ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 25, 2015-06-29 11:30

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: הצעה לסדר היום בנושא: "המשבר הפוקד את החקלאים בערבה" של חברי הכנסת איתן ברושי, יצחק וקנין ומנחם אליעזר מוזס.

משה גפני: ראשון הדוברים, איתן ברושי, הבמה לרשותך.

משה גפני: לאחר מכן חבר הכנסת יצחק וקנין.

איתן ברושי: שלום לכולם.

איתן ברושי: תודה, אדוני היושב-ראש, שהצלחת לסיים בשלום את הדיונים הסוערים, ועכשיו יהיה דיון לא פחות סוער.

איתן ברושי: נדמה לי שאפשר לקצר בדברי הפתיחה ולאפשר לחברים שבאו מרחוק, מן הערבה ומאזורים אחרים, לומר פה את דברם.

איתן ברושי: אבל אתה כיושב-ראש מנוסה יודע שהחקלאות בחלק מן התחומים נמצאת בתקופה קשה, ובערבה הדרומית ואצל מגדלי הפלפל גם באזורים אחרים, או מי שהתבסס על ייצוא לרוסיה או למדינות הרובל, המצב הרבה יותר מקשה.

איתן ברושי: נמצא פה סמנכ"ל משרד החקלאות, צביקה כהן.

איתן ברושי: אנחנו יכולים לומר שחלק מן הבעיה נפתר חלקית על-ידי מענה של משרד החקלאות ופיתוח הכפר ומשרד האוצר.

איתן ברושי: העלינו את הנושא לסדר היום בטרם היו החלטות שלמות, אבל צריך לדעת שאנחנו ערב תקציב 2015-2016 ובמידה רבה בך, חבר הכנסת גפני, תלויה היכולת של ההמשך והקיום של החקלאות וההתיישבות, בוודאי באזורים הרחוקים.

איתן ברושי: עצם הדיון של היום, שהוא כבר מושפע ממה שעומד לפנינו – אנחנו מודאגים מאוד.

איתן ברושי: רצינו להביא לידי ביטוי את הדאגה הזאת, כרגע בתחום ברור מאוד.

איתן ברושי: אבל תדע שהבעיות הן לא רק בתחום שאנחנו מציגים היום.

איתן ברושי: בכל זאת אנחנו אומרים שיש צורך להרחיב את הסיוע גם לאזורים נוספים וגם לגידולים נוספים שנפגעו מהמשבר האחרון.

איתן ברושי: פנינו לשר האוצר, לשר החקלאות ולראש הממשלה בדרישה.

איתן ברושי: יושב פה סגן שר האוצר הקודם, שהודה בטעות של הממשלה הקודמת, שהוא שותף לה כסגן שר האוצר עם שר האוצר הקודם, בהטלת מסים לא צודקים ובלתי סבירים על העובדים הזרים.

איתן ברושי: אנחנו מבקשים גם בישיבה הזאת, ובהמשך לפנייה שנמצאת בידי, ואני יודע שסגן שר האוצר עוסק בזה, ואנחנו מבקשים גם לצרף את תמיכתך ואת תמיכת הוועדה לביטול מיידי, לא בעוד חודשים, לא בתקציב, לא פחות חשוב מהסייעת שאושרה לפני כמה שבועות, לבטל מייד, ובכל הארץ, את המסים הלא צודקים על עובדים זרים.

איתן ברושי: לעתים המס הזה הוא הגרושים האחרונים שנשארו לחקלאים.

איתן ברושי: אני רוצה לסיים ולומר שיש פרדוקס גדול מאוד במדינה הזאת, שהחקלאות מצטיינת והחקלאים מאוימים.

איתן ברושי: שנה אחרי "צוק איתן" – ואתמול היינו בעוטף עזה, פגשתי שם גם את חיים ילין ואת ראש המועצה שהחליף אותו – ההתיישבות לא צריכה אישור ממישהו.

איתן ברושי: גם בעוטף עזה יש נפגעים מהאירוע הזה, אבל מי שמכיר את הערבה, מי שמכיר את אזורי הארץ האחרים יודע שבלי ההתיישבות ובלי החקלאות – זה לא שלנו.

איתן ברושי: לכן אני פונה אליך, כבוד היושב-ראש וחברי ועדת הכספים, לאפשר- - -

משה גפני: זה נושא הישיבה.

משה גפני: אתה וחבר הכנסת וקנין המציעים, אני מבקש שתמקדו את הבקשה שלכם.

איתן ברושי: אני אומר, להרחיב את הסיוע לישובים נוספים שנפגעו מהמשבר.

<אילן שוורצברג: למה לא לכל הארץ?

משה גפני: אני לא יודע אם אמרו לכם, האורחים לא מתערבים באמצע הדיון אלא רק כאשר הם מקבלים רשות דיבור.

משה גפני: יש לזה גם סיבות.

משה גפני: אחת הסיבות היא שאנחנו רוצים שיהיה דיון אפקטיבי, שכל אחד ידבר בתורו ושנגיע למסקנות שנוכל לעמוד מאחוריהן.

משה גפני: אחרת, לא נגמור ולא ייצא שום דבר מהדיון.

איתן ברושי: אני רוצה קודם כול לבקש מהחברים שהגיעו לכבד את היושב-ראש.

משה גפני: לא צריך לכבד אותי, שיכבדו אותך.

איתן ברושי: את היושב-ראש ואת ההוראות שלו.

איתן ברושי: אנחנו מציעים, קודם כול, ליושב-ראש להבין את המצוקה ולקשור אותה גם לתקציב שנדון בו במשותף.

איתן ברושי: דבר שני, לאפשר לחקלאים בישובים נוספים לקבל את הסיוע ולהנחות את משרד החקלאות ומשרד האוצר להרחיב את התוכנית שאושרה.

איתן ברושי: דבר שלישי, להצטרף לבקשתנו ולהנחות את משרד האוצר לבטל מייד את המס הזה, שיגיד סגן שר האוצר לשעבר שהוא היה בלתי צודק, לא מוסרי ואיננו ראוי.

איתן ברושי: לבטל אותו מייד.

איתן ברושי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: לא אחזור על מה שאמר איתן ברושי.

יצחק וקנין: אגיד רק דברים כלליים.

יצחק וקנין: המשבר בחקלאות הוא לא משבר של הערבה בלבד.

יצחק וקנין: נכון שהערבה ספגה משבר גדול מאוד עקב הנחיתה של הרובל והבעיה בייצוא הזה פגעה בצורה משמעותית דווקא באזור הערבה, אבל אני חושב שיש לנו משבר כלל ארצי.

יצחק וקנין: אנחנו רואים את זה בכל המקומות: משקים נסגרים כלאחר-יד בכל הארץ, המצב קשה מאוד.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד משהו ספציפי לגבי מה שדיבר עליו איתן ברושי, לגבי מס המעסיקים.

יצחק וקנין: המס הזה מכניס למדינה כ-140 מיליון שקל בערך ויש גם נקודות זיכוי שנותנות עוד כ-40 מיליון שקל.

יצחק וקנין: אנחנו מדברים על 180 מיליון שקל שהחקלאים צריכים לשלם, מה שלא קיים במגזרים אחרים, אולי פרט לבנייה, שם יש אותו מס בגין עובדים זרים, אבל בשאר התחומים במשק לא משיתים עליהם את הדבר.

יצחק וקנין: אני רוצה לגעת בנקודה חשובה מאוד, שמדברים עליה הרבה מאוד.

יצחק וקנין: מדברים על יוקר המחיה.

יצחק וקנין: לצערי הרב כשמדברים על יוקר המחיה, הרי כל בר דעת מבין שאם אתה משית מס על חקלאי או על כל גורם יצרני אחר במשק הדבר הזה צריך להשתרשר לאיזה מקום, לצרכן, ובסופו של דבר זה גם מעלה את המחירים.

יצחק וקנין: שלא נדבר, רבותי, על כך שיש פה בעיה קשה יותר עם רשתות השיווק.

יצחק וקנין: רשתות השיווק מנצלות את המצב שהחקלאים לא מגובשים באותה מידה כמו חברה כמו "עלית" או "אוסם", אני מזכיר את החברות הגדולות שעליהן אי אפשר לאיים.

יצחק וקנין: יכול לבוא רמי לוי ולהחליט שעגבנייה שווה 80 אגורות, כאשר החקלאי מייצר אותה ב-2 שקלים, ואותו דבר קרה עם הפלפל: עולה לייצר אותו בערך 3.80 שקלים והוא נמכר במקרים מסוימים ב-2.60 שקלים, במחירים לא הגיוניים.

יצחק וקנין: החקלאי מפסיד כסף.

יצחק וקנין: חקלאי יכול להפסיד פעם ועוד פעם ועוד פעם.

יצחק וקנין: בסופו של דבר אתה רואה חממה של 30 דונם, הכול נסגר, הכול בהתמוטטות מוחלטת.

יצחק וקנין: רבותי, אני אומר לכם, החקלאות היא לא דבר מובן מאליו.

יצחק וקנין: אני חקלאי אז אני מדבר, אני יודע מה זה.

יצחק וקנין: הצעתי בזמנו לקבוע את המחירים בצורה מסודרת.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, זה יוזיל את המחירים, זה לא יעלה אותם.

יצחק וקנין: פערי התיווך – אני מציג דוגמאות, רבותי – חקלאי מגדל בננה, מוכר אותה ב-2.70 שקלים, היא נמכרת ב-14 שקלים על המדף.

יצחק וקנין: מאין זה בא?

יצחק וקנין: אבוקדו, תראו את הפערים: נמכר על-ידי החקלאי ב-3.80 שקלים, נמכר על המדף ב-9 שקלים ואף ב-12 שקלים ויותר מזה בתקופות מסוימות.

יצחק וקנין: מה מקבל החקלאי?

יצחק וקנין: החקלאי מפסיד כסף פעם אחר פעם.

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה להגיד דבר נוסף.

יצחק וקנין: יש פה עובדים זרים.

יצחק וקנין: העובדים הזרים בחקלאות הם כ-25,000.

יצחק וקנין: קחו אותם.

יצחק וקנין: אתה צריך לעבוד על-פי שכר מינימום ולשלם פיצויים וכל מה שמגיע לעובד על-פי אמנות ז'נבה.

יצחק וקנין: אנחנו מתנהגים איתם על-פי החוקים.

יצחק וקנין: חקלאי לא יכול לעמוד במערכת הזאת.

יצחק וקנין: רבותי, אני רוצה להגיד עוד משהו.

יצחק וקנין: כמה עלו מחירי המים בשנים האחרונות?

יצחק וקנין: צעקתי על הדבר הזה, התנגדתי למתווה המסוכן הזה, ראיתי איך "עובדים" על החקלאים בעיניים.

יצחק וקנין: אמרתי: פה אתם תמוטטו את כולם.

יצחק וקנין: מחירי המים עלו.

יצחק וקנין: קח את כל הפרמטרים.

יצחק וקנין: ואחרי זה באים בטענות לחקלאי, שהוא מעלה את המחירים.

יצחק וקנין: רבותי, החקלאים לא מעלים את המחירים.

יצחק וקנין: החקלאים מקבלים את מה שמגיע להם בקושי, בקושי, אני אומר את זה באחריות.

יצחק וקנין: רבותי, אקח אתכם למשקים, משק אחר משק שנסגר.

יצחק וקנין: נסגרים משקים.

יצחק וקנין: החקלאים לא יכולים לעמוד בזה.

יצחק וקנין: המצב בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: צריך לבטל את המס הזה, קודם כול.

משה גפני: המס על העובדים הזרים.

יצחק וקנין: בוודאי.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, דע לך, המדינה שמסבסדת הכי פחות את החקלאות היא מדינת ישראל.

יצחק וקנין: באירופה הסבסוד מגיע ל-40% ו-50%.

יצחק וקנין: המדינה שלנו לא מסבסדת את החקלאות.

יצחק וקנין: פעם היה סבסוד, פעם היתה אידיאולוגיה, פעם הבינו שחקלאות היא נשמתה של המדינה, זה כל מה שיש.

יצחק וקנין: היום אומרים: תסגרו.

יצחק וקנין: היום ראיין אותי משהו ושאל: אולי החקלאות פסה מן העולם?

יצחק וקנין: רבותי, מדינה שלא תטפח את החקלאות אין לה זכות קיום.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אקצר בדברי.

אחמד טיבי: אני חותם על כל הדברים של חבר הכנסת וקנין, פרט לקשר בין ציונות לחקלאות.

אחמד טיבי: אני לא מכיר עגבנייה ציונית.

<קריאה: אצלכם זה חקלאות ימית בזמן האחרון.

<קריאה: ..

אחמד טיבי: אבל אני מסכים עם חבר הכנסת ברושי שצריך לבטל את מס המעסיקים על כלל החקלאים בארץ, לא רק בדרום.

אחמד טיבי: יש חקלאים גם במרכז, גם בצפון.

אחמד טיבי: אי אפשר לעשות את הדבר באופן סלקטיבי.

