממש חמ"ל.

<איריס כהן: כולם עובדים בלילות, מתגייסים לעבוד בלילות.

<איריס כהן: לא פשוט להתחיל לעבוד ב-9 בלילה.

יפעת שאשא ביטון: להחליף את היום בלילה.

יפעת שאשא ביטון: צריך להתאים כנראה.

<איריס כהן: בדיוק, להיות קשובים ולתת את המענה שבני הנוער זקוקים לו.

<לילי הלפרין: הצעירים משלמים משהו?

<איריס כהן: בני הנוער מקבלים את השירותים הללו בחינם.

יפעת שאשא ביטון: שאלה בהקשר הזה.

יפעת שאשא ביטון: אתם מדברים על מתחמים פתוחים וזה גם בחינם.

יפעת שאשא ביטון: יש לכם יכולת לבקר שלא נכנסים בגירים לתוך המתחמים האלה?

יפעת שאשא ביטון: אתם מצליחים לשמור על בני הנוער?

<איריס כהן: בוודאי, המתחמים מפוקחים.

<איריס כהן: למשל האוהל ממש מגודר ויש שומר בכניסה והוא שם לב.

מאיר יצחק הלוי: ליד הגשר.

<איריס כהן: צריך להיכנס לשם בלבוש הולם.

<איריס כהן: יש כללי התנהגות מה עושים ואיך נכנסים.

<איריס כהן: יש צוות מתוגבר מאוד בשטח אז אנחנו רואים ונותנים את הדעת על הנושאים האלה.

<איריס כהן: בוודאי, אנחנו מפרידים בין בגירים לבין צעירים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו נציגוּת של עיריית תל-אביב-יפו, נשמח לשמוע גם אתכם.

<מושיקו בלס: אני מנהל את מדור תנועות הנוער במחלקה לנוער וצעירים של עיריית תל-אביב-יפו ואני נמצא פה ביחד עם רונה ריימן, מנהלת פרויקט "שיחה לילית".

<מושיקו בלס: אני מתחבר לדברים שאמרה איריס כהן, גם סביב הפעילות בקיץ.

<מושיקו בלס: גם אנחנו בתל-אביב-יפו מהווים מוקד לקליטה של בני נוער, גם מחוץ לעיר וגם מתוך העיר.

<מושיקו בלס: אספר על הפרויקט הספציפי הזה כי זה פרויקט שקיים כבר 5 שנים בתל-אביב-יפו, סיורים ניידים במרחב הציבורי, כאשר המטרה המרכזית שלהם היא קודם כול פעילות חינוכית-חברתית לבני הנוער בשעות הקטנות של הלילה וצמצום התנהגות סיכונית ומטרדי רעש לשכנים.

<מושיקו בלס: בעצם מי שמנהל את הצוותים האלה זה רכזים שלנו ממרכזי הנוער השכונתיים, שגם ביום עושים פעילות וגם בלילה יוצאים לפעילות.

<מושיקו בלס: בדרך כלל הם פעילים במרחב שבו הם רכזי נוער שכונתיים, מתוך עניין שאת בני הנוער שאנחנו פוגשים בלילות נוכל להזמין גם לפעילות במרחב שקרוב לביתם וגם נוכל להזמין אותם בשוטף לפעילות השנתית.

<מושיקו בלס: ביחד אתנו בסיור נמצאים חיילים שנמצאים אצלנו בפרק משימה ושי"ן-שי"נים וסטודנטים מתל-אביב-יפו שמקבלים מלגה.

<מושיקו בלס: דרך מינהל חברה ונוער קיבלנו גם סטודנטים דרך "ידידים".

<מושיקו בלס: אחד הדברים שעשינו לפני שהתחיל הקיץ, כבר לפני חודשיים, כינסנו את כל הגורמים שנמצאים גם לאורך השנה בתוך הגינות הציבוריות וגם את סל"ע (הסיירת לביטחון עירוני), ביחד עשינו ישיבה איך אנחנו מאתרים את בני הנוער, איפה הם נפגשים, איך אנחנו מגיעים אליהם.

<מושיקו בלס: מתוך הכרות משנים קודמות, מדברים שקרו, לפעמים היתה מגיעה המשטרה והיתה מסלקת את הנוער אבל הוא היה חוזר אחרי 10 דקות לאותו מקום או עובר לשכונה הסמוכה.

<מושיקו בלס: השנה כינסנו את כל הגורמים, כולל "עלם", כולל "אכפת", שזה קידום נוער אצלנו.

<מושיקו בלס: קודם כול, אנחנו מרשתים את העיר מבחינת הפעילות, איך אנחנו דואגים שברוב הגינות הגדולות או בגינות שיש בהן ריכוז של בני נוער תהיה נוכחות של מבוגר.

<מושיקו בלס: אנחנו למדים שגם אם בני הנוער לא מגיעים ספציפית לשבת סביב המחצלת, עצם זה שיש מבוגר שיושב בגינה מצמצם את ההתנהגות הסיכונית בקרב בני הנוער.

<מושיקו בלס: אחד הדברים שאנחנו עושים כשאנחנו מגיעים לגינה ואנחנו רואים בני נוער שפחות מתחברים למחצלת, אנחנו ניגשים אליהם ואומרים: "אם אתם צריכים משהו אנחנו יושבים פה, תבואו".

<מושיקו בלס: זה נותן איזו דלת לבני הנוער גם להצטרף מאוחר יותר וגם במידה והם מרגישים שיש סכנה כזו או אחרת לפנות אלינו.

<מושיקו בלס: שיתוף הפעולה שלנו מול הסיירת לביטחון עירוני עובד פעמיים.

<מושיקו בלס: אחת, לתת תחושה של ביטחון גם לרכזים שנמצאים בשטח עם הצוותים, ושתיים, כדי לעזור לנו לאתר "נקודות חמות".

<מושיקו בלס: אנחנו עובדים איתם בשיתוף פעולה מלא.

<מושיקו בלס: הם שולחים אלינו מידי יום חמישי סיכום של השבוע, של כל "הנקודות החמות", ואנחנו מידי יום ראשון שולחים אליהם את סידור המשמרות שלנו עם הרכזים שנמצאים בשטח.

<מושיקו בלס: כלומר, רכז סיור של סל"ע יכול להתקשר בטלפון לרכז המשמרת, ולהיפך.

<מושיקו בלס: הם עושים שיחת הכרות בהתחלה כדי להכיר אחד את השני, מי נמצא בשטח.

יפעת שאשא ביטון: שאלה בהקשר הזה, רק כדי לסגור את המעגל של מה שדיברת.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לדעת בכמה צוותים מדובר, על איזו פרישה מדברים.

<מושיקו בלס: למה אנחנו עובדים על 3 סיורים?

<מושיקו בלס: אחד עושה את סיור צפון, רחוב רוטשילד וצפונה, אחד עושה סיור באזור הדרום ואחד ספציפית ממוקד ליפו.

יפעת שאשא ביטון: במהלך הסיור הוא מגיע למספר מוקדים?

<מושיקו בלס: הוא מגיע למספר מוקדים.

<מושיקו בלס: הוא מגיע למוקד, אם יש בו בני נוער אנחנו מתחברים ועושים שם פעילות, נשארים שם בדרך כלל בין שעה לשעה וחצי ואז עוברים הלאה.

<מושיקו בלס: היום אנחנו מחוברים גם לתושבים.

<מושיקו בלס: גם לתושבים יש את מספרי הטלפון של הרכזים בשטח והם יכולים להתקשר בטלפון.

יפעת שאשא ביטון: ולהעיד על "נקודות חמות".

<מושיקו בלס: בגלל שאנחנו יודעים ש-3 סיורים זה לא בהכרח מספיק לעיר כמו תל-אביב-יפו אנחנו מכשירים גם אנשים בשטח שמצטרפים אלינו.

<מושיקו בלס: יש היום את גרעין "התקווה" של "בני עקיבא" וחבר'ה שהם סטודנטים.

<מושיקו בלס: אנחנו מכשירים אותם לפני הקיץ והופכים אותם להיות צוות שלנו, כשיש רכז מטעמם שגם מעביר אלינו דוח מה היה בכל לילה כדי שנוכל לעשות המשך טיפול, ואותו דבר עם שי"ן-שי"נים והמדריכים שלהם.

<מושיקו בלס: כלומר, אנחנו מאגמים את כל המשאבים.

יפעת שאשא ביטון: הורים, סיירות הורים.

<מושיקו בלס: היום בתל-אביב-יפו יש את סיירת ההורים הכי גדולה, היא עומדת על 300 מתנדבים שנמצאים בסיירת הורים, ביניהם גם חברי מועצה, וגם יש לנו 7 סיירות, כולל סיירת שעכשיו קמה שמורכבת מאזרחים ותיקים ואזרחים מן הקהילה הזרה.

<רונה ריימן: חשוב לציין שהם פועלים לאורך כל השנה, לא רק בקיץ.

<רונה ריימן: זה פעילות שנתית ובכל סוף שבוע, בחמישי-שישי הם יוצאים לשטח.

יפעת שאשא ביטון: בקיץ הפעילות מתוגברת?

<מושיקו בלס: בקיץ הפעילות מתוגברת, גם בהורים וגם דרך החבר'ה שלנו.

<מושיקו בלס: מכיוון שאנחנו יודעים היום לתת מענה בעיקר לנוער נורמטיבי, כך נקרא לזה, למרות שבקיץ כולם הופכים להיות נוער בסיכון, אז אנחנו יודעים לתת מענה נורמטיבי.

<מושיקו בלס: אנחנו בקשר עם המסגרות ששותפות או מקבילות אלינו והרכזים שלנו היום יודעים, לצורך העניין אם איתרו נער בגן מאיר והוא מספר שההורים שלו זרקו אותו מהבית ואין לו איפה לישון אז הרכזים יודעים לתת מענה, לספק לו מקום לינה ללילה.

<מושיקו בלס: ועדיין אנחנו אוספים כמה שיותר מידע כדי שנוכל לעשות המשך טיפול.

יפעת שאשא ביטון: אתה מציין פה נקודה חשובה.

יפעת שאשא ביטון: אתם נתקלים במקרים שהם הרבה מעבר לטיפול שלכם, אנחנו מדברים על רשויות רווחה ואחרות.

יפעת שאשא ביטון: אתם בסנכרון איתם?

יפעת שאשא ביטון: בקשר איתם?

יפעת שאשא ביטון: בתקשורת?

<רונה ריימן: כן, לחלוטין.

<רונה ריימן: אחד המפגשים עליהם מושיקו בלס סיפר של שיתוף הפעולה עם כל הגורמים כלל גם את מחלקת "אכפת", שאחראית על כל נוער הקצה.

<רונה ריימן: יש להם שם עובדים סוציאליים.

<רונה ריימן: הם בקשר שוטף עם הרווחה והם יודעים לתת את המענה המקצועי.

<מושיקו בלס: הקושי המרכזי שיש לנו ברמה התקציבית ועליו צריך לתת מענה הוא סופי שבוע.

