הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 7, 2015-07-14 12:00

ישראל אייכלר: אני מבקש לפתוח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור של הכנסת, בנושא דרישת המוסד לביטוח לאומי לשלם חובות בתשלום מיידי.

ישראל אייכלר: אני מבין שבזמן האחרון היה איזה מבצע גביה.

ישראל אייכלר: אנחנו בשעתו חשבנו שהמוסד לביטוח לאומי הוא מוסד ביטוחי שמבטיח את הביטחון הסוציאלי של האזרחים.

ישראל אייכלר: היו תקופות שתקציבי המוסד לביטוח לאומי היו מחולקים לפי אגפים.

ישראל אייכלר: למשל, אם אגף מסוים היה מאוד מאוד רווחי היו משפרים את התנאים של המבוטחים.

ישראל אייכלר: מאז עברו הרבה שנים וזה הפך לעוד מס שהשלטון גובה מהאזרחים.

ישראל אייכלר: בכל פעם שהאזרח זקוק לסיוע, המוסד לביטוח חייב לתת לו אותו על פי חוק, רק היום היה דיון בוועדה אחרת על טרשת נפוצה.

ישראל אייכלר: בוועדה סיפרו אנשים, רחמנא ליצן, מה הם עוברים עד שהם מקבלים את הזכאות המגיעה להם כחוק, הנשמה יוצאת להם.

ישראל אייכלר: אנחנו מתייחסים היום למוסד לביטוח לאומי כאל מס, הוא שלוחה של רשות המיסים.

ישראל אייכלר: בשעתו לפני עשרים שנה ויותר כשהייתה הסערה, אורה נמיר הייתה שרת משרד הרווחה אז, היא אמרה שהמוסד לביטוח לאומי הוא מוסד החסד הגדול ביותר במזרח התיכון.

ישראל אייכלר: בזמנו הסכמתי איתה, אמרתי לה "נכון, כי יש אנשים שבלי המוסד לביטוח לאומי לא יכולים להתקיים".

ישראל אייכלר: לצערנו מזמן הוא לא מפעל חסד, הוא מפעל שחייב על פי החוק לתת חלק קטן ממה שהוא גובה מהאזרחים.

ישראל אייכלר: יכול להיות שהתקציב הכולל שהוא מקבל מהמדינה גדול ממה שהוא מכניס למדינה, בהחלט יכול להיות.

ישראל אייכלר: אולי בסעיפים אחרים כמו קצבאות הילדים ודומיהן אגף הילדים שהפך, בפרט בשנים האחרונות, למצבור של האוצר.

ישראל אייכלר: היום הדיון על הגבייה, על צד המס של הדבר.

ישראל אייכלר: ההיגיון היה אומר שכל אזרח שחייב לשלם את המס הוא צריך לקבל מכתב עם פנקס תלושים בגיל 18 כמו כל חייב אחר או עצמאי.

ישראל אייכלר: כך היינו נמנעים ממצב בו בגיל 25 כשהאזרח הוא תלמיד ישיבה, סטודנט, עקרת בית שלא הייתה שכירה, פתאום מגישים להם חוב של כמה אלפי שקלים.

ישראל אייכלר: מיד נשמע מכם אם זה כולל הצמדה וריבית ואיך אפשר לפרוס את החוב.

ישראל אייכלר: אני מבין שיש דרכי פריסה באמצעות כרטיסי אשראי וכדומה.

ישראל אייכלר: נשמח לשמוע על כך היום.

ישראל אייכלר: ברשותכם, נפנה תחילה לפונים.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<משה עמית: יגאל בדרך והוא מקשיב לנו באמצעות הטלפון, הוא יוכל להגיב כשיידרש.

<אריה זיני: אנחנו מייצגים לפחות 3,000 – 4,000 איש.

<אריה זיני: אני התוודעתי לנושא הזה לפני כשנתיים בערך.

<אריה זיני: באופן אקראי פנינו למוסד לביטוח לאומי ובעקבות הפניה קיבלנו דרישת תשלום.

<אריה זיני: הבת שלנו הייתה אז בת 20, חייבת 2,000 שקל.

<אריה זיני: לא היה לנו מושג לפני כן על החוב כי היא לא קיבלה שום הודעה.

<אריה זיני: מבחינה לוגית, אדם שהוא במסגרת לימודית או אחרת, לא מאמין שהוא צריך לשלם מיסים ממה שאין לו, כשאין לו שום הכנסה.

<אריה זיני: זה החוק.

<אריה זיני: קיבלנו את ההודעה על החוב וכמובן בלית-בררה שילמנו את הסכום הנדרש.

<אריה זיני: לאחר מכן, היא התחילה לימודי הסמכה לאחות, בבית החולים שערי צדק.

<אריה זיני: שם במזכירות, אמרו לה שהם דואגים לנושא הזה אולם לפני כחודש אמרתי לבת שלי שכדאי בכל זאת לבדוק את הנושא.

<אריה זיני: הסתבר, שהם לא שילמו וזאת כתוצאה מטעות שהייתה עם המזכירה - - -

<משה עמית: במסגרת ההכשרה שלה כאחות?