אחמד טיבי: לכן אם עולה הצעה להוריד רק בדרום, נדמה לי שזה לא חוקתי, לא חוקי ולא הוגן כלפי כלל החקלאים במדינת ישראל.

אחמד טיבי: חשוב שכולנו חברי הכנסת, מן הקואליציה ומן האופוזיציה, נתכנס ונסכים על הנקודה הזאת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חשוב שתאמץ את הנקודה הזאת, הורדת מס על עובדים זרים לכל הארץ.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת נאוה בוקר, בבקשה.

נאוה בוקר: אני חושבת שחשוב מאוד לתת הטבה לחקלאי הדרום, אבל באותה מידה צריך לדאוג לחקלאים בכל הארץ כי אני חושבת שמצב החקלאים גם בפריפריה הוא עגום ביותר וצריך לתת גם להם את העזרה הזאת כדי שיוכלו לצוף.

נאוה בוקר: העזרה הזאת גם תביא להטבה לציבור כמובן, היא תוביל להוזלה לצרכן וגם עזרה לפריפריה, כי החקלאות היא ענף חשוב מאוד בפריפריה.

נאוה בוקר: צריך לחשוב איך לא לסייע רק נקודתית אלא באמת איך לגרום להם לצאת ולצמוח מהמשבר הזה.

נאוה בוקר: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: אני לא רוצה לחזור על דברים שאמרו חברי.

סתיו שפיר: אני רק רוצה להעלות עוד כמה נקודות שלא עלו פה.

סתיו שפיר: תושב בערבה היום, ואולי אגיד דבר שיפתיע חלק מחברי הוועדה, אני חושבת שזה דבר מאוד מעורר גאווה, הרבה מאוד אנשים צעירים היו שמחים לעבור לערבה עכשיו אם היו ניתנות להם מספיק הטבות ומעטפת כדי שיוכלו לעשות את זה.

סתיו שפיר: היום תושב במושב בערבה, שצריך לנסוע יותר משעה כדי לקבל שירותים בסיסיים מביטוח לאומי ועד לשירותי בריאות, לא מקבל שום הנחה בתחבורה ציבורית, לא מקלים עליו את הדרך הזו, את המסע הזה, את שעות העבודה שנגזלות ממנו.

סתיו שפיר: אם המדינה רוצה באמת לעזור לערבה, באמת רוצה ליישב אותה ולחזק אותה היא צריכה לתת פה תוכנית מקיפה, תוכנית שכוללת הטבות בתחבורה, שנותנת הטבות בדיור ומזרזת בנייה חדשה.

סתיו שפיר: רק בסוף השבוע האחרון הייתי במושב צוקים.

סתיו שפיר: יש עשרות משפחות שמחכות והיו רוצות לעבור לגור במקום היפהפה הזה, בצורה שקשה בכלל לתאר כמה שהוא יפה ומפתה.

סתיו שפיר: צריך לאפשר את הדבר הזה לכל מי שמעוניין באמצעות יצירה של תוכנית מקיפה.

סתיו שפיר: הסיפור של המים והסיפור של החקלאות והעובדים הזרים, זה דבר אחד, וזה חשוב מאוד אבל בנוסף לזה אנחנו צריכים לזהות גם את הפוטנציאל.

סתיו שפיר: יש פה בעיה קשה מאוד של חוסר זיהוי פוטנציאל.

סתיו שפיר: אנחנו רואים מקום שהוא כל-כך מושך, כל-כך אטרקטיבי, ובמקום להפוך אותו לאטרקטיבי עוד יותר אנחנו מחזקים בו את המצוקות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אני מודה שאני כאן עם הכובע של הערבה התיכונה מכיוון שנקשרתי לאזור הזה.

מיקי לוי: ביקרתי בו מספר פעמים, לא פעם אחת.

משה גפני: לא אכפת לי הסיבות, העיקר שאתה עם כובע.

משה גפני: ..

מיקי לוי: ימים שלמים עם הכובע הנכון.

מיקי לוי: אני מודה גם שההחלטה להטיל מס מעסיקים היתה פשוט החלטה לא נכונה וצריך לבטל אותה.

מיקי לוי: אני אומר לכם חד-משמעית.

מיקי לוי: ההחלטה נבעה מכך שבתיאוריה חשבנו שעובדים ישראלים ייכנסו לענף החקלאות, ולא כך היא.

מיקי לוי: מכיוון שמדובר ב-140 מיליון שקל, בהתחלה דרשתי את זה רק לגבי הערבה התיכונה, עכשיו אני דורש את זה לגבי כולם.

מיקי לוי: 140 מיליון שקל – בהוצאות הקיימות במדינת ישראל זה לא הרבה כסף, ואני מכיר בדיוק את תקציב המדינה ומה ההוצאות בתקציב המדינה.

מיקי לוי: מעבר לעניין הזה, מאז קריסתה של חברת "אגרסקו" לא קמה לחקלאים חברה שתוכל לשווק גם בארץ וגם בחוץ לארץ את המוצר של החקלאים.

מיקי לוי: מאז שחברת "אגרסקו" התמוטטה, וניסיתי לשכנע ולהוביל מהלך בקדנציה הקודמת להקים איזו חברה באיזו כסות – של החקלאים, של משרד החקלאות, אני לא יודע מה – פער התיווך מטורף.

מיקי לוי: לא יכול להיות שפער התיווך ינוע בין 180%-200% ל-400%.

מיקי לוי: לא יכול להיות, זה פשוט לא יאומן.

מיקי לוי: זה גם מגדיל את יוקר המחיה.

מיקי לוי: אם לא נקבל איזו החלטה להקים חברה חלופית ל"אגרסקו", ואני לא יודע לשים את האצבע, להגיד לכם אם היא תהיה באחריות החקלאים, באחריות משרד החקלאות או באחריות משרד האוצר, זו לא המומחיות שלי, אני רק יודע מה התוצאה הנדרשת.

מיקי לוי: אתן לך דוגמאות, לא רבות, בהמשך לדבריה של סתיו שפיר.

מיקי לוי: מכיוון שביקרתי בערבה, ואני לא מתבייש להגיד, אני מייצג את האינטרסים של הערבה התיכונה כי התנאים שם הרבה יותר קשים מכל מקום אחר, הרבה-הרבה יותר קשים, גם מבחינת מזג אוויר, גם מבחינת מרחק.

מיקי לוי: מדינת ישראל נתנה ל"בזק" רישיון, אבל למה לתושבי הערבה אין פס רחב?

מיקי לוי: למה אין להם אינטרנט כמו לכל מדינת ישראל?

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: כי לסלול שם נדרשת הרבה עבודה וזה עולה הרבה כסף.

מיקי לוי: זה דוגמה קטנטנה.

מיקי לוי: למה הוא כחקלאי צריך בכל חצי שנה לחדש את הרישיונות?

מיקי לוי: פניתי גם לשר התחבורה.

מיקי לוי: למה הוא צריך לשלם – זה לא הרבה כסף, 28 שקלים בכל חצי שנה כדי לחדש את רישיון הנהיגה של התאילנדי על הטרקטור.

מיקי לוי: מה קרה באותה חצי שנה?

מיקי לוי: הוא הפסיק לדעת לנהוג?

מיקי לוי: למה מענים אותם?

מיקי לוי: עכשיו החקלאי מניע את האוטו שלו, נוסע לדימונה או לערד, מביא את כל החבילה, עומד בתור, מבזבז חצי יום במקרה הטוב וחוזר.

מיקי לוי: כך מענים את האנשים האלה.

משה גפני: אותי שכנעת.

מיקי לוי: עכשיו נראה אותך מרים את פתרון הבעיה.

מיקי לוי: לפני 10 שנים מדינת ישראל תכננה צינור ליישובי הערבה התיכונה, 500 מיליון שקל, צינור שאמור להגיע מכיוון אילת, ו-500 מיליון שקל מכיוון דימונה-ערד.

מיקי לוי: עד היום האנשים האלה משתמשים במים מליחים שאוזלים מיום ליום ומדינת ישראל, שמבזבזת על כל דבר, לא מצאה את הכסף.

מיקי לוי: אותם האנשים שיושבים לנו בגבול המזרחי, ואם הם לא יישבו שם דאע"ש יהיה שם, הם החיץ בינינו לבין מה שקורה.

מיקי לוי: התנאים שם מטורפים, החוק בלתי נסבל ולא מצאתי עובד ישראלי אחד לרפואה שמוכן לבוא לשם.

מיקי לוי: לכן חייבים להוריד את המס הזה, שהוא מס לא צודק.

מיקי לוי: אנחנו שמגנים – וטוב שכך, זו מדינה דמוקרטית – על העובדים הזרים, שמקבלים הכול: אוכל וביטוח בריאות והכול, גם כשצריך להוריד, למשל בימים שאנחנו לא עובדים, כדי שהתוצרת לא תלך לאיבוד משלמים 200%, וכל הכסף שהם מרוויחים – וזה בסדר שהם מרוויחים וזה מצוין שאנחנו מתייחסים לעובדים הזרים כפי שצריך – נשלח כיחידה אחת הביתה.

מיקי לוי: זה, ועוד מסים ועוד, מטיל עליהם עומס בלתי רגיל.

מיקי לוי: אני לא מבקש, אני דורש, במקום שהייתי בו אך לפני כמה חודשים ועד לישיבה הזאת קיימתי איתם מספר פגישות, זה לא הרבה כסף.

מיקי לוי: החקלאות בבעיה.

מיקי לוי: צריך להוריד את המס הבלתי צודק הזה.

משה גפני: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

משה גפני: עלי בינג, תצטרך לתת לנו תשובה חיובית על ביטול מס המעסיקים.

משה גפני: אם אין לך סמכות אז אני מבקש לדבר עם מישהו שם.

משה גפני: זה מה שהולך להיות.

משה גפני: חזקה עלינו מצוותו של סגן שר האוצר לשעבר.

משה גפני: בבקשה.

<חיים חבלין: נראה לי שניגוד העניינים היחיד שיש לי הוא עם אחמד טיבי, חברי וידידי הטוב, לגבי הציונות והחקלאות, אבל אין מה לעשות.

משה גפני: רק רגע, עם כל הכבוד, בסופו של דבר לגבי העגבנייה אין לכם ויכוח שצריך להוריד את המס מהעובד הזר.

<חיים חבלין: תיכף אסביר ואנסה לנמק.

<חיים חבלין: אין חיבור של בני אדם, של אנשים לאדמה כמו של אותו חקלאי שמעבד את הקרקע.

<חיים חבלין: נכון שהגבולות נקבעו על-פי התלם האחרון, אין מה לעשות, עובדתית כך זה נעשה.

אחמד טיבי: אני יודע שהזעתר נכבש והפך להיות ישראלי.

אחמד טיבי: ..

<חיים חבלין: אני אוהב אותך ואני לא מתווכח אתך.

אחמד טיבי: זה הדדי.

משה גפני: חיים ילין, יש לי בקשה, אנחנו רוצים להגיע לסיכומים.

אחמד טיבי: אני מוכן לוותר על הגפילטע פיש...

משה גפני: גם אני.

משה גפני: הוויכוח שלכם הוא ויכוח מעניין מאוד, אבל צריך לעבוד.

<חיים חבלין: סיימנו אותו.

<חיים חבלין: אמרתי לו שאני אוהב אותו ובזה מסתיים הוויכוח.

<חיים חבלין: זהו, גמרנו, אין ויכוח בכלל.

<חיים חבלין: יש בערך 250-300 מיליון שקל.

<חיים חבלין: בערך 200 מיליון שקל זה מס מעסיקים ועוד 70 מיליון שקל זה נקודות הזיכוי שחבר הכנסת וקנין ציין, זה פחות או יותר הנתונים שאני יודע.

<חיים חבלין: מעמיסים את זה על 25,000 עובדים, פחות או יותר, ואחרי זה העלויות נופלות כולן על החקלאי.

<חיים חבלין: כשאני מנתח את התמונה, כל-כך מעט חקלאים יש שמשפיעים כל-כך הרבה על יוקר המחיה ועל המדד ועל כל תושבי מדינת ישראל.

<חיים חבלין: אתן לכם את הדוגמה הפשוטה ביותר שיש.

<חיים חבלין: הרי חקלאי לעולם לא יהיה מיליונר, הוא לא יהיה, הוא לא יהיה טייקון.

<חיים חבלין: כל מה שהוא רוצה זה לפרנס את עצמו בכבוד.

<חיים חבלין: הוא אוהב את המקצוע הזה, הוא מחובר לאדמה.

<חיים חבלין: בדרך כלל זה דורי דורות, כלומר זה גם אבא שלו וסבא שלו.

<חיים חבלין: כל מה שהם רוצים היום זה שיהיה דור המשך, שהילדים שלהם אולי ימשיכו.

<חיים חבלין: אבל הם אומרים לילדים: "לא, אל תיכנס לשם".

<חיים חבלין: אגיד לכם מה המשמעות.

<חיים חבלין: זה המשפט הכי כואב למדינת ישראל, ואני אנמק.

<חיים חבלין: תוחלת החיים במדינת ישראל הולכת ועולה.