<מושיקו בלס: נכון שגם בחופש הגדול וגם בימים רגילים אמנם הם פועלים ועובדים כמו בסופי שבוע, אבל עדיין אנחנו משלמים או מעסיקים את העובדים בשכר יום חול.

<מושיקו בלס: אבל בסופי שבוע יש כאן דילמה: האם לקחת את התקציב שלך ולהגיד "אשקיע אותו בפעילויות באמצע השבוע", או לקחת אותו לסופי שבוע.

<מושיקו בלס: בעיני באופן כללי צריך לחשוב על סופי השבוע לאורך השנה, לאו דווקא ספציפית בקיץ, סביב מענה לנוער.

<מושיקו בלס: אמנם הילדים נמצאים 180 ימים בלימודים אבל במשך 185 ימים הם נמצאים בחופשים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: פרט למשרד החינוך יש כאן נציגים ממשרדי ממשלה נוספים?

<אהרון שבי: משרד הרווחה כאן.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן נציגי משרדי ממשלה נוספים וניתן להם את זכות הדיבור.

יוסף ג'בארין: קודם כול, הפעילות עליה שמענו באילת ובתל-אביב היא כמובן פעילות מבורכת.

יוסף ג'בארין: אני מניח שצברתם גם ניסיון ולכן אפשר לקדם עוד יותר את הפעילות הזאת, אבל אני חייב לומר שאני מודאג יותר מן המצב ברשויות מקומיות במעמד סוציו-אקונומי נמוך.

יוסף ג'בארין: לכן לא סתם שאלתי על המאצ'ינג כי אני מכיר את התופעה הבעייתית מאוד הזאת, שדווקא רשויות מקומיות חלשות במעמד סוציו-אקונומי נמוך, דווקא שם מתקשים לקיים פעילויות בתקופת הקיץ ודווקא כשיש דרישה של מאצ'ינג, 50% או אפילו פחות, גם כשזה מגיע ל-25% הם מתקשים לעמוד בנטל הזה.

יוסף ג'בארין: ולכן צריך לעשות בדיקה יותר מעמיקה לגבי הרשויות החלשות שנמצאות באשכולות הכלכליים הנמוכים: 1, 2, 3.

יוסף ג'בארין: אנחנו יודעים גם שרבות מהרשויות המקומיות שם הן מהחברה הערבית וחלקן אולי גם מהישובים הדתיים.

יוסף ג'בארין: אני אומר את זה גם כמי שבא מישוב ערבי.

יוסף ג'בארין: תקופת הקיץ קשה מאוד.

יוסף ג'בארין: אמנם זה משרד אחר, משרד התרבות.

יוסף ג'בארין: אני מניח שאתם גם מודעים לאותו דוח צרכים של משרד התרבות, שקבע שכמעט ואין פעילות תרבותית בישובים הללו, לא מתנ"סים, לא תיאטרונים, בקושי יש בתי קולנוע.

יוסף ג'בארין: לכן אני מזהה תופעה קשה מאוד שמדאיגה את ההורים, שבתקופה של שני חודשי הקיץ אין כמעט שום תוכנית לתלמידים הללו.

יוסף ג'בארין: אני מניח שתיכף נשמע גם את משרד הרווחה, אבל אני חושב שצריך לתת תשומת לב מיוחדת דווקא לרשויות המקומיות הללו שלא יכולות לעמוד במאצ'ינג כי שם זה אוסף של ילדים במצב סוציו-אקונומי קשה ויש גם ייצוג מוגבר של ילדים בסיכון.

יוסף ג'בארין: אני לא יודע אם יש כאן אנשים מן המועצה הלאומית לשלום הילד אבל הנתונים שם ברורים מאוד.

יוסף ג'בארין: בכל הקשור לפילוח המגזרי, כשמדובר על בני נוער בסיכון, יותר מ-40%-45% מבני הנוער בסיכון בישראל הם בני נוער ערבים.

יוסף ג'בארין: זה אומר שצריך גם למקד אולי את המשאבים שקיימים במקומות היותר בעייתיים או ללכת פשוט לפי הצרכים.

יוסף ג'בארין: אני גם לא בטוח שאני מסכים עם דורית בר חי לעניין הקביעה שאנחנו נפעל רק במקומות שיש מחלקה לנוער ומנהל וכדומה כי דווקא במקומות שלא מספיק מאורגנים, דווקא שם אולי יש יותר צרכים.

יוסף ג'בארין: לכן אני מקווה מאוד שאולי לקראת הקיץ הבא – כי לקיץ הזה זה כבר מאוחר – תהיה דאגה למקד איפה הצרכים הללו קיימים, בישובים במעמד סוציו-אקונומי חלש, בישובים שיש להם ייצוג מוגבר של נוער בסיכון ולהיות בתיאום עם משרד הרווחה ודווקא שם להשקיע את המשאבים.

יוסף ג'בארין: הנה, שמענו שאילת הצליחה להסתדר אפילו עם 20% מימון.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שתקבלו יותר.

מאיר יצחק הלוי: הילדים שלכם אצלנו.

יפעת שאשא ביטון: אבל נמצאים גם בעוד מקומות.

יוסף ג'בארין: אתה יודע שזה לא יכול להיות ישים לכל המקומות ולכל הישובים ולכל המגזרים.

יוסף ג'בארין: זה המיקוד שלי.

יוסף ג'בארין: מריה רבינוביץ' ממרכז המחקר והמידע של הכנסת כתבה דוח מאוד מקיף וחשוב, אבל חסרים נתונים על פילוח מגזרי.

יוסף ג'בארין: אשמח אם נוכל לקבל תמונת מצב על המגזר הערבי, על ילדים אתיופים, על ילדים בפריפריה ובמרכז, או לפי רשויות מקומיות.

יוסף ג'בארין: לדעתי אלו נתונים שיכולים לתת לנו מיקוד יותר ברור בתחומים הללו.

יוסף ג'בארין: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: נדבר אחר-כך, אחרי שניתן את זכות הדיבור לגופים השונים שנמצאים כאן, על נושא המאצ'ינג והטיפול הנקודתי ברשויות מקומיות שבאמת זקוקות לכך.

יפעת שאשא ביטון: שרה כהן, מנהלת שירות הרווחה במשרד העלייה והקליטה, בבקשה.

<שרה כהן: רציתי לשים איזה זרקור על המקום של משרד העלייה והקליטה, שהוא המשרד שאמון לטפל באוכלוסיית העולים.

<שרה כהן: בהקשר של ההתמודדות באופן כללי עם מצבי סיכון בקרב ילדים ובני נוער עולים אנחנו גורם משלים, שמשלים את עבודת השירותים, במקרה הזה גם של משרד הרווחה וגם של משרד החינוך.

<שרה כהן: אני רוצה להגיד שלושה דברים מרכזיים.

<שרה כהן: האחד, במסגרת התוכניות שהמשרד שלנו מתקצב, הוא מתקצב לאורך כל השנה תוכניות ופעילויות שמיועדות לבני נוער עולים, שעוסקות בעיקר במצבי הפנאי.

<שרה כהן: אלה תוכניות שנמשכות לאורך כל השנה, כלומר אין לנו איזה fazing-out דווקא בתקופה של הקיץ אלא תוכניות דוגמת תוכניות תגבור לימודיות, תוכניות העשרה או פעילויות מן הסוג הזה נמשכות גם בתקופת הקיץ, כמעט עד תומו.

<שרה כהן: כל המסגרות, לדוגמה של מועדוני הנוער לסוגיהם שאנחנו עושים ישירות בהתקשרויות עם רשויות מקומיות או במסגרת עבודה מול עמותות וארגונים, ממשיכות גם הן בתקופה של הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: באותה אינטנסיביות או יש פעילות מוגברת בקיץ?

<שרה כהן: יש פעילות מותאמת ולעתים גם מוגברת מבחינת השעות.

<שרה כהן: זה תלוי מאוד.

<שרה כהן: אנחנו בסך הכול נותנים כאן איזו גמישות גם בתוך תוכנית העבודה, לייצר פעילויות שמתאימות יותר לזוויות הללו, אבל אנחנו לא מפסיקים את הפעילויות הללו בתקופת הקיץ.

<שרה כהן: יש לנו במשרד שני אגפים מרכזיים שעוסקים בזה.

<שרה כהן: האחד הוא האגף לקליטה בקהילה, שעוסק בעיקר בנושא של הפנאי והתגבור הלימודי וההכשרה, ובתקופת הקיץ הוא נותן תגבור גם לקייטנות קיץ לחלק מאוכלוסיית העולים.

<שרה כהן: דרך אגב, כחלק מתוך הנהלים של האגף הזה שמתקצב גם רשויות מקומיות יש בהחלט סעיף שמיועד לפעילות קיץ לילדים.

<שרה כהן: הרשויות המקומיות כחלק מתוך ההבניה של התוכנית, שהיא התוכנית היישובית, יכולות גם לשים דגש על נושא של פעילויות קיץ.

<שרה כהן: התוכניות שאני עושה בשירות שאני מנהלת מיועדות בעיקר לנוער במצבי סיכון והן ממשיכות ונוהגות.

<שרה כהן: למשל התוכניות שאני עושה עם עמותת "עלם" בנושא של איתור נוער משוטט ממשיכות בכל התקופה הזאת, יש אנשי מקצוע שממשיכים ועובדים בתקופה הזאת.

<שרה כהן: אנחנו שותפים גם לתוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון.

<שרה כהן: כאן אני רוצה להגיד משהו.

<שרה כהן: זו תוכנית ששותפים לה 5 משרדי ממשלה.

<שרה כהן: התוכנית מתקצבת רשויות מקומיות ובונה תוכנית עבודה יישובית בראייה בין-משרדית.

<שרה כהן: בסופו של דבר הישובים עצמם בוחרים את התוכניות מתוך מאגר תוכניות שהמשרדים השונים כוללים בתוכם.

<שרה כהן: לדוגמה, עיריית ירושלים, זו השנה השנייה, בוחרת מתוך מאגר התוכניות תוכנית שאנחנו כמשרד העלייה והקליטה הכנסנו, של העסקה של בני נוער תמורת מלגות למשל בשיפור פני העיר, בהשלמה לתוכניות אחרות.

<שרה כהן: גם מאפשרים להם לעסוק בפעילות, שמיועדת למשל לצביעה או לעבודה בגננות במתחמים הן של בית-הספר שבו הם לומדים אבל גם כתרומה לקהילה.

<שרה כהן: כל נער או נערה שמשתתפים בתוכנית יכולים לעבוד פרק זמן של 10 ימים ולקבל תמורת זה כסף.

יפעת שאשא ביטון: זו תוכנית שמופיעה גם במקומות נוספים.

<שרה כהן: זה מצוי במאגר התוכניות של התוכנית הלאומית.