<חיים חבלין: בעולם תוחלת החיים בכלל הולכת ועולה.

<חיים חבלין: מן הקרקע אתה מנסה להוציא את המקסימום.

<חיים חבלין: המים זה מה שיש; הדשנים והאשלג, שקיים במדינת ישראל כאוצר יותר אולי לפעמים מהגז והוויכוחים על הגז, כי כבר 30 שנים מוציאים אותו אז אף אחד לא מתווכח על זה – הם בעצם צריכים לתת את המכפיל של יבול כלפי נקודת קרקע מסוימת, כלפי יחידה אחת.

<חיים חבלין: זאת אומרת, אם אנחנו מנתחים את החקלאות העולמית ואת החקלאות במדינת ישראל, יש למדינת ישראל את האוצר הכי יקר שיש בעולם.

<חיים חבלין: רק מה, ממשלת ישראל לא יודעת את זה.

<חיים חבלין: רק נתון אחד לא יודעים: בזרעים אנחנו מובילים בעולם, בגידולים אנחנו מובילים, במִחזור מים – אנחנו 80% ממִחזור המים, אין בעולם דבר כזה, ספרד אחרינו ב-19%-20%.

<חיים חבלין: אנחנו יודעים להוציא יבולים כמעט מכל מקום, גם מהמדבר וגם מהנגב.

<חיים חבלין: כולם יכולים לבוא וללמוד מאתנו, רק ממשלת ישראל שכחה שיש חקלאות.

<חיים חבלין: זה לא עניין פוליטי, זה עניין שנמשך כבר כמה ממשלות, כבר שנים, זה הולך ודועך, הולך ודועך.

<חיים חבלין: מ-30,000-40,000 חקלאים, היום יש 4,000-5,000 חקלאים בקושי.

<חיים חבלין: אני לא מדבר על המלחמה, אבל אם "צוק איתן" לא היתה קורית בין יולי לאוגוסט, בחודשיים האלה, שזה בין עונות, במדינת ישראל לא היו ירקות.

<חיים חבלין: ואז מה היה קורה במדינת ישראל?

<חיים חבלין: המדד היה עולה בין 0.3% ל-0.8%, על-פי עבודה כלכלית שבוצעה.

<חיים חבלין: אתה ידוע מה המשמעות של 0.8% למדד בגלל הירקות שאתה מביא מחוץ לארץ ולא הוצאת מן האדמה במדינת ישראל?

<חיים חבלין: תסתכל על המשכנתאות, תסתכל על הבנקים, על הרבית, על הדיון שניהלת לפני זה.

משה גפני: מה אתה מציע?

<חיים חבלין: זה לא לוועדת הכספים מה שאני מציע.

<חיים חבלין: אני חושב ששר החקלאות צריך לקבוע תוכנית אסטרטגית לגבי החקלאות, חזון חקלאי.

<חיים חבלין: זה אחיזה בקרקע.

מיקי לוי: הדרישה להוריד את המס צריכה לבוא מכאן.

<חיים חבלין: שאלת אותי מה אני מציע.

<חיים חבלין: זה דיון שכנראה לא יתקיים פה.

<חיים חבלין: הוא יתקיים בתוך משרד החקלאות.

<חיים חבלין: אנחנו, גם איתן ברושי וגם אני, כל מי שיש לו נגיעה לחקלאות יהיה שם, ביחד עם יצחק וקנין, ביחד עם כל מי שיכול להיות.

<חיים חבלין: אני מציע שני דברים.

<חיים חבלין: אני מכיר את משרד האוצר.

<חיים חבלין: פגשתי את אנשיו.

<חיים חבלין: אגיד לך את הנקודות שלהם, כי כדי לדעת מה אפשר צריך לדעת מה הם אומרים.

<חיים חבלין: הם טוענים שכאשר אתה מוזיל את העלויות של העובד הזר אז הביקוש לעובד הזר, כמו כל מוצר, ילך ויעלה.

<חיים חבלין: אנחנו צריכים להגיע למצב שאנחנו יושבים יחד עם משרד החקלאות ועם החקלאים, מקטינים את מספר העובדים הזרים, שהם לא יפחדו, על-ידי התייעלות מסוימת, ויחד עם זה מורידים את המחיר.

<חיים חבלין: על זה הם לא יכולים להגיד כלום.

<חיים חבלין: הם אומרים: אנחנו לא יכולים לוותר על הכסף הזה.

<חיים חבלין: זאת הטענה הבסיסית.

משה גפני: תגיד לי, אתה בא להסביר פה את משרד האוצר?

<חיים חבלין: למדתי שאם אתה רוצה לנצח במלחמה אתה צריך לדעת מה האויב חושב.

משה גפני: אנחנו יודעים.

משה גפני: אתן לך 16 סיבות למה הם רוצים את המס הזה, ואתן לך 300 סיבות למה אני רוצה לבטל אותו.

<חיים חבלין: קודם כול צריך להוריד את המס, אבל גם צריכה להיות תוכנית אסטרטגית, שתדבר על כך שהעלויות של החקלאי ירדו – הוא לא רוצה להתעשר – ולבדוק את פערי התיווך.

<חיים חבלין: בסוף לא יעזור כלום, נגיד שנעשה את כל זה ועדיין עגבנייה תימכר ב-8-10 שקלים, עדיין הפלפל יימכר ב-14 שקלים – זה לא יעזור לך, בסוף תמיד יאשימו את החקלאי, וזה לא נכון.

<חיים חבלין: לכן צריך להילחם על זה, לגבי כל הארץ, לא רק לגבי הערבה.

<חיים חבלין: מה שקורה בערבה הוא משבר חקלאי גדול מאוד אבל הוא הקרין על כל החקלאות במדינת ישראל כי כולם למדו מה המשמעות של חקלאות בהתיישבות, במקומות מרוחקים מאוד, כאשר זאת הפרנסה היחידה שיש בהתיישבות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, חברים, אני מברכת על הדיון המאוד חשוב הזה.

רויטל סויד: אין ספק שמצב החקלאים והישובים בכל הארץ הוא בכי רע.

רויטל סויד: אבל אנחנו פה היום בדיון על הערבה התיכונה ואבקש להתמקד בה כי יש לה את הייחוד שלה ואת הסכנות הייחודיות שלה.

רויטל סויד: אחמד טיבי, צר לי אבל נקודת המוצא של הדיון הזה היא גם שיישוב הערבה התיכונה והערבה בכלל הוא בין היתר מפעל ציוני של כמה מאות משפחות ואם אנחנו באיזו דרך לא נסייע להם ולא נעזור להם בדברים שעלו פה, ותיכף אומר, אז עלינו להבין שאנחנו מפקירים את הישובים שם, אנחנו מפקירים את הערבה ולא צריך לומר מה יקרה כאשר הערבה לא תהיה מיושבת יותר במידה ואנחנו במדינת ישראל ובכנסת לא נקבל החלטה.

רויטל סויד: אני מברכת אותך, אדוני היושב-ראש, על הדיון הזה ועל ההחלטות שתצאנה מפה, באמת לראות את זה כערך עליון, גם מבחינה לאומית.

רויטל סויד: ביקרתי בערבה, הייתי שם, ונמצא פה גם אייל וגם חברים נוספים.

רויטל סויד: אני מודה לכם על הביקור שבאמת היה מאוד מאיר עיניים, גם באל"ף ולא רק בעי"ן.

רויטל סויד: אנחנו מדברים פה על סיטואציה שנחלקת לכמה חלקים.

רויטל סויד: קודם כול, לגבי החקלאות, ודבר שני, בכלל לגבי היישוב של אנשים, הזמינות והיכולת בכלל לחיות שם.

רויטל סויד: לגבי החקלאות – זה לא מצב של חקלאים רגילים.

רויטל סויד: היטל המס על חק

רויטל סויד: לאי הערבה הוא הרבה יותר חמור – לא במובן שהוא גבוה יותר, אלא בהשלכות שלו – מאשר על חקלאים רגילים מכיוון שמדובר פה במקום מרוחק, עם תנאי עבודה קשים מאוד בגלל החום.

רויטל סויד: ישראלים לא רוצים לעבוד שם והם מחויבים להעסיק בהכרח עובדים זרים.

רויטל סויד: ההיטל הזה מאוד-מאוד בעייתי ומשמעותי.

משה גפני: עלי בינג, הבאת תשובות?

<עלי בינג: כנראה לא את התשובות הרצויות.

אורלי לוי אבקסיס: יש עוד הצבעה על הגז היום, חבר הכנסת גפני.

רויטל סויד: לכן קודם כול הביטול של היטל המס הוא מאוד-מאוד חשוב.

רויטל סויד: תבוא הממשלה ותגיד: העברנו 100 מיליון שקלים לטובת הערבה לאור מה שקרה עם משבר הרובל.

רויטל סויד: זה לא עוזר.

רויטל סויד: אמנם זה עוזר, ואכן תודה רבה, אבל זה לא מסייע ולא מקדם.

רויטל סויד: מדוע?

רויטל סויד: בגלל ש-100 מיליון השקלים האלה מוקצים אך ורק להסבה של גידולים של כל מגדלי הפלפלים למיניהם.

רויטל סויד: אבל מה קורה עם כל המשקים, שחלקם הפסידו בעונה האחרונה 300,000 שקלים?

רויטל סויד: נדרש עשור שלם לחקלאי כדי להשיב חזרה את אותם 300,000 שקלים, אז מה הטעם לעשות הסבה לגידולים חדשים אם אי אפשר לכסות את ההפסדים הקודמים?

מיקי לוי: 16 משקי בית פשטו את הרגל.

רויטל סויד: אנחנו מדברים פה בסך הכול על כמה מאות משקים.

רויטל סויד: בואו נבין מה זה הערבה התיכונה ומה מספר החקלאים שיש שם.

רויטל סויד: בעיית המים המליחים היא בעיה קשה מאוד כי היא מצמצמת את היבולים ואת הגידולים שאפשר לגדל.

רויטל סויד: אני מבקשת ממך, אדוני היושב-ראש, זה משהו שבכוחך לעשות, אני מבקשת שתצא החלטה מהוועדה הזאת, בין היתר, לא רק על ביטול היטל המס אלא גם החלטה שחייב לעבור צינור מים מאילת או מדימונה שיעביר מים מתוקים לשתייה ומים מתוקים לגידולים, כפי שיש היום בכל הארץ, כדי שלא יהיו רק מים מליחים.

רויטל סויד: מדובר על אזור שיכול לגדל כרמים לתפארת, אבל אי אפשר עם מים מליחים לגדל כרמים כי התוצר לאורך זמן יהיה מליח, ולכן נבקש את הדברים האלה.

רויטל סויד: אני רוצה להתייחס לא רק לעניין החקלאות.

רויטל סויד: כאשר ביקרנו שם נתקלנו בעוד תופעה.

רויטל סויד: הרי בסופו של דבר – ותסלח לי, אחמד טיבי, על זה – אנחנו מדברים גם על ציונות.

רויטל סויד: כשאנחנו מדברים על ציונות, יש גם משפחות צעירות שרוצות להגיע.

רויטל סויד: סתיו שפיר דיברה על זה.

אחמד טיבי: הגידולים הם עגבניות או מלפפונים?

איתן ברושי: ישר עושים סלט.

אחמד טיבי: אני מסכים לקבוע שיש קשר בין פלפל לציונות, זה הוויתור היחיד, אבל לגבי זעתר ודברים מקוריים אין קשר.

רויטל סויד: אני מדלגת מעל הפלפל ומעל העגבנייה ועוברת ליישוב הארץ.

רויטל סויד: זה לא עניין שלך יישוב הארץ.

אחמד טיבי: פלפל מלאכותי, לא אמיתי.

אחמד טיבי: כן?

<חיים חבלין: מה עם לָבנֶה, לא הולך?

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, יש בכוחך לקבל החלטה.

רויטל סויד: משפחות צעירות, או משפחות בכלל רוצות להגיע לערבה.

רויטל סויד: יש אנשים היום שמסוגלים לעבוד מהבית מכיוון שהם יכולים לעבוד דרך האינטרנט.

רויטל סויד: לא חייבים לגור בתל-אביב או באזור המרכז.

רויטל סויד: הם לא יכולים להגיע לערבה התיכונה מכיוון שבערבה התיכונה אין אינטרנט בצורה מסודרת שמאפשר עבודה, אין אפילו כבלים.

רויטל סויד: ואנחנו מדברים פה על כביש בעייתי מאוד.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, בואו נשמע את הדבר האבסורדי ביותר, עלות התחבורה הציבורית לתושבי הערבה התיכונה, כדי להגיע לאזור המרכז ואחר-כך לחזור הביתה, היא כמו לתיירים שנוסעים לאילת לבלות, בדיוק אותה עלות.

רויטל סויד: איך יכול להיות שאנחנו, מדינת ישראל, לא מסבסדים את תושבי הערבה, את עלות הנסיעה כדי להקל עליהם את הנסיעה והם משלמים כמו שתיירים משלמים?