<שרה כהן: ישוב שמתכנן לעצמו באיזו ראייה שנתית לאורך זמן יכול מראש להגיד: אני מקצה חלק מן הכסף שמיועד לי לטובת הפעילות הזאת, שוב, בהקשר של אוכלוסיית העולים, למרות שאנחנו מאפשרים גם גמישות בתמהיל העבודה ביחד עם אוכלוסיות ותיקות כי יש לנו אינטרס של עבודה משלבת.

<שרה כהן: שני דברים אני רוצה להגיד שמבחינתי הם בעיות.

<שרה כהן: האחד, אמנם הדיון כאן עוסק במניעת שוטטות, אבל צריך לתת את הדעת לילדים שנשארים סגורים בבית והם מנותקים מחברה או צמודים למחשב.

<שרה כהן: זה לא בהכרח ילד שלא נמצא במצב סיכון.

<שרה כהן: הוא אמנם לא משוטט אבל בהחלט צריך לחשוב גם על זה.

<שרה כהן: זאת אומרת, שתהיה פעילות כי זו תקופה שיכולה להדיר אותו בעצם מקשרים חברתיים.

<שרה כהן: הדבר השני נוגע לחלק מבני הנוער שנמצאים בפנימיות.

<שרה כהן: הם חוזרים לישובים ולא תמיד יש רצף בין פרק הזמן שהוא נמצא בפנימייה ובין חזרתו לקהילה ולא תמיד מישהו מאתר אותו או יודע מה מצבו.

<שרה כהן: זה בהחלט פוטנציאל להתפתחות של מצבי סיכון.

יפעת שאשא ביטון: הילדים שמגיעים מפנימיות, או ממסגרת לימודים חוץ-ישובית חזרה לישוב בעצם יכולים להשתלב בפעילויות הנוער של הישוב שמיועדות לכל בני הנוער.

<שרה כהן: נכון, הם יכולים להשתלב, וזאת בהנחה שהראייה של הישוב היא אוניברסלית.

<שרה כהן: אני אומרת שצריכה להיות ראייה שמחודדת סביב איתור מי שנמצא במצבי סיכון אולי גבוהים יותר, או שלא מרגיש שהוא יכול ליטול חלק בתוך הפעילות העירונית הכוללת, כי לדוגמא אין לו חברים שהוא רוצה להיות יחד איתם באותה פעילות, גם זה יכול להיות.

<שרה כהן: זה לא בהכרח שהם לא משולבים אבל יש מצבי סיכון וצריך לחשוב יותר איך יוצרים תהליכי איתור יזומים לגבי מי שלא נוטל חלק בפעילות בקיץ.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: סוזן בן עזרא מן הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול.

יפעת שאשא ביטון: הייתי רוצה לשמוע את הדברים שלכם.

<סוזן בן עזרא: הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול עובדת כל השנה.

<סוזן בן עזרא: היא מתגברת את הפעילות שלה בחודשי הקיץ.

<סוזן בן עזרא: קצת לידע כללי, כרגע בישובים עובדים 130 מתאמים, כאשר 80 מתוכם במגזר הכללי ו-50 במגזר הערבי.

<סוזן בן עזרא: היה גידול בשנים האחרונות, כניסה אל תוך המגזר הערבי, אם זה בישובים הדרוזים ואם זה בישובי הבדואים בדרום, יש לנו הרבה יותר עבודה שם.

<סוזן בן עזרא: יש לנו כ-35 רכזים מגזריים שעוסקים עם המגזרים – דוברי רוסית, דוברי אמהרית, דוברי צרפתית ובמגזר החרדי.

<סוזן בן עזרא: הפעילות שלנו כל השנה היא בעצם לקהילה רחבה, להורים, אנשי מקצוע, צעירים, נוער, ילדים.

<סוזן בן עזרא: אנחנו עוסקים בהכשרות – קבוצות, סדנאות, פעילויות לשעות הפנאי, חלופות לשעות הפנאי.

<סוזן בן עזרא: בעצם נותנים את כל המסגרת הזאת.

<סוזן בן עזרא: מה שקורה בקיץ, בשותפות עם הרשויות המקומיות כמובן ועם כל משרדי הממשלה אנחנו מעבדים את זה.

<סוזן בן עזרא: למשל ביוני ראינו המון הכשרות לאנשי מקצוע שנעשו בישובים, אם זה עובדים סוציאליים, אנשי חינוך, רכזי חינוך, מתנדבים בקהילה, תגבורים של סיירות ההורים.

<סוזן בן עזרא: את כל המקומות אנחנו מתגברים בהכשרות ומידע איך להתנהל בחודשי הקיץ.

<סוזן בן עזרא: אנחנו שותפים בתוכניות הלאומיות של "חופים" ונמצאים בפיקוח ובוועדות, וכמובן המתאמים שלנו בתוך הישובים כקהילה, בצפון, בירושלים, בתל-אביב הם שותפים מלאים בתוכניות האלו.

<סוזן בן עזרא: אנחנו יותר ויותר עוסקים בחלופות, כפי שאמרו נציגי אילת, ובהחלט אילת היא עיר שאנחנו עובדים איתה בשיתוף פעולה מלא.

<סוזן בן עזרא: אנחנו מעבירים את כל הפעילויות ללילה, לשעות הפנויות, לשינוי של לוח הזמנים הזה שנעשה אצל הנוער.

<סוזן בן עזרא: זה בהחלט משלים גם את הישיבה שלנו בשבוע שעבר גם לגבי סכנות באינטרנט וגם לגבי בטיחות ילדים.

<סוזן בן עזרא: זאת אומרת אנחנו כן נוטלים חלק בכל המקומות האלה ונותנים את המידע הספציפי שלנו, כי אנחנו מתעסקים עם סמים ואלכוהול וחשוב לי להדגיש שזה הדבר הספציפי שבו אנחנו נותנים את פעילויות המניעה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: את מדברת על 130 ישובים.

יפעת שאשא ביטון: איך הם נבחרו?

יפעת שאשא ביטון: איך נכנסתם לשם?

יפעת שאשא ביטון: דרך פנייה של הרשות המקומית או דרך זיהוי של מוקדים שהם יותר בסיכון וצריך לקיים שם יותר מניעה?

<סוזן בן עזרא: אני יכולה לדבר על הטווח מ-1988, אז התחלנו לעבוד.

<סוזן בן עזרא: ב-10 השנים האחרונות אפשר לראות פעילות רבה יותר שמתבטאת במספר המתאמים שלנו בישובים.

<סוזן בן עזרא: בעצם ישוב פונה ואומר "רוצה אני", או שאנחנו מאתרים ופונים.

<סוזן בן עזרא: במגזר הערבי, לדוגמה, בעקבות התוכניות שנעשו בשנים האחרונות נעשתה כניסה גדולה יותר, בזכות משרדי הממשלה.

<סוזן בן עזרא: הישובים עצמם לא היו עם כוח כלכלי או כוח תקציבי להגיד "רוצה אני".

<סוזן בן עזרא: "אני רוצה את הפעילות אבל אני לא יכול לתת שם את המאצ'ינג.

<סוזן בן עזרא: " ולכן שם אנחנו מתגברים יותר מבחינה תקציבית.

יוסף ג'בארין: כמה מתוך ה-130?

<סוזן בן עזרא: 50 ישובים במגזר הערבי.

<סוזן בן עזרא: רק לסבר את האוזן, לפני מספר שנים היו ישובים בודדים.

<סוזן בן עזרא: היתה קפיצה מאוד-מאוד גדולה בשנים האחרונות.

יוסף ג'בארין: זה קרה בזכות ההתערבות הפוזיטיבית שלכם, כלומר לא חיכיתם לקבל פניות אלא בדקתם מה הצרכים בשטח.

<סוזן בן עזרא: בוודאי, מתוך הצרכים.

<סוזן בן עזרא: בכל ישוב אנחנו עובדים באופן של בניית חליפה ליישוב.

<סוזן בן עזרא: בכל ישוב אנחנו יושבים עם האנשים, רואים את הצרכים.

<סוזן בן עזרא: הצורך של תל-אביב הוא לא הצורך של שפרעם, זה לא אותו צורך; הצורך של אילת הוא לא כמו הצורך של קריית גת.

<סוזן בן עזרא: לכן אנחנו בונים את החליפות בהתאם ליישובים.

יוסף ג'בארין: כמה ילדים ובני נוער בסך הכול נמצאים במסגרת הפעילות שלכם?

<סוזן בן עזרא: אלפים בכלל בישראל.

<סוזן בן עזרא: בכל חודש אנחנו מוציאים פעילות.

<סוזן בן עזרא: אני יכולה להעביר את הנתונים.

יוסף ג'בארין: בהצלחה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת זוהיר בהלול, אתה רוצה לדבר עכשיו?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

זוהיר בהלול: אמנם לא הייתי בתחילת הדיון אבל אני מניח שככל שמתעסקים בענייני ילדים או קטינים אנחנו מדברים באמת על סוגיות מאוד-מאוד חשובות.

זוהיר בהלול: חופשת הקיץ בעיני, או כנהוג לומר בז'רגון הישראלי: החופש הגדול, מצד אחד הוא ברכה ומצד שני נתק.

זוהיר בהלול: הברכה, שאנחנו מבינים שמגיעה העת לנוח ולנפוש, וזה חשוב, אבל מצד שני אנחנו מבינים את המצוקות בחודשיים האלה, בעיקר על ההורים.

זוהיר בהלול: אני רוצה לקבוע שהאחריות על ילדים בחופש הגדול היא אחריותה של המדינה כי הורים לא יכולים לקבל חופשה במשך חודשיים.

זוהיר בהלול: יש שני פתרונות, ואפילו לא שלישי.

זוהיר בהלול: או שהמדינה תממן את ההורים במהלך החופשה ותאפשר להם להשגיח על הילדים ולהיות הרגולטורים על הילדים שלהם כנהוג ביום-יום, אבל זה החופש הגדול והילדים משוטטים בשעות לא כל-כך קונבנציונליות.

זוהיר בהלול: אני למשל רואה בעכו עירי, שאיננה מרתקת כמו עירו של ידידי מר לוי, ראש עיריית אילת, אבל היא גם מרתקת- - -

מאיר יצחק הלוי: היא מרתקת מאוד.

זוהיר בהלול: רציתי לתת לך את הקרדיט כי אתה מספר אחת בתיירות הפנים בישראל.

זוהיר בהלול: כמנהגי בקודש אני חוזר בשעות לא שגרתיות, בשעות מאוחרות מאוד ואני עדיין רואה ילדים "על הברזלים" באחד הרחובות המרכזיים בעכו.

זוהיר בהלול: יש לנו מושג בערבית: "יושבים בקרנות הרחוב".

זוהיר בהלול: לדעתי זה מצב שמחייב באמת טיפול מיידי.

זוהיר בהלול: גברתי היושבת-ראש, אני שמח מאוד שאת מטפלת בסוגיה החשובה הזאת.

זוהיר בהלול: כפי שאמרתי, או שהמדינה תיקח אחריות, והיא חייבת לקחת אחריות.

זוהיר בהלול: אני נזכר בערגה ובנוסטלגיה בימים שבמדינה היה צנע.

זוהיר בהלול: היו אז ימי דוחק אבל היו קייטנות המוניות.

זוהיר בהלול: היום קייטנה הפכה למותרות מכיוון שהעלות הכספית של קייטנה ממש בלתי מובנת.

זוהיר בהלול: הורים בעלי שכר ממוצע לא יכולים לממן לילדים שלהם קייטנות.

יפעת שאשא ביטון: בני הנוער פחות נוטים להגיע לקייטנות.

יפעת שאשא ביטון: הם מגיעים לפעילויות בתנאי שהן מותאמות לשעות העֵרוּת שלהם, וזה בדרך כלל בלילה בחודשי הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: זה הופך את זה למורכב מאוד.

זוהיר בהלול: מכיוון שהצטרפתי לדיון מאוחר אני לא יודע, אני מתאר לעצמי שדיברתם על כך שחודשי הקיץ הפכו להיות חודשי סיכון, נסיקה באלימות, עלייה בעקומת הפורענות של בני נוער.

זוהיר בהלול: אני רואה פה את הדוח המעניין של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

זוהיר בהלול: אגב, הילדים גם הופכים בחופשת הקיץ להיות קורבנות לעתים.

זוהיר בהלול: ברגע שהם משוטטים בשעות לא קונבנציונליות, בשעות האלה משוטטים גם אנשים שלפעמים יש להם סטיות – אני ממש נאלץ להשתמש במושגים לא נעימים – והם עלולים להיות חלילה חשופים לסכנות האלה.

זוהיר בהלול: זו ישיבה מרתקת והנושא הזה חשוב מאוד.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לפנות לנציגת משטרת ישראל, חלי ביתן.

<חלי ביתן: אני סגנית ראש מדור תוכנית מיל"ה – מובילים יחד למען הנוער.

<חלי ביתן: זו תוכנית הדגל של המפכ"ל היוצא.

<חלי ביתן: אספר לכם בנקודות עיקריות על תוכנית מיל"ה ולאחר מכן אתמקד בפעילות שלנו במהלך חודשי הקיץ.

<חלי ביתן: תוכנית מיל"ה היא תוכנית חברתית לנוער עוברי חוק ונוער בסיכון.

<חלי ביתן: המטרה שלנו ליצור שינוי בקרב בני הנוער, בעצם להפוך אותם לחברה נורמטיבית, לשנות להם את דפוסי ההתנהגות, לעשות להם איזה תהליך חיברות.

<חלי ביתן: התוכנית הזאת נמשכת 4 חודשים.

<חלי ביתן: היא מתקיימת בכל הארץ, בכל תחנות המשטרה בארץ.

<חלי ביתן: התוכנית קיימת מאפריל 2012 ובסך הכול עד כה שולבו בתוכנית 7,900 בני נוער.

<חלי ביתן: כיום משולבים 2,156 בני נוער ב-100 תוכניות שונות, כלומר הם יהיו פעילים בתוכניות גם במשך הקיץ.

<חלי ביתן: בתוכנית הזאת יש לנו מספר שותפים עיקריים: משרד הרווחה – שירות מבחן לנוער, משרד החינוך – אגף קידום נוער, משרד הפנים, רשויות מקומיות, משרד הביטחון, צה"ל – חיל חינוך ולשכות גיוס, המשרד לפיתוח הנגב והגליל והתוכנית הלאומית לילדים בסיכון.

<חלי ביתן: התוכנית מיועדת לילדים בגילאים 13-17.

<חלי ביתן: יש לנו גם חריגות בהתאם לביקוש של אותו גורם.

<חלי ביתן: אנחנו מקיימים את התוכנית במשך 4 חודשים, פעמיים בשבוע, שעתיים אחר הצהרים בכל מפגש.

<חלי ביתן: התכנים משטרתיים, לנסות לחבר אותם כמה שיותר למשטרה, אז יש כ-10 מפגשים עם תכנים משטרתיים, ולאחר מכן תכנים חינוכיים וערכיים – אם זה הרצאה בנושא מורשת וערכים, מנהיגות, מצוינות, יש לנו גם סיור בכנסת, שיחה עם חבר כנסת, סיור במוזיאון "יד ושם", וכמובן שתוך כדי הפעילות, כדי להחזיק אותם ולגרום להם להיות בתוכנית ולהפיק את המרב יש לנו גם תכנים חווייתיים – טיולי אופניים, קארטינג וכולי.

<חלי ביתן: בתוכנית הם מחויבים לתרום לקהילה, כל אחד לפי הצרכים, אם זה סיוע בבתי קשישים, חלוקת מזון לנזקקים.

<חלי ביתן: אם זה נוער עובר חוק, אם יש להם תיק פלילי ראשון או שני, ממש בראשית דרכם הפלילית, בסיום התוכנית לאחר 4 חודשים אנחנו ממירים להם את התיק לתיק ט"מ (טיפול מותנה), שהוא תיק אזהרה בעצם, ובזה הוא יכול להתחיל את החיים שלו מחדש ומוחקים לו את הרישום הפלילי.

יפעת שאשא ביטון: יש לי מספר שאלות, ברשותך.

יפעת שאשא ביטון: כשאת מדברת על 100 תוכניות, זה 100 תוכניות ב-100 ישובים שונים?

<חלי ביתן: כל תחנה בארץ מחויבת בשתי תוכניות.

<חלי ביתן: זאת אומרת, הן לא באותם אזורים אבל יכולות להיות באותה טריטוריה של אותה תחנה.

יפעת שאשא ביטון: אתם מאתרים את אותם בני נוער על-פי נתונים של לשכות הרווחה?

<חלי ביתן: אם זה נוער בסיכון אז דרך הרווחה באותה רשות מקומית, ואם זה עוברי חוק דרך קצין הנוער שלנו, ופה אני נכנסת לעניין הקיץ.

<חלי ביתן: יש לנו קצין הנוער שמעורב בנושא הקמת רעש בקיץ וונדליזם של נערים.

<חלי ביתן: הוא לוקח את הנערים שמראש הוא יודע שהם הבעייתיים ומראש יודע שיש להם נקודות חולשה ועושים להם את הפעילות הזו של מיל"ה.

<חלי ביתן: מחברים אותם בעצם למשטרה – הם יוצאים בניידות ומסיירים, ויש לנו גם סיירת הורים.

יפעת שאשא ביטון: זה נתון לרצונם?

יפעת שאשא ביטון: את מתארת גם בני נוער שיש להם תיקים פליליים.

יפעת שאשא ביטון: זה חלק מן ההתניה כדי למחוק להם את הרישום הפלילי או זה דבר שנתון לשיקול דעתם?

<חלי ביתן: יש סוג אוכלוסייה של נוער בסיכון ויש את עוברי החוק, שזה חלק מן הערך המוסף שאנחנו מאפשרים להם.

<חלי ביתן: בדרך כלל זה תיקים פליליים מאוד-מאוד זוטרים, מאוד-מאוד קטנים, שהם אפילו לא ידעו שהם היו שם ושזה נחשב לעבירה פלילית לאחר מכן והתפתח.

<חלי ביתן: אלה נערים שהיו צריכים רק שמישהו יושיט להם יד, יגיד להם: "נו-נו-נו, זה אסור וזה מותר," באמת לתת להם הזדמנות.

<חלי ביתן: אנחנו רואים את זה לאורך כל התקופה הזאת.

<חלי ביתן: אמנם זו לא תקופה מספיק ארוכה למחקר וסטטיסטיקה אבל התחלנו לעשות בחינה ובראשית הסטטיסטיקה שהתחלנו לאסוף גילינו ש-92% מהנערים לא חזרו לעסוק בעיסוק הפלילי, שזה נתון מדהים כשלעצמו, ויש לנו 380 חיילים שהתגייסו לצבא ולשח"ם ולמג"ב.

<חלי ביתן: אנחנו מסייעים להם, ממש מלווים אותה לאורך כל הדרך.

יפעת שאשא ביטון: את מדברת על 4 חודשים שלא בהכרח נופלים על חודשי הקיץ.

<חלי ביתן: נכון, אבל בחודשי הקיץ כרגע, בזמן הנתון הזה יש כ-1,100 נערים פעילים בתוכניות והולכות להיפתח עוד תוכניות בחודשיים הקרובים ועוד 500 נערים יהיו שותפים לזה.

יפעת שאשא ביטון: שאלה למחשבה: משום שחודשי הקיץ ממילא מאפשרים את הזמינות של בני הנוער, זה ממלא להם קצת יותר משעות הפנאי שלהם ומצמצם אותן, אין מחשבה שה-4 חודשים האלה יכללו את חודשי הקיץ, את יולי-אוגוסט?

<חלי ביתן: זה נתון לשיקולו של כל מפקד תחנה ולפי הצרכים המשטרתיים.

<חלי ביתן: לצערנו יש לנו תגבורים של חגים והרבה מעבר לזה.

<חלי ביתן: אבל רוב התוכניות שלנו אכן מתקיימות בקיץ כי זה גם אינטרס של המשטרה.

<חלי ביתן: כל הנערים שאנחנו יודעים שמועדים לפורענות אנחנו מגייסים אותם אלינו, ויש כאלה מתוכניות קודמות כבר שהם החונכים שלהם.

<חלי ביתן: אנחנו ממש רואים איך זה שולח זרועות בכל הנערים ויש המון רשויות מקומיות שזה ממש-ממש השפיע עליהן.

יפעת שאשא ביטון: שאלה אחרונה: הרשויות המקומיות שבתוכן אתם פועלים נבחרות על ידכם?

יפעת שאשא ביטון: זה עניין וולונטרי של הרשות המקומית?

יפעת שאשא ביטון: איך אפשר לקבוע היכן מתקיימת התוכנית?

<חלי ביתן: כל תחנת משטרה בארץ מחויבת בהקמת שתי תוכניות כאלה.

<חלי ביתן: מפקד התחנה לפי שיקול דעתו ואיפה שיש לו בעיות כלשהן או נקודות חולשה או "נקודות חמות", כפי שזה נקרא, מחליט איפה הוא עושה את התוכניות.

יפעת שאשא ביטון: כלומר, בכל תחנת משטרה בארץ אנחנו יכולים למצוא לפחות תוכנית או שתי תוכניות?

<חלי ביתן: בהחלט.

<איתן ויינרייך: מי מפעיל את זה שם?

<חלי ביתן: משטרת ישראל.

<חלי ביתן: בדרך כלל יש מוביל, אבל זה שונה.

<חלי ביתן: פעם זה מפקד מש"ק, ב-90% מהמקרים זה מש"קים, ויש לנו גם רכז מודיעין שמפעיל את בני הנוער, יש לנו גם קצין נוער שמפעיל, ממש מכל הסוגים.

יפעת שאשא ביטון: ובשיתוף פעולה עם הארגונים, היא ציינה את זה בהתחלה.