רויטל סויד: הנקודה האחרונה בנושא הזה היא עניין החשמל.

רויטל סויד: ביקרנו שם וסיפרו לנו תושבי הערבה: כשאנחנו נוסעים ל-3 שבועות מן הבית ולא נמצאים בו, אנחנו בחופשה במקום אחר, חייבים להדליק את המזגן מידי יום בחודשי הקיץ כי אם המזגן לא יעבוד "על ריק" גם כשאין שם אנשים כשנחזור הבית יתכלה לחלוטין מהחום.

רויטל סויד: הם משלמים עבור החשמל בדיוק כפי שמשלמים כל שאר התושבים בארץ.

רויטל סויד: לכן אנחנו מדברים גם על סבסוד של החשמל לתושבי הערבה שנאלצים להפעיל מזגנים ימים שלמים, הרבה מעבר לצריכה שלנו באזור המרכז.

אורלי לוי אבקסיס: אם תסתכלו על בקעת בית-שאן, האמינו לי, מבחינת טמפרטורות שם הן אפילו יותר גבוהות.

אורלי לוי אבקסיס: שלא לדבר על כך שיש לנו גם יתושים.

<חיים חבלין: בערבה אין להם יתושים כי אין מים.

אורלי לוי אבקסיס: לנו יש גם יתושים.

משה גפני: רויטל סויד, תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אשתדל להביא עוד פן בנושא.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נזכיר למה יצאה בכלל ההוראה הזאת, אותו מס.

אורלי לוי אבקסיס: במדינת ישראל בשנים 2003-2004 – להזכירך מי היה שר האוצר, ביבי נתניהו – היה משבר כלכלי גדול מאוד במשק והנושא בכלל לא היה העובדים הזרים.

אורלי לוי אבקסיס: הרעיון היה בעצם להגדיל את הכנסות המדינה ואיפה שיכלו שמו את היד.

אורלי לוי אבקסיס: עבר זמן מאז.

אורלי לוי אבקסיס: היו קבוצות כוח במדינה שהצליחו להשתחרר מאותו מס.

אורלי לוי אבקסיס: מס המעסיקים הזה, בשיעור של 10%, אדוני היושב-ראש, היה לא רק על העובדים הזרים בתחום החקלאות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא היה על העובדים הזרים בתחום הסיעוד, אך בהמשך הם הוחרגו והוצאו; הוא חל על עובדים זרים בתחום הבנייה.

אורלי לוי אבקסיס: יש המון תחומים, ואחד התחומים היחידים שבו נשאר אותו היטל הוא החקלאות במדינת ישראל, שזה באמת הזוי.

אורלי לוי אבקסיס: כשבכל העולם מדברים על קיימוּת, כי הרי האוכלוסייה הולכת וגדלה, צריך לחשוב איך להאכיל את אותם פיות שהולכים להכפיל את עצמם בעשורים הקרובים, כדור הארץ כנראה לא יוכל לעשות את זה, בטח לא עם החקלאות הישנה.

אורלי לוי אבקסיס: מדינת ישראל מתגאה בפיתוח טכנולוגי בכל הקשור לחקלאות.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, כאשר מכל מדינות העולם באים ומציגים את התוצרת שלהם בדוכנים בתערוכות, זאת הגאווה הגדולה ביותר של המדינה שלהם – היום זה באיטליה, בכל 5 שנים מתקיימת אותה תערוכה גדולה – אדוני היושב-ראש יודע איזה דוכן מוצג שם על-ידי מדינת ישראל, במה היא מתפארת?

אורלי לוי אבקסיס: בחקלאות שלה.

אורלי לוי אבקסיס: הדוכן כולו מתייחס להישגים שלנו בחקלאות וליכולת שלנו לספק אוכל יותר ממה שניתן היום פר חלקת קרקע.

אורלי לוי אבקסיס: זו ההסברה הטובה ביותר שיש למדינת ישראל בימים קשים, זה הדבר היחיד, כי העולם, באינטרס הפרטי שלו, רואה את מה שקורה פה בחקלאות וצריך ורוצה להעדיף את זה, ללמוד ולאמץ אליו.

אורלי לוי אבקסיס: דבר נוסף שאני רוצה להגיד, מאחר ואני חיה במועצה האזורית עמק המעיינות – אני משתדלת לקרוא לה עדיין מועצה אזורית בקעת בית שאן, יש לזה עוד תוקף מהתנ"ך- - -

איתן ברושי: זה משאיר אותך עוד עם הבית.

אורלי לוי אבקסיס: גם, אבל משאיר את כולנו עם הבית התנ"כי שלנו, יש לזה משמעות מאוד-מאוד גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לזכור שגם שם מתמוטטים, החקלאים פושטים את הרגל.

אורלי לוי אבקסיס: החקלאים הופכים להיות היום אוכלוסייה במצוקה.

אורלי לוי אבקסיס: לא בכדִי ניסיתי להעביר בכנסת הקודמת, והצלחתי רק בקריאה טרומית כי לא הספקנו, את הפיקוח על ירקות ופירות, על אותו סל בסיסי שכל משפחה תוכל לאפשר לעצמה, שהמדינה תפקח על המחיר שיצא מהחקלאי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני אולי לא יודע, אבל בכל בוקר החקלאי צריך לקבל אישור בכמה ימכור את האבוקדו והלקוח שמגיע בסוף השרשור מקבל אותו לא בעשרות אחוזים אלא במאות אחוזים יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אבוקדו נמכר ב-1.50 שקל על-ידי החקלאי ומגיע ל-14 שקלים ברשת.

אורלי לוי אבקסיס: פה פערי התיווך.

אורלי לוי אבקסיס: ובסוף גם אומרים: מה אתם רוצים?

אורלי לוי אבקסיס: תמיד אנחנו מסתכלים על החוליה הראשונה.

איתן ברושי: בשביל זה רמי לוי זכה להדליק משואה ביום העצמאות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד עוד דבר.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר המדינה הטילה את המס הזה היא אמרה: חבר'ה, אנחנו רוצים לעודד גם עבודה עברית ואנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו ששכר של עובד זר יהיה נמוך יותר מהשכר של הישראלים כי אז תהיה עדיפות תמיד לעובד הזר.

אורלי לוי אבקסיס: מי שראה את הסרט של חיים הכט בנוגע לעבודת האדמה, העבודה העברית, מבין שהישראלים לא מעוניינים לעבוד בעבודה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: הם גם לא יעילים, גם כאשר מביאים אותם ומשלמים להם כפול, והוא הוכיח את זה באותה סדרה ביחד עם החקלאים בצפון.

אורלי לוי אבקסיס: לקחו חבר'ה מלשכות התעסוקה, לקחו חבר'ה אחרי גיוס צבאי, לקחו חבר'ה לפני גיוס צבאי והפכו את זה כביכול לסוג של עבודה מועדפת, שם היו אמורים לשלם להם יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אחרי חצי יום שהם ישבו בתוך הערוגות בשיא החום, לא מורגלים גם לכך, קמו והלכו וויתרו על הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר מה החקלאי נאלץ לעשות?

אורלי לוי אבקסיס: או לוותר על הרבה גידולים כי זה לא כלכלי לו, או להפוך את זה לסוג של – להשאיל את זה בעבור סוג מסוים של חלק מן ההכנסות, כי לא שווה להם לעבוד.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני מבקשת לשים לב לדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מקבלים החלטה בנוגע לערבה היא לא יכולה להיות מנותקת משאר אוכלוסיית החקלאים במדינה, לא באזור הערבה, לא באזור בקעת בית-שאן ולא באזורים אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: עוד דבר, המרחקים באמת מעמיסים על החקלאים את העלויות שבסוף מתמחרים לנו אותן.

אורלי לוי אבקסיס: הם משלמים מחיר על זה שהם גרים רחוק, הם משלמים מחיר על זה שהם אידיאולוגים, הם משלמים מחיר על זה שהם אוהבים את הקרקע, את המדינה שבה הם גרים.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה לא יכולה להיות צינית בתפיסה שלה.

אורלי לוי אבקסיס: עברנו את המשבר הכלכלי של 2003.

אורלי לוי אבקסיס: היום אנחנו דנים על הגז ופתאום ראש הממשלה נהיה לארג', הוא נותן עוד תגמולים, הוא נותן עוד 9% לתשובה, גם אחרי שהתחלפו אחר-כך המפעילים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל פה בנושא הזה ממי הוא לוקח?

אורלי לוי אבקסיס: הוא בא לגזול את כבשת הרש ממש.

<חיים חבלין: את מצביעה היום נגד?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת.

אורלי לוי אבקסיס: אשמור לי את גורם ההפתעה, אני אחליט.

אורלי לוי אבקסיס: עוד אנסה לשכנע את הסיעה שלי לקבל החלטה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: היה ולא, אקבל החלטה באופן סוברני איך אני חיה עם עצמי.

אורלי לוי אבקסיס: אותו שר שהיה קמצן ב-2003 הוא מאוד לארג' עם בעלי האחזקות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אבו וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבשלום וילן: אשתדל לא לחזור על דברי אחרים.

אבשלום וילן: אמרו פה באמת דברי אלוהים חיים.

משה גפני: אל תיסחף, אבל אמרו דברים חשובים.

משה גפני: כי יש כאלה שפעם אמרו כך ופעם אמרו כך, תלוי אם הם בקואליציה או באופוזיציה.

אבשלום וילן: אתה יודע שאני תמיד אומר אותו דבר.

אבשלום וילן: לענייננו, קודם כול אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שבית-המשפט העליון בשבתו כבית-דין גבוה לצדק הודיע למדינה שהוא מבקש שעד 1 ביוני היא תתייחס לביטול הפטור מנקודות הזיכוי, ודרש ממנה לבטל את הביטול של הפטור מנקודות הזיכוי משום שזה לא צודק ומנוגד לאמנות בינלאומיות שישראל חתומה עליהן.

אבשלום וילן: 1 ביוני עבר, אנחנו ב-29 ביוני והמדינה לא עשתה עם זה דבר.

אבשלום וילן: שר האוצר הקודם אמר שזה קרה בטעות בימים שכבר לא היתה ממשלה- - -

אורלי לוי אבקסיס: הוא כבר לא שר האוצר.

אבשלום וילן: הוא כבר לא שר האוצר אבל הוא הודה ביושר.

אבשלום וילן: אנחנו מצפים שזה יקרה מהר כי אחרת זה ביזיון בית-המשפט.

אבשלום וילן: נקודה שנייה, התייחסו פה הרבה למס המעסיקים.

אבשלום וילן: המס הזה הוטל ב-2003 בערך ועבר כמה גלגולים.

אבשלום וילן: אנחנו שחתמנו על הסכם ב-2009 בהסכמה מרצון עם משרד האוצר, שעבר בחוק ההסדרים של הכנסת, שבו הסכמנו לעקומה יורדת במספר העובדים, דרשנו במקביל לבטל את מס המעסיקים.

אבשלום וילן: מאז אנחנו דורשים.

אבשלום וילן: אז מה?

אחמד טיבי: ברגע זה אנחנו עדים לאירוע היסטורי: לראשונה חבר כנסת ערבי הוא יושב-ראש ועדת הכספים.

אבשלום וילן: אני מקווה שתחזיק בתפקיד הזה זמן רב, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: כשאני בשלטון אני מגלה נדיבות לב.

אחמד טיבי: אבל שים לב שרק מפלגה כמו יהדות התורה יכולה לקבל החלטה כזאת, לא המחנה הציוני.

רויטל סויד: אנחנו בעד.

אחמד טיבי: אתם בעד, אבל לא עושים.

אבשלום וילן: עם זה אני מסכים.

אבשלום וילן: לענייננו, ביטול מס המעסיקים – אי אפשר לעבוד בשיטת הסלמי.

אבשלום וילן: העמדה הרשמית של התאחדות חקלאי ישראל ב-2003 כשהחוק עבר, שאנחנו דורשים את ביטולו בכל חלקי הארץ.

אבשלום וילן: אין מצב שחלק כן וחלק לא.

אבשלום וילן: זה מס, זה לא הוגן.

אבשלום וילן: היום הוצאות של חקלאי על עובד זר, איך שלא מסתכלים על זה, עם שכר מינימום, עם שעות נוספות, עם מה שמשלמים להם בגין אוכל, לינה וכולי, מגיעות בגדול לבין 1,800-2,000 דולר לחודש לעובד.

אבשלום וילן: אנחנו מתחרים עם מרוקו שמייצאת לאירופה, שם עלות חודשית של עובד היא 200-250 דולר.

אבשלום וילן: ספרד, שהיא אחת המתחרות שלנו, מביאה אנשים ממרוקו.

אבשלום וילן: בעצם היום אנחנו יקרים בנושא העבודה פי ארבע, אם לא יותר, מן המתחרים.

אבשלום וילן: זה לב העניין.

אבשלום וילן: הייצוא הישראלי הוא 5 מיליארד שקל.

אבשלום וילן: הוא מוביל את זה.