<חלי ביתן: שיתוף פעולה מלא עם כולם.

<חלי ביתן: לאחרונה עשינו שיתוף פעולה עם משרד הביטחון, שנתן 6 מפגשים בנושא הכנה לצה"ל.

<חלי ביתן: מתאימים את זה לסוגי האוכלוסיות.

<חלי ביתן: זו תוכנית באמת-באמת מדהימה ומשפיעה על בני הנוער ובקיץ אנחנו מתמקדים בעיקר בנוער שאנחנו יכולים לאסוף אותו אלינו.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: ארצה לשמוע מנציגת המשטרה קצת נתונים על שיעורי פשיעה בחודשי הקיץ אל מול חודשים אחרים, איך המשטרה נערכת להתמודד עם החופש הגדול.

<ויקי אלעמרי: בואו נתחיל מזה שהמשטרה כבר חודשיים לפני תחילת הקיץ נערכת.

<ויקי אלעמרי: יש איזו פקודה ברמה של המטה הארצי שמופצת לכל תחנת משטרה להיערכות לקראת הקיץ.

<ויקי אלעמרי: כל תחנה נערכת, ובאופן ספציפי יחידות הנוער.

<ויקי אלעמרי: יש לנו יחידת נוער בכל תחנת משטרה.

<ויקי אלעמרי: יחידות הנוער מכינות תוכנית עבודה מפורטת לחודשי הקיץ.

<ויקי אלעמרי: התוכנית הזאת בעצם אומרת: קודם כול נמפה את המוקדים הרגישים המוּעדים לפוטנציאל לבעיות.

<ויקי אלעמרי: המיפוי הזה קיים גם במהלך השנה אבל אנחנו מבינים שבמהלך הקיץ יש לנו לעתים פסטיבלים ומסיבות יוצאות דופן כאלה ואחרות.

<ויקי אלעמרי: אנחנו ממפים את הכול.

<ויקי אלעמרי: יש לנו תגבור של היחידות מאיגום התחנה.

<ויקי אלעמרי: לא נסמכים רק על יחידות הנוער שעובדות עם נוער, כל התחנה בעצם מתגברת את יחידות הנוער לעבוד במהלך חופשת הקיץ.

<ויקי אלעמרי: גם שעות הפעילות שלנו – התגבור הוא גם לשעות הקטנות של הלילה.

<ויקי אלעמרי: הפעילות שלנו היא בפן האכיפתי, אבל היא כמובן משולבת גם ברמה הזאת שאנחנו משלבים כוחות ביחד עם הרשויות המקומיות.

<ויקי אלעמרי: כלומר, כל קצין נוער נמצא בפורום אכיפה של "עיר ללא אלימות".

<ויקי אלעמרי: הוא יושב שם, הוא יודע בדיוק מה מציק לרשות המקומית, איפה נקודות החולשה, מה מצריך מענה.

<ויקי אלעמרי: בהתאם לזה הם בונים תוכנית ביחד, תוכנית משולבת שמיועדת לפתור את הבעיה.

<ויקי אלעמרי: בחודשי הקיץ, אם יש פעילות כזאת או אחרת, למשל אם החליטו להקים מחצלת או "זוּלָה" לבני הנוער, קצין הנוער יודע, המת"ח (מפקד תחנה) יודע והם משולבים ברמה הזאת שהם מראים נוכחות, הם נקראים למקום, מסיירים במקום.

<ויקי אלעמרי: זה בעצם השילוב שלנו עם הרשות המקומית וכל קצין נוער וכל מת"ח משולב בפעילות שנמצאת בחודשי הקיץ ברשות המקומית.

<ויקי אלעמרי: מה שמחולל את הפוטנציאל של האלימות זה האלכוהול והסמים.

<ויקי אלעמרי: אחד הדברים שאנחנו עושים עוד לפני היציאה לקיץ, אנחנו מתחילים במבצע כללי.

<ויקי אלעמרי: בסוף יוני היה לנו מבצע של 3 ימים, מבצע סמים ואלכוהול.

<ויקי אלעמרי: רק כדי לסבר את האוזן, השמדנו 1800 בקבוקי אלכוהול, פתחנו תיקים ל-60 עסקים, מצאנו 800 שקיות של "נייס-גאי".

<ויקי אלעמרי: בדרך כלל מה שקורה לבני הנוער ממש ב-1 ביולי, מייד כשמסתיימים הלימודים והפעמון מצלצל לחופשת הקיץ הם מתחילים בהמון מסיבות.

<ויקי אלעמרי: לכן אנחנו מבצעים את הפעילות הזאת ממש בסמוך ליציאה לקיץ, אבל אנחנו עושים אותה גם במהלך הקיץ.

<ויקי אלעמרי: הפעילות הזאת היא לאו דווקא כדי לתפוס את הנער ולפתוח לו תיק.

<ויקי אלעמרי: חשוב לי לציין את זה.

<ויקי אלעמרי: אנחנו עושים את זה נגד הבגירים שמוכרים אלכוהול ונגד אלה שמוכרים חומרים מסוכנים.

<ויקי אלעמרי: אנחנו נמצאים שם כדי לשמור, שלא יגיעו למצב שהם באמת עושים עבירות פליליות קשות ושבאמת נצטרך לפתוח להם תיקים.

<ויקי אלעמרי: זאת הפעילות באופן כללי לגבי הקיץ.

<ויקי אלעמרי: אני רק רוצה לומר שגם בכל הפעילויות האחרות שהרשויות המקומיות עושות, כמו למשל "חופים", אנחנו משולבים מהתחלה ועד הסוף.

<ויקי אלעמרי: גם בפרויקט "חופים" שראש עיריית אילת ציין אנחנו נמצאים לאורך כל הדרך.

יפעת שאשא ביטון: שאלה, למרות שהתשובה עליה כמעט ברורה, אבל בכל זאת הייתי רוצה לחדד אותה.

יפעת שאשא ביטון: האם אתם מזהים הבדלים ברמת האלימות, הפשיעה והחשיפה לסמים ואלכוהול בישובים שבהם מתקיימת פעילות – כי בכל זאת הפעילות היא לא לאורך כל הקיץ, זה עדיין משאיר להם איזה מרווח של זמן פנוי שהם לא נמצאים מתחת לרדאר של אף אחד, אל מול ישובים שבהם לא מתקיימת פעילות או מתקיימת פעילות מינורית?

<ויקי אלעמרי: אני חייבת להודות שלא ציידתי את עצמי בנתונים ברמה היישובית.

<ויקי אלעמרי: אני יכולה להוציא אותם לאחר מכן, אם תרצי אעביר לך.

<ויקי אלעמרי: בכל אופן אני יכולה לומר משהו שאולי קצת יפתיע.

<ויקי אלעמרי: אין לנו כמובן נתונים של הקיץ הנוכחי אבל אם מסתכלים על עקומת הפשיעה מבחינת תיקים, אני לא אומרת שלא היו אירועים, אבל אם אני מסתכלת על תיקים, בחודשי הקיץ אין לאו דווקא עלייה גדולה מאוד במספר התיקים.

<ויקי אלעמרי: מפתיע, אבל לאו דווקא.

יפעת שאשא ביטון: משמח אפילו.

<ויקי אלעמרי: צריך לבדוק למשל ערים וישובים, אבל זה לאו דווקא איזו עקומה של קפיצה בעבירות פליליות.

<ויקי אלעמרי: אני מדברת על תיקים.

יפעת שאשא ביטון: אבל אין גם מקרים שבהם מטפלים והיישוב מזמין התייחסות של גורם משטרתי או גורם אכיפה אחר וזה לא נגמר בסופו של דבר בתיקים?

<ויקי אלעמרי: כן, אנחנו נמצאים שם.

<ויקי אלעמרי: יכול להיות שיש איזשהו פוטנציאל.

<ויקי אלעמרי: אם אנחנו נמצאים ורואים אירוע שיכול להיסגר, וזה נער, והכול בסדר ומפרידים – לא כל דבר.

<ויקי אלעמרי: אנחנו לא ממהרים לפתוח לכל נער תיק.

יפעת שאשא ביטון: המקרים שבהם אתם נדרשים לטפל, יש עלייה במספר המקרים שבהם אתם נקראים למקומות שונים בישובים?

<ויקי אלעמרי: אנחנו נקראים הרבה, במיוחד למוקדים, כשיש פסטיבלים למיניהם, בסמוך למועדונים יש לנו הרבה קריאות, הרבה גנים ציבוריים, הטרדות רעש, ונדליזם, שתייה בגנים ציבוריים, בהחלט כן.

יפעת שאשא ביטון: כאן יש עלייה בחודשי הקיץ.

<ויקי אלעמרי: כן.

<ויקי אלעמרי: הרבה בשעות הלילה המאוחרות.

<ויקי אלעמרי: אנחנו נמצאים שם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: רינה כהן מן המועצה הציבורית להורות.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי רק לומר בסוגריים.

יפעת שאשא ביטון: נאמר כאן שהאחריות היא לאומית והאחריות על המדינה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהאחריות בסופו של דבר משותפת לכולם: להורים, לרשויות וגם לגורמים השונים.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שההורים יהיו חלק מתוך התמונה הזאת כי בסופו של דבר אלה הילדים שלהם.

<איתן ויינרייך: זה אותו אינטרס.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אשמח לשמוע את התייחסותך.

<רינה כהן: קודם כול, אני מברכת על הגישה הזאת.

<רינה כהן: אני רוצה לברך את כל העושים ולדבר על הורים בזמן החופש הגדול.

<רינה כהן: הורים לא יוצאים לחופשה ואין להם חופש גדול, ולא יוצאים לחופשה מההורות גם כשהולכים לחופש באיזה מקום.

<רינה כהן: הורות זה הורות, זה הורות, זה 365 ימים בשנה, 24 שעות ביממה, וגם ביום הכיפורים לא יוצאים משם, זה התפקיד של הורה.

<רינה כהן: נתמקד כעת בחופש הגדול כי זה נושא הדיון.

<רינה כהן: קודם כול אני רוצה לברך את כל העושים ואת כל הפועלים.

<רינה כהן: כל פעולה מבורכת וכל פעולה יש לה מקום, וכמה שיותר יעשו כך טוב יותר.

<רינה כהן: כל העשיות הללו ביחד לא יכולות להחליף את ההורים.

<רינה כהן: באילת עוד כשראש העירייה שיושב כאן ניהל את המתנ"ס אילת הוכיחה שלהורים יש הון, לא בארנק אלא בהורות שלהם.

<רינה כהן: סיירת ההורים הראשונה שנפתחה – והתווכחו שרי ההיסטוריה למיניהם – אנחנו עמדנו על ערש לידתה שם והולדנו את הסיירת הזאת שם.

<רינה כהן: זאת היתה ההוכחה הראשונה קבל עם ועולם: להורים יש רצון, מוטיבציה, אחריות, יכולות ונכונות.

<רינה כהן: הסיירת הראשונה – ההיסטוריה תגיד מה שתגיד, אני שרת ההיסטוריה בנושא הזה – נוצרה שם באילת.

<רינה כהן: משם זה התפשט לכל המקומות.

<רינה כהן: סיירות הורים זה דוגמה אחת טובה ונהדרת לזה שיש משאבים הוריים שחייבים להעצים אותם, חייבים להשקיע בהם.

<רינה כהן: לנושא החופשה – הורים וילדים ירדו יחד כרוכים לעולם, אי אפשר להפריד ביניהם, ובני נוער בכלל זה.

<רינה כהן: אין הכנה להורים למציאות של החופשה.

<רינה כהן: הורים הם לא אוכלוסיית יעד.

<רינה כהן: אין הכנה שלהם, אין תמיכה וסיוע להורים בזמן החופשה.

<רינה כהן: גם אם פה ושם יש "קו פתוח" כזה או אחר, איכשהו, אני לא יודעת איך, צריך לחשוב ביחד איך זה אמור להיות נגיש וזמין לרוב ההורים.

<רינה כהן: אין התאמה, וזה כבר במרחב החברתי הישראלי והכלכלי הישראלי, אין התאמה בין המשימות ההוריות, מחד, לבין צרכי הילדים, מאידך.

<רינה כהן: האחריות ההורית לא נפסקת כאשר יש שינויים, ופעם יש למידה ופעם יש חופשה ופעם הולכים באמצע הלילה לגן ושותים.

<רינה כהן: אז מה?

<רינה כהן: הורים הפסיקו להיות הורים?

<רינה כהן: איכשהו הורים זקוקים היום לתמיכה וסיוע.

יפעת שאשא ביטון: יש משהו שאתם עושים?

יפעת שאשא ביטון: ברור לחלוטין כמעט לכל מי שיושב כאן שצריך להיות איזשהו מערך תמיכה להורים, במיוחד במציאות החדשה, איזו הכוונה, סדנאות וכן הלאה.

<רינה כהן: המועצה הציבורית להורים בישראל היא גוף רב-ארגוני, שמארגן את כל ארגוני ההורים שחפצו להצטרף עם ארגונים מקצועיים, כמו הסתדרות הפסיכולוגים ועמותת "קשר".

יפעת שאשא ביטון: ובכל זאת, למרות כל זאת עדיין אין איזו הכנה להורים לקראת חופשת הקיץ.

<רינה כהן: אנחנו לא גוף מפעיל.

<רינה כהן: אין הכנה.

<רינה כהן: אנחנו כן עובדים על חוק זכאות הורים לייעוץ והדרכה וזה מה שצריך לצאת מן הוועדה.

<רינה כהן: בהצעת החוק אפשר לדבר על דרכים איך לעשות את זה, כמה לעשות את זה, אולי ללכת לפי אשכולות, כפי שנאמר כאן קודם, אולי אוניברסלית לכולם, אינני יודעת ברגע זה.

<רינה כהן: הורים חייבים להפסיק להיות שקופים וחייבים לראות אותם וחייבים להשקיע בהורות כדי שההורים יוכלו לממש את אחריותם ההורית.

<רינה כהן: ברור שהאחריות היא על ההורים, עם כל הגופים המסייעים, והגופים עושים כמיטב יכולתם, לית מאן דפליג על הדבר הזה ולי אין טענות לשום גוף, אבל המדינה כמדינה חייבת לקחת אחריות על האחריות ההורית.

<רינה כהן: אנחנו יודעים שההורים אחראים אבל מי אחראי לאחראים?

<רינה כהן: זאת השאלה.

יפעת שאשא ביטון: הייתי רוצה שגם ההורים ייקחו אחריות על האחריות ההורית שלהם.

יפעת שאשא ביטון: בואו לא נזרוק את האחריות כל פעם למקומות חיצוניים.

<רינה כהן: להיפך, כדי שההורים יפעילו את אחריותם ההורית בצורה מיטבית הם זקוקים להשקעות שהמדינה תשקיע בהם, בהורות שלהם.

<רינה כהן: יש כאן הורות רב-תרבותית – חברתי שרה כהן התייחסה לזה – וחייבים להתייחס לכל התרבויות ולכל ההורים.

<רינה כהן: אולי צריך להתחיל מהאשכולות הנמוכים, כפי שנאמר כאן, אבל המציאות ההורית במדינה חייבת להשתנות, בבחינת זאת שיראו אותם וישקיעו בהם.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: שושי סומך מן המועצה לשלום הילד, בבקשה.

<שושי סומך: קודם כול, אני רוצה לברך על קיום הדיון ובעיקר על הכיוון שאליו הדיון הולך, בבחינת זה שהעיסוק פה הוא בעיקר בפעילות החיובית, איך ממלאים את הזמן של הנוער.

<שושי סומך: אנחנו רואים בשנים האחרונות שזו המגמה היחידה שתעבוד.

<שושי סומך: זאת אומרת, אפשר לבכות עד מחר ולזעוק אבל זה לא גורם להם להיות יותר טובים אם צועקים עליהם אלא להיפך.

<שושי סומך: הדברים שסיפרו פה על הפעילויות ברשויות המקומיות ממש מעוררי השראה.

<שושי סומך: אלה הדברים שיובילו למקום טוב יותר.

<שושי סומך: יותר מזה, אני רוצה להתחבר לדברי חבר הכנסת ג'בארין, ביחס לזה שחייבת להיות דחיפה מהמדינה, מרשויות המדינה.

<שושי סומך: שיפעלו לא רק ברשויות מקומיות שיכולות להרשות לעצמן אלא זה אינטרס כללי של כולנו.

<שושי סומך: נכון שמדובר בעלויות תקציביות גדולות, אבל העלות של מה שיכול להיגרם כתוצאה מבטלה מוגזמת היא כמובן עלות הרבה יותר גבוהה.

<שושי סומך: ציינו פה מהמשטרה את העובדה שלא בהכרח נפתחים יותר תיקים בקיץ.

<שושי סומך: אני רוצה להדגיש שבכלל אנחנו רואים, גם מהנתונים שהוצגו בפני הוועדה במסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת וגם מהנתונים שלנו בשנתון, שיש ירידה בפשיעה.

<שושי סומך: אני בטוחה שזה הרבה בזכות הפעילות שדיברו עליה כאן אנשי המשטרה.

<שושי סומך: גם את זה צריך מאוד לחזק.

<שושי סומך: אני חושבת שדווקא בקיץ, שהוא יותר מוּעד, יש לראות איך אנחנו נמנעים מיצירת תיקים פליליים.

<שושי סומך: כל הסיפור של רעש ודוחות, שאנחנו פוגשים אותו המון – אמנם נכון, יש חשיבות לכך שאנחנו כאזרחים נוכל להמשיך לחיות בשקט את חיינו גם אם הילדים ם בחופש הגדול, ועדיין לראות איך אנחנו לא יוצרים מצב שנערים מקבלים דוחות על ימין ועל שמאל גם אם זה במתחמי פעילות לפעמים.

<שושי סומך: צריך לעודד את העשייה.

יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא איך הם לא מגיעים למצב שבו הם צריכים לקבל דוחות.

יפעת שאשא ביטון: לא איך אנחנו לא נותנים להם דוחות אלא לראות איך אנחנו מונעים הגעה למצב שבו צריך לזמן אותם לחקירות.

<שושי סומך: בוודאי, להשקיע בדרכים להימנעות מהמצב, וגם ההתמודדות בסיטואציה מסוימת, לבחון האם תמיד העונש המיידי הוא הפתרון.

<שושי סומך: פעמים רבות אנחנו פוגשים את זה שאפילו האמירה "להתפזר" כבר עובדת ולא צריך יותר מזה.

<שושי סומך: בקרוב הולכת להיות מונחת הצעת חוק שלנו, בשיתוף עם חבר הכנסת פולקמן, שמציעה להוריד את גיל העבודה בחופש הגדול ספציפית.

<שושי סומך: ככל שיהיו יותר עסוקים כולנו נרוויח.

יפעת שאשא ביטון: זו הצעה שרועי פולקמן ואני דנים בה.

<קריאה: נער עסוק לא מעסיק.

<קריאה: ..

<קריאה: או שאנחנו נעסיק אותם או שהם יעסיקו אותנו.

<קריאה: ..

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: לוטם גל מעיריית מודיעין, בבקשה.

<לוטם גל: אני בשני כובעים כאן, גם כמנהלת המחלקה לנוער וצעירים בעיריית מודיעין וגם כסגנית יושב-ראש האגודה המקצועית למנהלי מחלקות נוער.

<לוטם גל: אם אפשר, במשך דקה אדבר בכובע השני ואז אגיע לעיר מודיעין.

<לוטם גל: האגודה המקצועית למנהלי מחלקות נוער היא בעצם ארגון הגג של כל מנהלי המחלקות בארץ.

<לוטם גל: בכל רשות מקומית היום, בעזרת החוק, קיים מנהל יחידת נוער או מחלקת נוער.

<לוטם גל: זה הכיוון שאליו אנחנו הולכים.

<לוטם גל: אמרה כאן דורית בר חי ממשרד החינוך שתוכנית "קיץ אחר" פועלת ב-63 רשויות מקומיות.

<לוטם גל: צריך לקחת בחשבון שהפעילות קיימת בכל הרשויות המקומיות.

<לוטם גל: משרד החינוך מתקצב 63 רשויות מקומיות שעמדו בתנאים של משרד החינוך.

<דורית בר חי: כבר אתקן, יש לי את הנתונים.

<לוטם גל: אנחנו כמובן מעודדים בתור האגודה המקצועית את כל הרשויות המקומיות להגיע לכדי פעילות ביחד עם משרד החינוך והשלטון המקומי.

<לוטם גל: זה התחיל בשנה שעברה, זו השנה השנייה בסך הכול.

<לוטם גל: אנחנו צופים שבעתיד כל הרשויות המקומיות ייקחו חלק ב"עיר הילדים והנוער".

<לוטם גל: כל הרשויות המקומיות, גם בחברה הערבית, מקיימות פעילות.

<לוטם גל: כמובן זה משתנה בין עיר לעיר לפי היכולת, לפי כמות העובדים, לפי מה שהעירייה יכולה לתקצב.

יפעת שאשא ביטון: השינוי הוא בהיקף הפעילות, באורך הפעילות?

<לוטם גל: בעזרת התקציב שמגיע ממשרד החינוך, שהוא לא מאצ'ינג.

<לוטם גל: הוא 40%-60% עד גבול מסוים, כך שבערים גדולות, כמו מודיעין או תל-אביב או אילת, זה לא מגיע אפילו ל-20%.

<לוטם גל: בישובים יותר קטנים זה באמת 40% המדינה ו-60% הרשות המקומית.

<לוטם גל: זה מאפשר עוד פעילות, או שבוע מרוכז או 8 ימים מרכזיים לאורך הקיץ.

<לוטם גל: יש על זה דיונים כל הזמן, איך להתאים את זה יותר לרשויות המקומיות.