אבשלום וילן: אם לא נלך היום לקראת החקלאים – תבינו יש לנו ענפים מצוינים, יש חקלאות טובה, אבל המצוקה היום היא בעיקר בענפי הפירות והירקות.

אבשלום וילן: אם לא ניתן שם תשובות מיידיות, מה שפה הזכירו חברי הכנסת, אנחנו עלולים למצוא עצמנו בבעיה בביטחון מזון, בעיה של אי אספקה סדירה של תוצרת ויתחילו בעיות מיותרות.

אבשלום וילן: לכן אנחנו פונים פה לוועדה – אני יודע שזה דיון הצהרתי בלבד – להתחיל להפעיל את המנופים שלה.

אבשלום וילן: עוד מעט יגיע לדיון תקציב 2015-2016, יגיעו לפה אנשי משרד האוצר עם הרבה מאוד בקשות.

אבשלום וילן: היושב-ראש שיצא רגע החוצה יודע היטב כיצד עושים את המלאכה הזאת.

אבשלום וילן: אני מקווה שייקח גם את תיק החקלאות אליו כדי לעזור לנו.

אבשלום וילן: תודה.

אחמד טיבי: אני יכול לומר בצורה חד-משמעית, ועדת הכספים בראשותי לא תיתן להפלות בין חקלאים או להגדיל את המצוקה של החקלאים בארץ.

רועי פולקמן: תעביר החלטה עכשיו.

אחמד טיבי: ד"ר אייל בלום, ראש המועצה האזורית הערבה התיכונה, בבקשה.

<אייל בלום: תודה רבה על הדיון.

<אייל בלום: בסך הכול יושבים סביב השולחן ידידים טובים של הערבה, שהיו מספר פעמים בערבה.

<אייל בלום: אני רוצה להודות על הדיון ספציפית על הערבה, ועל האמירות ועל ההבנה של המשבר שקיים בקרב כלל חקלאי הארץ.

<אייל בלום: החקלאים בארץ הולכים ומתמעטים ואם המצב יישאר כפי שהוא לא יישארו חקלאים בארץ.

<אייל בלום: אני חושב שמקבלי ההחלטות צריכים לחשוב האם רוצים שכל החקלאות תהיה בידי מונופולים ואז נשאל מה פתאום יש מונופולים בחקלאות, או יעשו מהלכים להשאיר את החקלאים, ובשביל זה צריך להכין תוכניות.

<אייל בלום: דבר שני, יושבים פה צביקה כהן, עד לא מזמן ממלא מקום מנכ"ל משרד החקלאות וסמנכ"ל מדיניות ההשקעות, ועלי בינג מאגף התקציבים במשרד האוצר.

<אייל בלום: בתקופת הבחירות, כאשר המשבר בערבה היה קשה מאוד בגלל התרסקות הכלכלה של רוסיה הם נרתמו ועשו תוכנית של 100 מיליון שקל להסבה לגידולים אחרים בחקלאות.

<אייל בלום: אני רוצה להודות על זה, מהלך מאוד-מאוד חשוב, שאני לא יכול לתאר מה אם לא היה קורה.

<אייל בלום: אני רוצה ב-3 דקות לעבור על השקפים.

<אייל בלום: כמה מילים על הערבה התיכונה, למי שלא מכיר.

<אייל בלום: הערבה התיכונה היא המועצה המבודדת ביותר בארץ, 150 קילומטרים מבאר-שבע, 150 קילומטרים מאילת.

<אייל בלום: המשמעות של זה, שבשביל כל צורך בסיסי שקיים ודורש כמה דקות נסיעה ברוב המקומות בארץ בערבה צריך לנסוע 150 קילומטרים.

<אייל בלום: השטח גדול מאוד, 6% משטח המדינה ורק 3,500 תושבים.

<אייל בלום: 3,500 תושבים זה מספר קטן מדי מכדי לקיים איכות חיים תקינה באזור.

<אייל בלום: עם המשבר הזה אנחנו חווים גם הגירה שלילית ולכן אני שמח על הדיון.

<אייל בלום: בתוך הערבה יש לנו בסך הכול כ-800-900 משפחות שרובן עוסקות בחקלאות ולכן אם לא תהיה חקלאות בערבה גם לא תהיה התיישבות בערבה.

<אייל בלום: אנחנו נמצאים במשבר שלא היה ב-50 השנים האחרונות של קיום החקלאות.

אחמד טיבי: אני חייב לסכם את התקופה בחיי כיושב-ראש הוועדה ולומר שזו היתה התקופה הכי מרתקת.

אחמד טיבי: ..

משה גפני: תודה, אחמד טיבי.

משה גפני: מה היינו עושים בלי ההומור שלך?...

אחמד טיבי: יש אותך.

אחמד טיבי: ..

אחמד טיבי: אנחנו מזמן מופיעים יחד...

<אייל בלום: הערבה נמצאת במשבר שלא היה כדוגמתו ב-50 השנים האחרונות מאז שיש שם התיישבות.

<אייל בלום: משק ממוצע בערבה הפסיד השנה כ-300,000 שקלים.

<אייל בלום: משקים נסגרים.

<אייל בלום: לכן הערבה צריכה סיוע נוסף כדי שתמשיך שם החקלאות.

<אייל בלום: אני מבקש לעבור לטבלה בחוברת.

<אייל בלום: היא מראה שכדי להעסיק עובד מתאילנד, בנוסף לתנאים הסוציאליים ושכר כחוק, זה עולה כ-2000 שקל בחודש.

<אייל בלום: דרך אגב, לא משנה אם זה בערבה או בכל מקום אחר בארץ.

<אייל בלום: החקלאים לא יכולים לשלם את 2,000 השקלים האלה לחודש.

<אייל בלום: חקלאות מבוססת על ידיים עובדות ועל כמות של ידיים עובדות.

<אייל בלום: לצערי הרב כל ניסיון שאנחנו עושים בשביל להביא עובדים לא מתאילנד לעבוד בחקלאות – הם מהר מאוד נשברים.

<אייל בלום: לכן ה-2,000 שקל האלה זה אחת המעמסות שהמדינה מעמיסה על החקלאים.

<אייל בלום: לסיום, אני רוצה לבקש שלושה דברים.

<אייל בלום: אחת, דיברו על זה, לראות איך מבטלים את מס המעסיקים.

<אייל בלום: זה נטל.

<אייל בלום: שתיים, מחייבים אותנו לתת מגורים לתאילנדים אצלנו בנחלות החקלאיות ולא מאפשרים לנו לנכות להם שכר דירה.

משה גפני: רציתי לשאול אותך, מה הכוונה פה?

משה גפני: החקלאי צריך לשלם?

<חיים חבלין: הוא מסבסד לעובד הזר את המגורים.

משה גפני: בסדר, הבנתי.

משה גפני: אדוני ראש המועצה, כך אתה מנהל את המועצה אצלך?

מיקי לוי: הוא מנהל אותה ביד רמה, כמוך בדיוק.

משה גפני: כל הכבוד.

משה גפני: דיברנו בטלפון גם.

משה גפני: יש המלצות של משרד החקלאות ושר הכלכלה היוצא בעניין הזה?

משה גפני: כך כתבת.

משה גפני: ומה קרה עם ההמלצות האלה?

משה גפני: טוב, תיכף נשמע את צביקה כהן.

משה גפני: אני מבין שהדבר השלישי הוא להכין תוכנית לפיתוח הערבה בחקלאות.

<אייל בלום: אנחנו, המועצה האזורית ערבה תיכונה, מכינים תוכנית לפיתוח הערבה, שנוגעת בתחומים רבים.

<אייל בלום: נבקש להביא אותה לדיון פה כדי שתהיה רחבה יותר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: צביקה כהן, סמנכ"ל בכיר במשרד החקלאות.

משה גפני: אני מבין שלא לבד אתה מנהל את המדינה אבל מהדיון הזה עולה תמונה עגומה.

משה גפני: אני לא רוצה לדבר לגבי אחמד טיבי עם הציונות וכל הדברים האלה, אבל אני מדבר על הקונצנזוס.

אחמד טיבי: תתרכז בפלפל.

משה גפני: עכשיו אני מדבר על הכול, גם על הזעתר, על הכול.

משה גפני: איך אפשר כך לנהל?

משה גפני: לא רוצים שתהיה חקלאות?

משה גפני: בסדר, אז לא תהיה חקלאות.

משה גפני: המשמעות היא שאין מדינה.

משה גפני: אפשר לזלזל בעניין החקלאות.

משה גפני: אנחנו כעם – אחמד טיבי, האמת היא שגם אתם – זוכרים שאברהם אבינו היה חקלאי.

אחמד טיבי: אבל הוא לא הזדקק לעובדים זרים.

אחמד טיבי: ..

<חיים חבלין: אבל המצרים היו צריכים עובדים זרים.

משה גפני: אבל אין אפשרות בלי זה.

משה גפני: זאת מציאות שצריך לדעת אותה ואי אפשר להתקיים בלעדיה.

משה גפני: אני מבין שאתה לא בעל הבית של העניין, יש מעליך, יש את משרד האוצר, יש את ראש הממשלה.

משה גפני: מה עושים עם הדבר הזה?

משה גפני: עולה פה תמונה עגומה.

משה גפני: הרי אי אפשר להמשיך בדרך הזאת.

משה גפני: בבקשה.

<צביקה כהן: צהרים טובים לכולם.

<צביקה כהן: אני שמח מאוד להיות פה היום.

<צביקה כהן: בדרך כלל כשאני בא לפה רק תוקפים אותנו בעניין יוקר המחיה ולמה הביצים כל-כך ירקות והחלב ומתווה לוקר.

משה גפני: פה בוועדה תוקפים אתכם?

<צביקה כהן: בכנסת.

<צביקה כהן: אבל פה אני שומע כל-כך הרבה אהבה לחקלאות ואני ממש מתמלא גאווה, באמת מכל מי שדיבר היום על החקלאות.

<צביקה כהן: אני כמובן לא מבדיל בין עובדים זרים בערבה לעובדים זרים באופן כללי, המשרד לא מבדיל.

<צביקה כהן: צריך להפוך את ה-10% לאפס בכל הארץ.

<צביקה כהן: אני לא אוהב להתבכיין.

משה גפני: תגיד לנו את התהליך.

<צביקה כהן: דיבר חבר הכנסת וקנין על ה-OECD.

<צביקה כהן: אנחנו תומכים בחקלאים הישראלים ב-8% מערך הייצור החקלאי.

<צביקה כהן: הממוצע של ה-OECD הוא 19%, 18%, קרוב ל-20%.

<צביקה כהן: התמיכה בכל שקל של ייצור חקלאי באירופה היא 20%, בארץ היא 8%.

<צביקה כהן: זה כל הסיפור.

<צביקה כהן: אנחנו כמדינה לא מגיעים לשם.

<צביקה כהן: אנחנו לא שם.

<צביקה כהן: יש מלא סיבות.

<צביקה כהן: הסיבה העיקרית לדעתי בשנים האחרונות, שיוקר המחיה הוא המלך.

<צביקה כהן: עכשיו נערכים דיונים על מחיר החלה.

<צביקה כהן: איפה פוגעים?

<צביקה כהן: בחקלאים, כי יש מחיר מטרה, בואו נפגע בחקלאים.

<צביקה כהן: יש דיונים: בואו נייבא דגים מחוץ לארץ.

<צביקה כהן: יש לנו טיפה, יש 20% של ייצור מקומי בעמק המעיינות, אבל זה אמנונים, ואמנונים גם מייצרים בסין, אז בואו נביא מסין.

<צביקה כהן: אנחנו מדינה – תסלחו לי שאני אומר את זה – אנחנו לא ציוניים לסחורה שלנו, אנחנו לא ציוניים למה שקורה פה.

<צביקה כהן: אצלי בבית, אשתי ואני בחיים לא נקנה שום מוצר מיובא אבל אנחנו מדינה צעירה והייבוא לפעמים מעניין מאוד.

<צביקה כהן: כשבאנו לדבר על מתווה הפלפלים, החברים קצת כועסים עליי כי קיבלתי החלטה, הייתי מנכ"ל של המשרד במשך 6 חודשים עד שבא מנכ"ל חדש, קיבלתי החלטה ללכת ביחד עם האוצר על משהו, לעשות משהו.

<צביקה כהן: ההחלטה שקיבלנו, ה-100 מיליון שקל, אולי הוא לא מספיק אבל הוא משהו בעשייה, כשהלכנו ביחד עם משרד האוצר.

<צביקה כהן: נכון, עשינו את זה רק לפלפלים באזור עדיפות, לא רק בערבה, דרך אגב, גם בבקעה, גם בנגב המערבי, שם יש פלפלים לייצוא.

<צביקה כהן: נכון, לא מצאנו ביחד עם משרד האוצר אפשרות לתת את המתווה הזה, שהוא 70% מענק, הוא לא מתווה של 4 שקלים, הוא 70% מענק שמתוכו 20% הוא כסף כמקדמה – אני באמת מודה לחברים במשרד האוצר שהסכימו – לא עבור השקעות או הסבה.

<צביקה כהן: חקלאים בערבה או בבקעה שרוצים להסב לתמרים או למשהו אחר יכולים לקבל גם 20% מהסכום הזה כמקדמה להתחיל את העונה הבאה והעונה הבאה שלהם, של רובם, תהיה בפלפל, אני לא מכחיש.

<צביקה כהן: אנחנו נמשיך לייצא פלפל מישראל.

<חיים חבלין: תסביר להם שעד שהם יראו כסף מתמרים יחלפו 8 שנים.

משה גפני: מה קרה?

משה גפני: אין לובי חקלאי?

משה גפני: למה על ענף הבניין הורידו את המס?

<צביקה כהן: יש מס על בניין ועל חקלאות.

<צביקה כהן: בסיעוד אין.

<עלי בינג: אם אוכל להעמיד דברים על דיוקם.

משה גפני: אאפשר לך להתייחס.

משה גפני: אני במתח כל הזמן לקראת מה שאתה הולך להגיד.

<צביקה כהן: מס המעסיקים הזה, 150 מיליון שקל, מטרתו היתה להביא פחות תעסוקה של עובדים זרים.

<צביקה כהן: זו היתה המטרה של המס.

<צביקה כהן: מס כזה מוביל לכך שיש פחות תעסוקה.

<צביקה כהן: ברגע שיש מכסה סגורה, גם אם המס יהיה מינוס 50% אי אפשר להביא יותר כי יש מכסה של 25,000 עובדים זרים.

<צביקה כהן: לכן המס הזה, אם הוא לא פיסקלי בתקציב המדינה הוא מיותר לחלוטין, חד וחלק.

<צביקה כהן: גם נקודות הזיכוי, כולם דיברו על זה – חברים, זה הרבה יותר מאשר 70 מיליון שקל.

<צביקה כהן: אם החקלאי משלם את זה מכיסו זה יכול להגיע ליותר: 25,000 עובדים כפול 500 שקל לחודש, כפול 12 חודשים, זה יכול להגיע ל-150 מיליון שקל.

<צביקה כהן: תבינו, 300 מיליון שקל להשית על החקלאים.

<צביקה כהן: אם נוריד להם את זה הם לא צריכים אותנו, הם לא צריכים הרבה עזרה.

<צביקה כהן: כל המתווה של הפלפל הוא 100 מיליון שקל.

<צביקה כהן: שימו לב לסדרי הגודל.

<צביקה כהן: המון דברים נאמרו פה, אני מסכים עם כולם.

<צביקה כהן: לגבי מס המעסיקים והסיפור של העובדים הזרים – את זה צריך מחר בבוקר.

<צביקה כהן: המשרד תומך כמובן ומנסה כבר שנים.

מיקי לוי: ונקודות המס.

<צביקה כהן: שאלת אותי גם לגבי הניכוי.

<צביקה כהן: היום מותר לנכות מעובד זר 180 או 220 שקל לחודש.

<צביקה כהן: עשינו תחשיב מסודר, תחשיב די אמיתי, לא של 2,000 שקל, שמראה ש-750 שקל זה המספר.

<צביקה כהן: היתה לנו הסכמה עם משרד הכלכלה בקדנציה הקודמת אך הם לא העלו את זה לדיון כי יש מישהו אחר שמתנגד, וזה משרד האוצר.

משה גפני: למה משרד האוצר מתנגד?

<צביקה כהן: הוא יספר.

<צביקה כהן: אני לא כמו חיים ילין מסביר את עמדת משרד האוצר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.

רועי פולקמן: היתה לי הזכות לחיות כמה שנים מחיי בערבה וגם לעבוד בחקלאות בערבה, אמנם לא בערבה התיכונה אלא בחבל אילות, גם במלונים אבל בעיקר הייתי גודה תמרים.

רועי פולקמן: זו היתה חוויה טובה, באמת ענף נפלא ואפילו די רווחי.

רועי פולקמן: הייתי תושב הקיבוץ נאות סמדר בערבה במשך כמה שנים.

רועי פולקמן: אני רוצה להגיד הערה אחת בעקבות מה שנאמר כאן על יוקר המחיה.

רועי פולקמן: אין ספק שצריך לעודד את החקלאות, בוודאי בערבה.

רועי פולקמן: בשנים האחרונות יש ניסיונות באזור יטבתה לפתח חממות של "קלין-טק" ודברים אחרים.

רועי פולקמן: זה אמנם בחיתוליו וייקח עוד הרבה שנים.

רועי פולקמן: אבל אני גם רוצה להגיד מילה בסוגיית יוקר המחיה.

רועי פולקמן: נכון שיש פה דיבור על "יוקר המחיה הוא המלך", אין ספק, אבל גם אין היגיון בסבסוד מכסים גבוהים כדי להגן לא פעם על חקלאות שגובה עלויות מופרזות מצרכנים.

רועי פולקמן: יש מעגלים שונים שצריך לגעת בהם בעניין הזה.

רועי פולקמן: חלק מהם זה פערי התיווך.

רועי פולקמן: אבל בואו לא נתבלבל.

מיקי לוי: למשל דגים.

רועי פולקמן: במשך הרבה מאוד שנים הלובי החקלאי, שהוא לובי חשוב, דאג גם לכך שיהיו מכסים מגנים ולכן בחלק מן המוצרים, כולל פירות וירקות, כולל ביצים, כולל מוצרי חלב, המחירים גבוהים מאוד.

רועי פולקמן: צריך לעשות את הדברים האלה במידתיות, כמובן לדאוג לחקלאים, אבל אין היגיון שתושבי מדינת ישראל ישלמו על מוצרים שמגדלים במדינת ישראל פי שלוש, פי ארבע ופי חמש מאשר במדינות אחרות.

איתן ברושי: הפער הזה הוא חוסר הסבסוד.

איתן ברושי: ההבדל במחיר הוא בגלל שהמדינה לא שותפה.

רועי פולקמן: אני לא בטוח שצריך לסבסד.

רועי פולקמן: אני חושב שצריך לעודד חקלאות.

רועי פולקמן: המקרה של הערבה הוא דוגמה טובה במיוחד.

משה גפני: הם טוענים פה, והטענה הזאת מושמעת כל הזמן כאשר מדברים על החלב, כאשר מדברים על כל נושא החקלאות, שהחקלאי מקבל סכום מסוים.

משה גפני: בשוק מי שקונה את זה בסופרמרקט קונה את זה במחיר פי עשר.

משה גפני: אם רוצים להתמודד עם יוקר המחיה, שהוא המלך, צריך להתמודד עם זה.

רועי פולקמן: אין ספק.

רועי פולקמן: יש שתי בעיות שעלו כאן, בין היתר.

רועי פולקמן: זה לא נושא הדיון היום.

רועי פולקמן: גם חברות התיווך, מאז פירוק "אגרסקו" אין ספק שיש בעיה בעניין של החברות, גם בערבה.

רועי פולקמן: הנושא הזה נסקר לא מעט, שיש בעיה עם העניינים האלה.

רועי פולקמן: בעיני אחד המודלים המרכזיים הוא נושא הייצוא.

רועי פולקמן: ראשית, צריך לאפשר תחרות, אבל החקלאות המצליחה בערבה – כמובן כולם מדברים גם על החקלאות בנגב ועל עגבניות השרי וכולי – צריך למצוא ענפי ייצוא מרכזיים.

רועי פולקמן: לאורך שנים זה היה פלפלים.

רועי פולקמן: נכון, יש עכשיו משבר, כי היה משבר ברוסיה.

רועי פולקמן: מדינת ישראל צריכה להתגייס כי מדובר פה על ענפי ייצוא.

רויטל סויד: זה רכיב אחד מתוך כל הדברים.

רועי פולקמן: בשורה התחתונה, ידברו כאן תיכף אנשי משרד האוצר.

רויטל סויד: יש אנשים שלא מגדלים פלפלים והם גם נמצאים במשבר כרגע.

רועי פולקמן: צריך לדון ולהבחין בין עזרה במשבר לחקלאות מבורכת וחשובה לבין מצב קבוע.

רועי פולקמן: אנחנו לא רוצים לייצר מצב שמי שמשלם את המחיר על זה הוא הציבור הישראלי.

רועי פולקמן: לגבי מס מעסיקים, צריך לשמוע על השפעות הרוחב ממשרד האוצר.

רועי פולקמן: יש פה הסכמה בסך הכול שאם אפשר להוריד את זה יש להוריד את זה.

רועי פולקמן: זה בטח 100-120 מיליון שקל עלות שנתית.

רועי פולקמן: צריך לשמוע את עמדת משרד האוצר.

משה גפני: אבל זה הדיון.

משה גפני: הדיון הוא לא על יוקר המחיה.

מיקי לוי: על נקודות הזיכוי ועל מס המעסיקים.

רויטל סויד: גם הניכוי של שכר הדירה.

רועי פולקמן: ניכוי שכר דירה הוא בעיניי דיון לא לגיטימי.

רועי פולקמן: עובדים במושבים ובקיבוצים צריכים לקבל דיור.

רועי פולקמן: סליחה, זה תנאי מגורים.

רועי פולקמן: אתה מעסיק עובד ואתה דואג לו למגורים.

משה גפני: רועי פולקמן, אנחנו עדיין לא שם.

<דניאל אברהם: - - - 900 שקל לחודש.

<דניאל אברהם: אתה מדבר לא לעניין.

רועי פולקמן: תביא עובדים ישראלים אז הם לא יצטרכו לגור שם.

רויטל סויד: אבל אין עובדים ישראלים.

רויטל סויד: זה כל העניין.

<חיים חבלין: אם אני בא לעבוד בחקלאות ונותנים לי דירה חייבים לגלם לי את זה כהטבה בתוך תלוש השכר.

רועי פולקמן: גילום זה דבר אחד ו- - - זה דבר אחד.

משה גפני: יש יושב-ראש לוועדה, למיטב ידיעתי.

משה גפני: אני מבקש לא לסטות מהנושא.

<חיים חבלין: אבל זה שהוא היה בנאות סמדר, זה מחמם לי את הלב.

משה גפני: לא לסטות מהנושא שיש עליו קונצנזוס.

משה גפני: צריך ללכת על זה.

משה גפני: אנחנו יכולים ללכת על "כסף קטן", ששם נתחיל להתווכח.

משה גפני: יכול להיות שחלק מן האנשים בממשלה יהיו מבסוטים מזה.

משה גפני: בבקשה, מר בינג.

<עלי בינג: קודם כול, למען הסדר הטוב, בנוגע למיסוי על עובדים זרים, בחקלאות זה 10%, בבניין תעשייה ומסעדות זה 15%, בסיעוד זה אפס ובכל שאר התחומים זה 20%.

<עלי בינג: כלומר, החריג היחיד שהוא נמוך יותר מחקלאות זה סיעוד.

<חיים חבלין: מה זה היתר?

<חיים חבלין: זה 10 עובדים בתכשיטנות?

<חיים חבלין: במה?

<עלי בינג: למען האמת, אני לא יודע.

<עלי בינג: אני לא אחראי על העובדים הזרים.

<עלי בינג: אני רפרנט חקלאות.

<עלי בינג: קודם כול אני רוצה להתייחס למה שדובר פה על הערבה.

משה גפני: רק רגע, בגלל שאני מבין פה הכי פחות בכסף, אני מבקש מאוד שתעשה לי סדר.

משה גפני: מתי התקבלה ההחלטה?

<עלי בינג: למיטב ידיעתי ב-2003.

משה גפני: למה התקבלה ההחלטה הזאת?

<עלי בינג: אסביר בכמה מילים.

<עלי בינג: אני אחראי על החקלאות.

משה גפני: למה התקבלה ההחלטה?

<עלי בינג: אסביר.

<עלי בינג: באופן עקרוני יש שורה של ועדות ציבוריות שדנו בנושא הזה.

<עלי בינג: המסקנה של כל הוועדות, בין אם זה ועדת אקשטיין, ועדת טרכטנברג או לאחרונה ועדת אלאלוף, היא שהעסקת עובדים זרים פוגעת בתעסוקה של ישראלים, היא מרחיבה פערים בחברה הישראלית, מגדילה את העוני ופוגעת בפריון.

משה גפני: אני מבקש לדעת, עברו מאז כבר שנים רבות.

משה גפני: האם כתוצאה מכך שהטילו 10% מס על החקלאות באו יותר עובדים ישראלים ופחות עובדים זרים?

משה גפני: הרי קבעו את המס הזה למטרה מסוימת, קראת אותה.

משה גפני: אני שואל האם באו יותר עובדים ישראלים ופחות עובדים זרים.

<עלי בינג: מספר העובדים הזרים – אני חושב שלא באו פחות עובדים זרים – תלוי יותר במכסה שנקבעה.

משה גפני: שאלתי אם באו יותר עובדים ישראלים כתוצאה ממס המעסיקים.

משה גפני: זאת היתה המטרה.

<עלי בינג: במקביל היתה תוכנית שלנו ביחד עם משרד החקלאות, של עידוד קליטת עובדים ישראלים.