<לוטם גל: הרשויות המקומיות היום פחות מחפשות פעילויות פנאי המוניות ומחפשות יותר פעילות חינוכית וערכית וזה מה שאנחנו רוצים לתגבר.

<לוטם גל: נקודה חשובה, עדיין בכובע של סגנית יושב-ראש האיגוד, חשוב להבין שברשויות המקומיות בסופו של דבר מי שמרכז את פעילות הפנאי, את הפעילות הבלתי פורמלית בישובים מטעם הרשות המקומית זה מנהלי מחלקות הנוער, בשיתופי פעולה מלאים עם משרד החינוך, מינהל חברה ונוער, עם הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, עם "עיר ללא אלימות", עם המשטרה, עם כל התוכניות מסביב, עם מחלקות הספורט, מחלקות התרבות או כל מחלקה אחרת.

<לוטם גל: אבל הגורם המרכזי שמרכז, מאגד, מתקצב ומתפעל ונמצא בשטח בפועל זה בראש ובראשונה מחלקות הנוער, או המנהל עם עובדיו, במידה ויש לו עובדים.

יפעת שאשא ביטון: עדיין אין את זה באופן מלא בפרישה ארצית אבל זאת מגמה שהולכת ומתרחבת.

<לוטם גל: בכל הערים והיישובים זה כך.

<לוטם גל: היום בעזרת חוק מנהלי מחלקות נוער יש בכל ישוב ועיר, לא משנה גודלה או מצבה הסוציו-אקונומי או מיקומה הגיאוגרפי, מנהל יחידת נוער שאמון על הפעילות הבלתי פורמלית במהלך הקיץ.

<לוטם גל: אם הוא רווי בעובדים וחיילים ובנות שירות לאומי וכדומה אז הוא מצליח לייצר גם פעילות ענפה.

<לוטם גל: זה בכובע של האגודה.

<לוטם גל: לגבי מודיעין, במודיעין יש יותר מ-11,000 בני נוער בכיתות ז' עד י"ב.

<לוטם גל: אנחנו דוגלים בגישה שיש להעסיק את בני הנוער.

<לוטם גל: אם הם עסוקים הם לא מעסיקים.

<לוטם גל: כמה שיותר לייצר להם מקומות תעסוקה בשעות הבוקר.

<לוטם גל: נכון שבני הנוער לרוב מחליפים את שעות היום בשעות הלילה בקיץ.

<לוטם גל: הרבה מאוד תלוי גם בנו.

<לוטם גל: אם נייצר להם פעילות בשעות הבוקר ואחר הצהרים הם יהיו פחות ערניים בשעות הלילה.

<לוטם גל: אם נחליט להתחיל את פעילות הנוער בשעה 11 בלילה והיא תסתיים ב-3 לפנות בוקר אז הם ימשיכו להסתובב אחר-כך עד 5 בבוקר, אבל אם נתחיל ב-9 בערב ונסיים ב-1 בלילה אז הם יסתובבו רק עד 3 בלילה.

<לוטם גל: זה תרבות שרק אנחנו יכולים לייצר אותה, ואנחנו רואים את זה בשטח.

<לוטם גל: נמצאת כאן סגניתי, מעין פולנט, שאמונה על כל פעילות הנוער בעיר, גם בקיץ וגם לאורך כל השנה.

<לוטם גל: אנחנו רואים את זה בכל שנה.

<לוטם גל: אנחנו מקדימים את הפעילות בשעה, אנחנו חוששים בכל שנה שבני הנוער לא יגיעו ואנחנו מגלים שהם מגיעים.

<לוטם גל: בעצם אנחנו מצליחים לייצר להם את התרבות.

<לוטם גל: אנחנו מאוד בעד לחפש כמה שיותר מקומות עבודה.

<לוטם גל: אני חושבת שזו נקודה חשובה.

יפעת שאשא ביטון: זה הדגש שעיריית מודיעין שמה?

<לוטם גל: אנחנו משתדלים לשים על זה דגש, גם בירידי תעסוקה וגם לפנות למעסיקים ולבקש מהם להעסיק בני נוער.

<לוטם גל: תוכנית הקייטנות הנהדרת של כיתות א'-ב' יצרה מצב בעייתי, כי ברגע שנתנו למורים להיות מועסקים בקייטנות ירדה כמות בני הנוער שיכולים להיות מועסקים בקייטנות.

<לוטם גל: אנחנו מעודדים בני נוער לצאת לתנועות נוער, להשתתף בקורס מד"צים, לקבל תעודת מדריך, אבל אז אין להם תעסוקה.

<לוטם גל: בעבר יכולנו להעסיק הרבה יותר בני נוער בקייטנות מאשר אנחנו יכולים להעסיק היום כי אם בסוף זה מורה מקצועי לעומת תלמיד – אנחנו לא יכולים להעסיק את התלמידים.

<לוטם גל: ככל שהמדינה תיקח אחריות ותייצר יותר מקומות תעסוקה לבני נוער, מצביעת כיתות ועד לכל דבר שהוא, כך נצטרך פחות ופחות לעבוד איתם בערב.

<לוטם גל: אנחנו מעודדים התנדבות בשעות הבוקר.

<לוטם גל: בני נוער רוצים לצאת להתנדב, יש להם את זה, לא משנה איזה סוג, וגם בני נוער שאנחנו מגדירים כנוער קצה, נוער בסיכון, יש לכולם בפנים את הרצון הזה, מה גם שהיום אנחנו נכנסים לתוך התוכנית של "מעורבות חברתית", 3 שנים של התנדבות, והם מחויבים.

<לוטם גל: אם נכוון את ההתנדבות דווקא לחופשים ולא למהלך השנה, כי הם עסוקים מספיק במהלך השנה, נוכל לחייב אותם לצאת להתנדבויות.

<לוטם גל: כאשר הם יוצאים בשעות הצהרים להתנדבות הם פחות ערניים בלילה.

<לוטם גל: על זה צריך להיות הדגש.

<לוטם גל: כמובן זה לא מבטל את פעילות הפנאי, את פעילות המתחמים המסתובבים בשעות הערב, את מניעת הוונדליזם או כל דבר אחר, אבל זה דבר משלים וזה מה שאנחנו רוצים לעודד, גם בתור אגודה מקצועית וגם אצלנו בעיר מודיעין.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו קרבים לסיום ובכל זאת אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחנה שטרום-כהן, פסיכולוגית.

יפעת שאשא ביטון: היא יצאה.

יפעת שאשא ביטון: ליאת הלבץ מהתאחדות הסטודנטים, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: ספרי לנו איך אתם משתלבים.

<ליאת הלבץ: זה בדיוק העניין, שאנחנו לא כל-כך משתלבים, וחבל.

<ליאת הלבץ: ההסתכלות על הסטודנטים כמשאב לאומי זה פשוט משהו שהוא – חלק ממשרדי הממשלה רואים בו דבר ברור מאליו, ויש המון משרדי ממשלה שלא.

<ליאת הלבץ: המשרד לאזרחים ותיקים, לדוגמה, כן הצליח למצוא בסטודנטים עניין, במיוחד בחופשת הקיץ, שאז מן הסתם גם הם בחופשת קיץ בחלק ניכר מן התקופה.

<ליאת הלבץ: במשרד לאזרחים ותיקים יש היום מלגות לסטודנטים, ספציפית לתקופת הקיץ, כשהסטודנטים מלווים אזרחים ותיקים ועובדים איתם ולמעשה מנצלים את הזמן הזה.

<ליאת הלבץ: יש לנו מלגות של קטיף ישראלי, סטודנטים יוצאים בקיץ לעזור בקטיף ברחבי הארץ.

<ליאת הלבץ: כל התוכניות שאני שומעת וכל הרשויות המקומיות שעושות דברים נפלאים, השילוב עם הסטודנטים – יש היום קמפוסים בפרישה ארצית, אין היום כמעט רשות מקומית שאין בה קמפוס.

<ליאת הלבץ: הסטודנטים נגישים, הם שם, יש להם זמן פנוי וחבל לא להשתמש ביכולותיהם.

<ליאת הלבץ: הדלת שלנו פתוחה ואנחנו שמחים לשתף פעולה עם כל מי שמעוניין.

<ליאת הלבץ: אני שמחה על הפורום הזה.

<ליאת הלבץ: אני רואה שכולם מהנהנים בראש.

<ליאת הלבץ: חבל שזה לא כבר בתוך המערכת.

יפעת שאשא ביטון: מובן מאליו שזה היה צריך להיות חלק מן המערכת.

<ליאת הלבץ: יש לנו מחלקת מלגות בהתאחדות שעובדת בצורה מסודרת מאוד ופעילה מול כל משרדי הממשלה וחבל לא להשתמש במשאב הזה.

<קריאה: משתמשים, אבל אולי לא מספיק.

יפעת שאשא ביטון: נסיים עם הדוברים שביקשו את רשות הדיבור ולא קיבלו עדיין.

יפעת שאשא ביטון: לילי הלפרין מתוכנית אמ"ת.

יפעת שאשא ביטון: יצאה.

יפעת שאשא ביטון: דליה אלוני, בבקשה בקצרה.

<דליה אלוני: אני ד"ר דליה אלוני מהסתדרות הפסיכולוגים בישראל.

<דליה אלוני: קודם כל, אני מבקשת לברך על הפעילות.

<דליה אלוני: כמי שבאה מן השטח אני באמת מכירה, יודעת וחושבת שזאת פעילות נפלאה.

<דליה אלוני: כן הייתי רוצה לחדד שיש לשמור על קשר עם הילדים שמסתגרים בבית, שלא נמצאים ברחובות אלא דווקא נמצאים בחדרים שלהם שעות על גבי שעות מרותקים למחשב וגולשים.

<דליה אלוני: דבר שני, אני מבקשת לחדד כמה חשוב להכין את ההורים.

<דליה אלוני: זה המקום של הרשויות המקומיות ושל משרד החינוך, שיש להם נגישות להורים שנמצאים במערכת, להביא לידיעת ההורים שהחופש נהדר והכול ובסוף חוזרים בחזרה ללימודים.

<דליה אלוני: כלומר, לעשות גם את המעבר הזה חזרה לשנת הלימודים.

יפעת שאשא ביטון: נכון, את החזרה לשגרה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על ההערה.

יפעת שאשא ביטון: נציג משרד הרווחה, בבקשה.

<אהרון שבי: בקצרה, מעבר לעשייה לאורך כל השנה, הדגשים של המשרד הם במתן טיפול סוציאלי, כידוע, לאוכלוסייה.

<אהרון שבי: יש עבודה גם במרכזי טיפול וגם עבודת רחוב.

<אהרון שבי: יש כמה דגשים לקיץ, כפי שהוגדרו: איתור, ליווי, מתן ייעוץ והפנייה לטיפול סוציאלי.