<עלי בינג: נתנו מענקים של 2,000 שקל לחודש למעסיק.

משה גפני: יפה, מצוין, כל הכבוד לכם.

משה גפני: צביקה כהן, אני מבקש לדעת האם כתוצאה מהעלאת המס הזה באו יותר עובדים ישראלים ופחות עובדים זרים.

<צביקה כהן: יש פה מעסיקים, אתה יכול לשאול אותם.

<צביקה כהן: להערכתי, התשובה היא לא.

משה גפני: לא היה שינוי.

משה גפני: שינוי דרמטי בוודאי לא היה מפני שאם היה שינוי דרמטי כולנו היינו יודעים על כך.

משה גפני: כלומר, הסיבה הזאת ירדה.

משה גפני: בבקשה, מר בינג.

מיקי לוי: לערבה בטוח לא הגיעו.

משה גפני: עם כל הכבוד, אל תסתייג מן הדברים, אין צורך בזה.

משה גפני: לנו יש חסינות ואנחנו יכולים להסיק מסקנות מוטעות, ואנחנו מסיקים שכתוצאה מן המס הזה לא באו יותר עובדים ישראלים.

<עלי בינג: אני חושב שזה לא נכון.

<עלי בינג: דבר ראשון, בנוגע לעידוד העסקת עובדים ישראלים, שזו תוכנית שעשינו, למיטב זיכרוני – תתקן אותי אם המספרים לא נכונים- - -

<צביקה כהן: הוא שאל: כתוצאה מן המס.

<צביקה כהן: כתוצאה מן המס – לא.

<צביקה כהן: כתוצאה מהכסף שנתנו לכל ישראלי יכול להיות שהמספר גדל ב-2.5%.

<עלי בינג: אלה תהליכים מקבילים שעושים.

<עלי בינג: אני חושב שאי אפשר לנתק ביניהם.

<עלי בינג: אני לא יכול להגיד לך קשר סיבתי, שעובד X בא בגלל זה ועובד Y בא בגלל דבר אחר.

<עלי בינג: למיטב ידיעתי יש 6,000 עובדים ישראלים חדשים שעבדו בתחום החקלאות.

<עלי בינג: מדובר רק על עובדים חדשים.

<עלי בינג: 6,000 עובדים ישראלים חדש בענף החקלאות.

<עלי בינג: הבנתי מנתוני משרד החקלאות, מתוכם כ-600 נשארו גם לאורך זמן.

<עלי בינג: כלומר, הם לא רק באו לחצי שנה.

<עלי בינג: כדי לקבל את המענק צריך חצי שנה לפחות.

<עלי בינג: הם לא באו רק לחצי שנה הזאת אלא נשארו גם מעבר לכך.

<עלי בינג: זאת אומרת, בהחלט יש מספר ניכר- - -

<חיים חבלין: סליחה, זה תוכנית "חומה ומגדל" של "השומר החדש", שנותנת מענק מוגדל ליוצאי צבא.

<חיים חבלין: זה בכלל לא שייך למשרד החקלאות.

משה גפני: אני יכול לדעת למה נהיית גרוע יותר מגפני?

משה גפני: למה אתה מתפרץ באמצע?

<חיים חבלין: אני מסביר לו כי הוא לא יודע.

משה גפני: הוא יודע, תאמין לי שהוא יודע.

<חיים חבלין: הוא לא יודע.

<חיים חבלין: רק בחבל אשכול יש 100 כאלה מתוך ה-600.

משה גפני: חבר הכנסת ילין, אני רוצה לסיים את הדיון ולקבל החלטות.

משה גפני: מר בינג, אתם נתתם עידוד לעובדים ישראלים וזה עזר, בסדר, באחוז מסוים קטן מאוד.

משה גפני: שאלתי האם מס המעסיקים עשה את זה.

משה גפני: התשובה היא לא.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: אל תדון על זה יותר.

משה גפני: נמשיך הלאה.

משה גפני: אנחנו מבקשים לבטל את מס המעסיקים בחקלאות.

משה גפני: יש מציאות, שאני מלווה אותה פה כבר שנים רבות מאוד: לחקלאות אין לובי חזק.

משה גפני: יש לובי אבל אין לובי חזק.

משה גפני: הוא יכול לשמור את המצב הקיים, הוא יכול שלא יהיה מע"מ על פירות וירקות, מה שהשתרש, אבל במציאות להוריד את מס המעסיקים, שזה דבר קריטי מבחינת החקלאים, במיוחד אם אנחנו מדברים על הערבה התיכונה, הם לא מצליחים לעשות את זה.

משה גפני: אני שואל האם אתם שוקלים את העניין הזה, מפני שאני רוצה לקבל החלטה כזאת.

משה גפני: יש פה תביעה מקיר אל קיר לבטל את מס המעסיקים בחקלאות.

<עלי בינג: כפי שאמרתי, היו מספר ועדות, שכולן המליצו דווקא על מיסוי של עובדים זרים בשביל לעודד העסקה של עובדים ישראלים.

<עלי בינג: זה גם אחד מן היעדים של ממשלת ישראל, צמצום העוני והשתלבות של עובדים ישראלים.

<עלי בינג: מעבר לכך צריך לזכור שיש לזה גם השלכה בממד הפיסקלי, של 150 מיליון שקל, שאם לא מגיעים מפה צריכים להגיע ממקום אחר.

<עלי בינג: זה בוודאי נתון שצריך לשים ברקע של השיח שמתנהלת פה.

<קריאה: החקלאים נוטשים בפועל.

משה גפני: מיקי לוי, אתה העלית את עניין נקודות הזיכוי?

מיקי לוי: יש שני נושאים, גם נקודות הזיכוי וגם מס המעסיקים.

מיקי לוי: אלה שני הנושאים שיקלו על החקלאים.

מיקי לוי: אני מדבר על החקלאים באופן כללי, לא רק על החקלאים בערבה.

משה גפני: מה לגבי נקודות הזיכוי?

<עלי בינג: זה אותו עניין.

<עלי בינג: כל הרציונל הוא באמת להקשות על העסקת עובדים זרים.

איתן ברושי: אתה לא יכול להמשיך לטעון נימוקי סרק.

איתן ברושי: אתם מחסלים את החקלאות, לא פוגעים בעובדים.

איתן ברושי: אני לא חושב שצריך להסתמך על פקידי משרד האוצר.

משה גפני: אבל הוא יכול.

איתן ברושי: חבר הכנסת גפני, עם כל הכבוד, זה לא עניין של פקידים.

איתן ברושי: זה עניין שלך.

איתן ברושי: אתה תקבל פה עכשיו החלטה ובעוד שבוע נביא לכאן את שר האוצר.

איתן ברושי: דיברתי אתו, הוא מודע לזה.

איתן ברושי: הוא הטיל על סגנו לטפל בזה.

איתן ברושי: אני מבקש להתעלם מן ההערות הלא ענייניות האלה.

משה גפני: אני לא מציע לעשות את זה.

איתן ברושי: תיארת מצב ש- - - יש מסורת של משרד האוצר "לדפוק" את החקלאות.

מיקי לוי: לא נטיל אשמה.

משה גפני: אסור להגיד את זה.

איתן ברושי: למה לא?

איתן ברושי: מיקי לוי, ההיסטוריה התחילה לפני שהיית שם.

איתן ברושי: לפחות הודית בטעות.

מיקי לוי: זה לא שייך.

משה גפני: מיקי לוי, אני הולך להגן עליו.

משה גפני: למה אתה צריך להתערב?

משה גפני: אני אומר לך, אנחנו ועדה של הכנסת, אנחנו צריכים לקבל את עובדי המדינה.

משה גפני: הם מקבלים הנחיות, הם אומרים את הדברים.

משה גפני: אנחנו צריכים לשמוע את עמדתם.

משה גפני: אנחנו מקבלים בסוף את ההחלטה אבל אנחנו צריכים לשמוע את עמדתם, צריך לכבד אותם.

משה גפני: הוא צריך לעשות את עבודתו.

משה גפני: פעם בהיסטוריה התארגנו פקידי כמה משרדים ואמרו: "לא נבוא לוועדה" מכיוון שתקפו אותם מאוד.

משה גפני: עם כל הכבוד, הם נמצאים במשרד ואז השר או סגן השר או המנכ"ל אומר: "אתה הולך לוועדה ותגיד א', ב', ג', אנחנו לא מסכימים לשנות".

איתן ברושי: אז נביא את השר.

משה גפני: בסדר, אבל חכה.

משה גפני: קודם כול, בואו נכבד את כל מי שנמצא פה, אפילו שאתה "מתפוצץ".

משה גפני: אז מה?

משה גפני: מה אפשר לעשות?

משה גפני: זאת עמדתו.

משה גפני: נקודות זיכוי נכלל בזה.

משה גפני: צריך לעשות תוכנית על הערבה התיכונה.

משה גפני: באמת המצב שם בלתי נסבל, וזו ההצעה לסדר שעלתה פה על-ידי החברים.

משה גפני: האם אפשר לעשות תוכנית, משרד החקלאות עם משרד האוצר, עם המועצה האזורית שם, שתגיד שכדאי ללכת שם, שאפשר לחיות שם?

משה גפני: יכול להיות שאת התוכנית הזאת נרצה להעביר גם לבקעת בית-שאן, אבל קודם כול לעשות תוכנית, שהאנשים ירגישו שהמדינה מסתכלת עליהם.

איתן ברושי: התוכנית של משרד האוצר היא להביא דגים.

מיקי לוי: יש כאן חקלאי מן הערבה התיכונה.

מיקי לוי: אני מבקש שתיתן לו שתי דקות.

משה גפני: אבקש, ממש דקה כל אחד ולא לחזור על דברים שנאמרו.

משה גפני: אאפשר לכולם, אבל רק דקה.

<חמי ברקן: יש לי שני כובעים.

<חמי ברקן: אני חקלאי במושב פארן כבר 45 שנים ובנוסף אני יושב-ראש ועדה חקלאית.

<חמי ברקן: אני אומר לכם שהחקלאים בערבה עובדים עם יד אחת קשורה מאחורי הגב.

<חמי ברקן: כל מה שנאמר פה על העובדים הזרים, בעיות של מים ואיכות מים – זה המשמעות.

<חמי ברקן: אני יכול להרשות לעצמי לדבר על הערבה התיכונה, על 5,000 תושבים.

<חמי ברקן: אין לי בעיה שבכל הארץ יורידו את מס המעסיקים.

<חמי ברקן: אני מדבר על הערבה התיכונה כי זה התפקיד שלי.

<חמי ברקן: כל מה שנאמר פה – ואני מברך את חברי הכנסת שהיו בערבה – כל מה שרציתי להגיד בעצם הם אמרו.

משה גפני: בסדר, אנחנו עומדים לקבל החלטה.

<נועה שחק: צהרים טובים.

<נועה שחק: אני חקלאית במושב חצבה, אגרונומית.

<נועה שחק: אני מגדלת תמרים וירקות.

<נועה שחק: אני רוצה להגיד שאכן משרד האוצר הצליח במשימתו.

<נועה שחק: נעשה קשה מנשוא להיות היום מעסיק של עובד זר ולהיות חקלאי.

<נועה שחק: אני הפסדתי 300,000 שקל השנה, אבל הפסדתי 300,000 שקל במהלך 5 השנים האחרונות.

<נועה שחק: אני חתומה על הלוואות בסך 1.5 מיליון שקל לבנק וזה לא מתקדם לשום מקום.

<נועה שחק: נעשה קשה מנשוא להיות מעסיק כי בנוסף לכל הגזרות האלה, יום אחד קוראים במייל "הורידו לך במכסה של העובדים הזרים, ממחר תחזירי עובד אחד הביתה ותמשיכי לעבוד".

משה גפני: תודה.

משה גפני: שכנעת אותנו.

משה גפני: אנחנו עומדים לקבל החלטה.

<אילן שוורצברג: אני חקלאי ממושב עמיקם.

<אילן שוורצברג: הבעיות שלנו הן בדיוק כמו בערבה, ואפילו מסובכות יותר.

<אילן שוורצברג: הבעיות שלנו קשות לא פחות מאשר בערבה.

<אילן שוורצברג: נכון שהמייצגים שלנו לא עושים עבודה.

משה גפני: חם אצלכם?

<אילן שוורצברג: חם אצלנו וקר אצלנו ויש לנו צרות "חבל על הזמן".

<אילן שוורצברג: הבעיות שלנו לא שונות, אולי יותר חמורות, רק הבעיה, שהמייצגים שלנו לא כאלה טובים כמו המייצגים של הערבה.

<אילן שוורצברג: אבל יש לנו בעיות קשות מאוד.

רויטל סויד: תזמינו אותנו לבקר.

<אילן שוורצברג: נזמין אתכם לבקר.

משה גפני: ולכן מה אתה מבקש?

<אילן שוורצברג: אנחנו לא יכולים לשלם את מס המעסיקים.

<אילן שוורצברג: אנחנו גם גוררים חובות.

<אילן שוורצברג: אנחנו בצרות לא פחות מהערבה.

<אילן שוורצברג: אני מציע שיתחילו להתייחס אלינו.

<דניאל אברהם: אני יושב-ראש התאחדות החקלאים החדשה באיגוד לשכות המסחר תל-אביב.

<דניאל אברהם: אני מסתובב פה לפחות 20 שנים בכנסת.

<דניאל אברהם: אני חייב להגיד לכם שלמעשה הדיונים תמיד הלכו לרעת החקלאים.

<דניאל אברהם: אני שמח שהיום העליתם את זה על איזשהו פן חיובי.

<דניאל אברהם: אני רוצה להגיד לכם, במדינת ישראל אין פריפריה, כולה צרה וארוכה.

<דניאל אברהם: אני, לדוגמה, חי במרכז.

<דניאל אברהם: כשהתותחים ירעמו מטול כרם אז אולי תסביר לי איפה תהיה הפריפריה.

<דניאל אברהם: מצב החקלאות קשה, מתחת לכל ביקורת.

<דניאל אברהם: אני מעיר את זה לאיתן ברושי חברי, שאנחנו מכירים לפחות 25 שנים.

<דניאל אברהם: שלא יעלה על הדעת להפריד בין חקלאי לחקלאי.

<דניאל אברהם: הגיל הממוצע שלנו נע סביב 65-64, אין דור המשך.

משה גפני: לכן מה ההצעה?

<דניאל אברהם: קודם כול, את המיסוי לבטל מייד.

<דניאל אברהם: דבר שני, אתם חייבים לערוך דיון איך ממשלת ישראל רוצה לראות את החקלאות במדינה הזאת.

<דניאל אברהם: בסופו של דבר מה שנעשה במשך שנים הוא חיסול החקלאות.

<דניאל אברהם: בסופו של דבר זה יפגע בכל אזרח במדינת ישראל כי לייבא תוצרת חקלאית לפה עולה 8.5 שקל לקילוגרם ההטסה בלבד.

<פלג אוריון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבטא את עמדת תנועת המושבים, תנועה שמייצגת 254 מושבים בישראל, התנועה המיישבת הגדולה ביותר.

<פלג אוריון: כל העניינים של מס המעסיקים, נקודות הזיכוי, מחירי המים, פערי התיווך וכמובן הרווחיות הנגזרת מכל מה שציינתי הם בעיות כוללות של כלל חקלאי ישראל.

<פלג אוריון: מבחינתנו אין הבדל בין חקלאי שמגדל בננות בחוף הכרמל, בין חקלאי שמגדל פלפל בערבה וחקלאי שמגדל מלפפונים במושב אחיטוב במרכז הארץ.

<פלג אוריון: יושב-ראש הוועדה וחברי הכנסת, תסכימו אתי שהחקלאות חשובה בכל מקום בארץ.

רויטל סויד: אין חולק.

<פלג אוריון: והיא במצוקה.

משה גפני: מה אתה מציע?

<פלג אוריון: עמדת תנועת המושבים היא שמס המעסיקים צריך להיות מבוטל בכל הארץ, ללא קשר למקום המגורים, הגיאוגרפיה או הענף שבו החקלאי עוסק.

<גלית חזקיה-הרשקוביץ: אני מהתאחדות האיכרים.

<גלית חזקיה-הרשקוביץ: אני פה בשם נשיא התאחדות האיכרים, דובי אמיתי.

<גלית חזקיה-הרשקוביץ: עמדתנו היא שיש לטפל במשבר החקלאות באופן מערכתי וכולל, בלי קשר לצפון, דרום, מזרח או מערב.

<גלית חזקיה-הרשקוביץ: אני מבקשת ממך, כבוד היושב-ראש, בשם התאחדות האיכרים, שבסיכום הדיון תצא הנחיה לבחון מחדש לקראת התקציב גם את עניין ביטול מס המעסיקים, גם את הורדת מחירי המים לחקלאות וגם את העניין של הפיכת מועצות הייצור לוולונטריות.

<גלית חזקיה-הרשקוביץ: רק שלושת הדברים הגדולים הללו.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: אני מצטער שלא הייתי במהלך הדיון, הייתי בנשיאות הכנסת, אבל אני מכיר את הנושא היטב כי ביקרתי עם חברי רויטל סויד ודני עטר בערבה לא מזמן, היינו בסיור מרתק ומעניין בערבה.

יואל חסון: קודם כול, אני אומר באופן כללי לגבי החקלאות.

יואל חסון: אני אמנם עירוני מילדות אבל הייתי בנח"ל כך שאת החקלאות אני מכיר מקרוב.

יואל חסון: אני יכול להגיד שפלא בכלל שהחקלאות בישראל עוד קיימת, זה באמת פלא.

יואל חסון: לאור הסטירות והמכות שהחקלאות והחקלאים מקבלים בישראל פלא שעדיין יש מזוכיסטים שמוכנים ורוצים ועוסקים בדבר החשוב הזה שנקרא חקלאות.

יואל חסון: אני חייב לומר הערה לגבי הפינג-פונג שנהיה בין החקלאים, לגבי מס מעסיקים, אם אלה יקבלו או אלה יקבלו.

יואל חסון: חבר'ה קודם כול שתהיה כאן ערבות הדדית של החקלאים.

יואל חסון: אני מציע, גם אם בשלב ראשון החבר'ה מהערבה יקבלו את הפטור הזה- - -

<אילן שוורצברג: מה אתה אומר?

<אילן שוורצברג: - - -

משה גפני: רגע, הדיון הסתיים, אני נותן לו לדבר מכיוון שהוא היה בנשיאות.

משה גפני: לא מנהלים דיאלוג.

משה גפני: אני מבקש לא להפריע.

משה גפני: אני לא רוצה להוציא אנשים מכיוון שאנחנו כבר בסוף הדיון.

משה גפני: אני רוצה לקבל החלטה.

יואל חסון: אגיד את עמדתי לגבי מס המעסיקים.

יואל חסון: מס המעסיקים נולד במקור, וכולם יודעים את זה, כדי לעודד העסקת ישראלים.

משה גפני: דובר פה על זה באריכות.

יואל חסון: לכולם ברור שזה נכשל ולא השיג את היעד.

יואל חסון: מילא אם מדינה ישראל היתה אומרת על מס המעסיקים הזה: אני לוקחת את מס המעסיקים, צובעת אותו ומחזירה אותו בחזרה לחקלאי.

יואל חסון: הייתי מוכן לקבל את זה, הייתי אומר שיש פה איזה היגיון.

יואל חסון: מס המעסיקים הזה, אם הוא לא חוזר לחקלאי הוא מיותר, הוא לא צריך להיות.

יואל חסון: מדינת ישראל לא עשתה את זה משיקולי הכנסה אלא כביכול משיקולים אידיאולוגיים ולכן המס הזה צריך או לחזור לחקלאים או להיות מבוטל.

יואל חסון: לגבי הערבה ולגבי חקלאות באזורי ספר – אי אפשר להתעלם מן העובדה שבאזורי ספר ובאזורים מסוימים החקלאות היא המנוע העיקרי של המקומות האלה.

יואל חסון: היא הסיכוי היחיד של המקומות האלה להתקיים לאורך זמן ושתהיה שם התיישבות.

יואל חסון: הרי תיירות היא לא דבר שאפשר להסתמך עליו לאורך זמן וזה גם לא מוכיח את עצמו.

<קריאה: אז תעשו איפָה ואיפָה.

יואל חסון: אני לא רץ אתך לאיפָה ואיפָה.

יואל חסון: בואו נתחיל בשלב הזה שבכלל המדינה או הממשלה תסכים לעיקרון שאנחנו מציעים, להתחלה של עיסוק בביטול מס המעסיקים.

יואל חסון: אז בואו נסכים כולנו שיוצאת מן הוועדה קריאה, שמדינת ישראל קודם כול תשקול מחדש האם נכון עדיין בכלל להציב את מס המעסיקים, לגבי כולם, קודם כול.

יואל חסון: ובוודאי אם היא רוצה להשאיר אותו, שתסביר למה היא רוצה להשאיר אותו ושמדינת ישראל תעביר את המס הזה צבוע חזרה לחקלאים.

איתן ברושי: זה לא יקרה.

יואל חסון: אם לא יקרה – נבטל את המס.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: הנושא שהעלו חברי הכנסת איתן ברושי, יצחק וקנין ומנחם אליעזר מוזס, שלא הגיע אמנם אבל אני אייצג אותו, קיימנו דיון על כל הנושא הזה של מס מעסיקים ואני רוצה לקבל שתי החלטות.

משה גפני: החלטה אחת, התברר במהלך הדיון, מה שבעצם ידענו אבל במהלך הדיונים זה היה ברור, שמס המעסיקים לא השיג את מטרתו.

משה גפני: הוא נעשה בשעתו בכדי לעודד עובדים ישראלים בחקלאות.

משה גפני: מה שכן עזר, במידה קטנה, הוא העידוד שניתן לעובדים ישראלים.

משה גפני: לא מס המעסיקים, לא זה מה שעשה איזושהי פעולה בעניין הזה, להביא עובדים ישראלים תמורת עובדים זרים שלא יהיו כאן.

משה גפני: זאת תמונת המצב העובדתית.

משה גפני: אפשר להגיד שצריך את הכסף הזה, זה בסדר, אבל מס המעסיקים בעצם לא השיג את מטרתו כפי שהוקראה כאן, אפילו לא באחוז אחד.

משה גפני: לכן ועדת הכספים פונה לממשלה, פונה לשר האוצר, מכיוון שהיתה בדיון הזה הסכמה מקיר אל קיר, כל חברי הוועדה וכל חברי הכנסת שהשתתפו בדיון מכל המפלגות ללא יוצא מן הכלל סבורים כולם ואנחנו דורשים מן הממשלה, אנחנו פונים לשר האוצר לבטל את מס המעסיקים בחקלאות.

משה גפני: אי אפשר להחזיק חקלאות במדינת ישראל במצב הנורא שהיא נמצא בו, וזה לאו דווקא בערבה התיכונה, זה בכל הארץ.

משה גפני: ועדת הכספים מחליטה שהיא פונה לשר האוצר ולממשלה לבטל את זה.

משה גפני: אני חושב שצריך לבטל את זה באופן מיידי אבל אני מתאר לעצמי שזה ייקח קצת זמן, מכיוון שאין תקציב.

משה גפני: צריך לגמור את העניין הזה עד הגשת התקציב וצריך את המס הזה לבטל.

משה גפני: במקביל הוועדה מבקשת להקים צוות שיבחן את הדברים שקורים בערבה התיכונה באופן פרטני, צוות שיורכב ממשרד החקלאות, ממשרד האוצר ומן המועצה האזורית או מנציגי החקלאים שם.

משה גפני: המועצה האזורית היא גוף שלטוני אז אם צריך לצרף חקלאים צריך לעשות את זה.

משה גפני: הצוות הזה יביא המלצות בתוך חודשיים מה צריך לעשות עם הערבה התיכונה.

<אילן שוורצברג: מה עושים אתנו?

<אילן שוורצברג: מה עם שאר החקלאים?

<אילן שוורצברג: אתם חצופים.

<אילן שוורצברג: לא כך מתנהגים.

<אילן שוורצברג: אתם עושים איפָה ואיפָה בין חקלאים לחקלאים.

<אילן שוורצברג: תתביישו.

<אילן שוורצברג: חולירות.

משה גפני: תצא בבקשה.

משה גפני: על כל פנים, אני מבקש שיוקם הצוות הזה ושיביא מסקנות מה ניתן לעשות על מנת שהחקלאות לא תתמוטט בערבה התיכונה.

משה גפני: כמובן שאפשר להסיק מזה על מקומות אחרים, אמרתי את זה כבר קודם, אפשר להסיק מזה על עמק בית-שאן, אפשר להסיק את זה על מקומות אחרים.

משה גפני: אי אפשר להשאיר את המצב בחקלאות במקומות הללו כפי שהוא כעת.

משה גפני: לכן אם יתקבלו החלטות שעולות כסף נצטרך לדון עם משרד האוצר מה עושים עם הדבר הזה.

משה גפני: בכל מקרה, מדינת ישראל אינה יכולה לעמוד מן הצד כאשר קורית התופעה הזאת שעלתה כאן היום לדיון ושמקבלת ביטוי חריף מאוד.

מיקי לוי: תשומת לבך לתקנות מס הכנסה, 2.25 נקודות הזכות שבוטלו.

מיקי לוי: אני מבקש שגם בזה ידונו.

מיקי לוי: אלה שני הנושאים המרכזיים.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לעניין מס המעסיקים.

משה גפני: אני חושב שיצטרכו לדון על הנושא הזה בצוות הזה.

מיקי לוי: זה משרד האוצר.

משה גפני: אם אנחנו נתרחב- - -

מיקי לוי: אלה שני הנושאים שהבאנו לוועדה.

<חיים חבלין: זה כבר הוכרע בבג"ץ.

משה גפני: גם נושא נקודות הזיכוי.

משה גפני: רבותי, אני מודה לכולם על הדיון.

משה גפני: הישיבה נעולה.