<אהרון שבי: אחד החידודים שאנחנו מנסים לכוון אליהם הוא הגעה לאוכלוסייה מוּעדת, שהיא בסיכון מוגבר יותר ושגם כך לאורך השנה נמצאת במצבי ניתוק שונים, תוך כדי דגש גם על אוכלוסייה שנמצאת על רצף ההתמכרות לאלכוהול וסמים פסיכו-אקטיביים.

<אהרון שבי: בגדול, חלק מן התוכניות משותפות.

<אהרון שבי: אציין רק את העשייה.

<אהרון שבי: הוזכרה תוכנית "חופים" שהמשרד מעורב בה ב-5 רשויות מקומיות ביחד עם משרדים נוספים ורשויות מקומיות; והתוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון; יש 10 יחידות איתור שייעודן ברשויות מקומיות לפעול באוכלוסייה על רצף ההתמכרות והן נותנות תגבור בעשייה הזאת בקיץ.

<אהרון שבי: זאת עבודה שנעשית בשעות הערב; יש לנו תוכנית נוספת שנעשית בשיתוף 10 ניידות שמופעלות ב-10 ישובים בשיתוף עם עמותת "עלם", עם דגשים מיוחדים לעבודת לילה באותן רשויות מקומיות; מדריכי איתור שפועלים גם במסגרת מועדונים וגם במסגרת עבודה ברחוב, 80 מדריכים כאלה שפרושים בארץ.

יפעת שאשא ביטון: זה חלק מהתוכנית "עיר ללא אלימות" או אלה דברים נוספים?

<אהרון שבי: לא, זה מעבר לזה.

<אהרון שבי: עוד דבר מעניין שנעשה בהקשר הזה, והוא משותף למשרד הרווחה ולעמותת "עלם", מיזם של "לילה כיום יאיר", ורסיה שמיועדת לעשות פעילות בתוך מוקדי בילוי, במסיבות מיוחדות, דוגמת "הלילה הלבן" בתל-אביב, אז היתה הפעלה ראשונה של התוכנית הזאת, של איתור בתוך האירועים האלה.

<אהרון שבי: בגדול אפשר לומר שיש איזה מיקוד של המשרד והשותפים לנסות לעשות תהליכים כלשהם, שבסופו של דבר התוצאה שלהם היא הפניה של חלק מן האוכלוסייה לטיפול על-ידי העובדים הקבועים שלנו.

<אהרון שבי: בממוצע אפשר לומר, לאור שנה שעברה, מאותרים במסגרת כל תוכנית כזאת כ-400 חבר'ה לאורך 3 שבועות של פעילות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על פרישה ארצית או על דבר נקודתי?

<אהרון שבי: אנחנו מדברים על פרישה ארצית וממוקדת, תלוי: 10 ישובים כאן, בתוכנית "חופים" 5 ישובים, תוכנית במרכז העיר בירושלים.

<אהרון שבי: בממוצע אנחנו מדברים על מסגרת של כמה מאות בני נוער.

<אהרון שבי: הנקודה החשובה כאן היא היכולת לחבר את אותם בני נוער למערכת הטיפולית הרגילה שאנחנו מפעילים על-ידי הרשויות המקומיות, זה הסיפור.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: נציג "עיר ללא אלימות", דקה לרשותך.

<גונן ירום: רציתי לתת למאיר יצחק הלוי להציג את "עיר ללא אלימות" כי באילת היא נולדה.

<גונן ירום: אני מנהל תחום בכיר במשרד לביטחון פנים, מנהל את תוכנית "עיר ללא אלימות".

<גונן ירום: אני חייב לציין שנמצא פה גם סגן ראש אגף "מצילה".

<גונן ירום: במשרד לביטחון פנים במסגרת המאמץ האזרחי אנחנו מפעילים גם את תוכנית "עיר ללא אלימות" וגם את אגף "מצילה", שבעצם ביחד אנחנו נותנים מענה לרוב הרשויות המקומיות במדינת ישראל.

<גונן ירום: "עיר ללא אלימות" מכסה היום 151 רשויות מקומיות בקירוב.

<גונן ירום: כמעט 40% מן הרשויות המקומיות הן במגזר הלא יהודי.

<גונן ירום: בכל הרשויות המקומיות שאנחנו פועלים בהן אנחנו מבצעים קודם כול היערכות לקיץ.

<גונן ירום: זה אומר שבכל רשות מקומית כזאת יושבת ההנהגה עם כל הגורמים, אתנו, עם הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, עם משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד העלייה והקליטה.

<גונן ירום: זאת תוכנית שמתכללת את כל הגופים.

<גונן ירום: בעצם בונים יחד את המענה הכי מתאים לאותה רשות מקומית בתקופת הקיץ.

<גונן ירום: אנחנו שולחים מדריכים ומתגברים פעילויות, למשל מגרשים מוארים.

<גונן ירום: בעצם אנחנו תומכים ומעורבים ולוקחים חלק בכל הפעילויות העירוניות שמבוצעות בתקופת הקיץ.

<גונן ירום: הדבר הכי חשוב אולי, שאנחנו עושים את זה לא באופן רחב בהכרח אלא אנחנו ממקדים את הפעילות איפה שצריך אותה.

<גונן ירום: זה אומר שפורום אכיפה, למשל, ביחד עם המשטרה, רואה איפה הולך להיות ה"ברדק", איפה הולך להיות ה"בלגן" בקיץ ולשם אנחנו מפנים את הכוחות ואת הגורמים השונים שהולכים להיכנס לפעילות.

<גונן ירום: בין אם זה סיירת הורים, אז יודעים שבפארק הדגים במודיעין, למשל, הולך להיות ריכוז של בני נוער, שהולכים לשתות שם אלכוהול והולכים לעשן שם או לעשות שם כל מיני דברים, אז סיירת הורים תעבור שם בלילה, ב-11 או ב-12 כדי לבדוק ולנטר את מה שקורה שם.

<גונן ירום: אנחנו גם מייצרים פעילות שמהווה אלטרנטיבה נורמטיבית לבני נוער כדי למשוך בני נוער שלא יסתובבו בפארקים, אבל אנחנו גם יודעים שלא כולם מגיעים לפעילויות אז אנחנו שולחים ומגיעים לשם, בין אם זה מדריכים, בין אם זה הורים, בין אם זה משטרה ושיטור משולב שפועלים ביחד ובעצם כך אנחנו מכסים כל מה שאפשר.

<גונן ירום: אני חייב לציין כי עלה פה קודם, לגבי המגזר הלא יהודי.

<גונן ירום: הבעיה הכי גדולה במגזר הלא יהודי, להבנתי בכל אופן, היא התשתיות.

<גונן ירום: הרבה פעמים אנחנו רוצים לשלוח לשם פעילויות ולעשות שם דברים.

<גונן ירום: הבעיה, שברבים מאוד מהמקרים אין איפה כי אין פארקים, אין מועדוני נוער, אין את התשתית הכי בסיסית שבה אנחנו יכולים להפעיל את הפעילות.

יפעת שאשא ביטון: אבל יש מוסדות חינוך.

<גונן ירום: אנחנו עושים כמובן את כל מה שאפשר אבל המכשול הכי גדול לפעולה במגזר הערבי הוא התשתית העירונית הבסיסית החלשה מאוד, זה אחת הבעיות.

<גונן ירום: בסופו של דבר, המשפט הכי חזק שנאמר פה, ואני חוזר עליו, הוא: "או שאנחנו מעסיקים אותם או שהם יעסיקו אותנו".

<גונן ירום: תודה.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני מסכמת את הישיבה.

<קריאה: אני חייבת להציג נתונים.

יפעת שאשא ביטון: תני לי לסכם.

יפעת שאשא ביטון: אחר-כך נעשה את התיאום של הנתונים.

יפעת שאשא ביטון: קיבלנו כאן גם חיזוק לדברים.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק שהנוכחות שלנו בשטח, ביחד עם היכולת שלנו להעסיק את בני הנוער, בין אם בפעילויות השונות שהוגדרו כאן ובין אם בתעסוקות שונות, יפחיתו או ימזערו את תופעת השוטטות והאלימות בקרב בני הנוער, שלא לדבר על הפשיעה.

יפעת שאשא ביטון: ההמלצות של הוועדה, מתוך מה שאספתי כאן, דבר ראשון לעשות מיפוי של צרכים בקרב בני נוער בכל הישובים כדי לראות אם יש מוקדים יישוביים שבהם אנחנו צריכים להיות מעורבים יותר או להשקיע יותר, בין אם זה מבחינה תקציבית ובין אם זה מבחינת פעילות.

יפעת שאשא ביטון: חשוב מאוד שיהיה שיתוף פעולה של משרד החינוך, משרד הרווחה וארגונים שונים שיכולים לתמוך, גם מבחינת תקציבים וגם מבחינת פעילות באותם היישובים, כמובן עם הרחבה לפרישה ארצית.

יפעת שאשא ביטון: נושא הכנת הורים להתמודדות עם חודשי הקיץ: לתת רעיונות, תמיכה, פלטפורמה שמלווה אותם – זה עניין חשוב שבהחלט נפעל ונמליץ עליו.

יפעת שאשא ביטון: פילוח אפקטיבי של התוכניות, לראות מה עובד ואיפה עובד בצורה נכונה.

יפעת שאשא ביטון: דיברתם על התאמה של חליפות ושל תוכניות ליישובים השונים.

יפעת שאשא ביטון: אשמח מאוד לקבל ניירות עמדה שיאפשרו לנו לראות איזו תמונה רחבה עם מגוון התוכניות שמוצע.

יפעת שאשא ביטון: נבחן את הנושא של הצעת חוק זכאות הורים לייעוץ והדרכה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מתחייבת כרגע לכלום אבל אנחנו בהחלט נבחן אותה.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של מחויבות אישית בחודשי הקיץ – זאת סוגיה שבהחלט שווה לעניין בה את משרד החינוך ולראות איך אנחנו מפנים חלק מן הפעילות לטובת חודשי הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחבר לזה את נושא הסטודנטים.

יפעת שאשא ביטון: אתם מקבלים מלגות.

יפעת שאשא ביטון: פעם היה רק פר"ח, היום יש הרבה מאוד מלגות שהסטודנטים נכנסים אל תוך מערכת החינוך במהלך השנה.

יפעת שאשא ביטון: נכון לנתב חלק מהם דווקא לחודשי הקיץ ולפעילות בחופשים השונים.

יפעת שאשא ביטון: זה דבר שבהחלט יכול לתרום ואנחנו ננסה לקדם גם את זה.

<איתן ויינרייך: לא ציינת את תנועות הנוער.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על מד"צים ועל קבוצות.

יפעת שאשא ביטון: מההיכרות שלי ומבחינה של הנושא הם כבר משולבים בתוך המערכת.

<איתן ויינרייך: הם עושים עבודה נהדרת.

יפעת שאשא ביטון: נכון, ומגיע להם בהחלט יישר כוח גדול.

יפעת שאשא ביטון: אני מודה לכולכם שהגעתם לדיון.

יפעת שאשא ביטון: אני מצטערת אם קיצרתי את זמן הדיבור של חלק מכם.