<אריה זיני: כן.

<אריה זיני: הם לא שילמו מסיבה שאיני יודע מהי.

<אריה זיני: הם מסרו שהם לא היו אמורים לשלם, בזמנו הם אמרו שכן.

<אריה זיני: זה לא משנה.

<אריה זיני: למעשה היא לא קיבלה שום הודעה לאורך כל השנתיים, החוב שלה הגיע שוב ל-2,000 שקל שהיא צריכה לשלם.

<אריה זיני: אחרי שהיא פנתה היא קיבלה "הודעה אדומה" לפני עיקול, עם התראות לעיקול החשבון וכדומה.

ישראל אייכלר: ה-2,000 שקל כוללים הצמדה וריבית וקנסות או רק את הקרן?

<אריה זיני: 2,000 שקל עם הצמדה מסוימת.

ישראל אייכלר: וריבית?

<אריה זיני: החוב כולל סכום של כ-2000 שקל, באופן יחסי הוא לא סכום גבוה.

<אריה זיני: יחד עם זאת, היו התראות לעיקולים ושצריך לשלם את החוב מיידית.

<אריה זיני: עולה כאן שאלה, הרי אם היא לא הייתה פונה היא לא הייתה מקבלת הודעה מהמוסד לביטוח לאומי - - -

ישראל אייכלר: היא פנתה לקבל מענק לידה או משהו אחר?

<אריה זיני: היא פנתה לברור.

<אריה זיני: אני אמרתי לה לפנות ולבדוק, כי אי אפשר לדעת מה קורה.

<אריה זיני: היא קיבלה "הודעה אדומה" שאומרת שהיא צריכה לשלם מידית, אחרת כך וכך יהיה.

<אריה זיני: עולה כאן השאלה לגבי הקריטריונים לביצוע הקנסות וכל השאר.

<אריה זיני: הרי ברור שאם היא לא הייתה פונה, זה היה נמשך עוד כמה שנים ואף אחד לא היה מאיים בקנסות וכדומה.

<אריה זיני: אני מבקש לדעת, למה דווקא בעקבות הפנייה שלה החליטו שיש קנסות וכל השאר.

<אריה זיני: כי אם היא לא הייתה פונה - - -

ישראל אייכלר: שמעת על שאלת קיטבג?

<אריה זיני: זאת בדיוק המסקנה, במוסד כזה מכובד אמורים להיות קריטריונים, זה לא צריך להיות בכלל על פי פניות האזרח.

<אריה זיני: בינתיים היא התחתנה בשעה טובה והחליטה לבדוק מה קורה עם בעלה הטרי.

<אריה זיני: אמרו לה צריך לשלוח קוד - - -

<שלומית אבינח: את הקוד מקבלים בדואר.

<אריה זיני: במקביל, שלחו פירוט של החוב של בעלה בגובה של 10,000 שקל.

<אריה זיני: זה חוב מהתקופה שהוא היה אברך, לאורך כל הזמן עד גיל 23 וחצי.

<אריה זיני: 10,000 שקל חוב- - -

ישראל אייכלר: איך הוא הגיע לחוב של 10,000 שקל?

ישראל אייכלר: אני מבין שמשלמים 124 שקל בחודש.

ישראל אייכלר: כמה חודשים הוא צבר?

<אריה זיני: החוב המקורי עמד על 7,600 שקל, פלוס הצמדה.

<אריה זיני: הסכום המדויק הגיע ל9,670 בערך.

<אריה זיני: פנינו קודם להורים שלו, לברר למה הם לא שילמו.

<אריה זיני: הסתבר שלא היה להם מושג, לא קיבלו שום הודעה ולא דבר.

<אריה זיני: הסתבר שהם חשבו שהנושא היה מסודר בישיבה.

<אריה זיני: ההיגיון הפשוט אומר, שאם אדם שנמצא באיזושהי מסגרת, לא עובד ולא מרוויח, הנושא הזה צריך להיות מסודר כי מכל מקום אין לו ממה לשלם.

<אריה זיני: זה החוק, אבל אף אחד לא היה מודע לו.

<אריה זיני: כרגע הוא נדרש לשלם כ-10,000 שקל.

<אריה זיני: כתוצאה מכך עשיתי בירור עם כמה חברים שלנו מהישיבה.

<אריה זיני: הסתבר שהמצב של כולם בדיוק אותו דבר.

<אריה זיני: חבר שעובד איתי, הבת שלו השתחררה מהצבא לפני כשנה וחצי, שאלתי אותו וגם הוא לא היה מודע לנושא.

<אריה זיני: בעקבות מה שאמרתי לו - - -

ישראל אייכלר: כלומר, שנה וחצי אחרי שהיא השתחררה מהצבא הצטבר חוב.

<אריה זיני: היא עדיין לא התחילה לעבוד, היא רוצה ללמוד.

<אריה זיני: בקיצור, זה אותו סיפור.

<אריה זיני: כרגע הוא בתהליכים של בדיקת החוב.

<אריה זיני: תתמקד מה היה הסוף.

<אריה זיני: פניתם, מה הייתה הפניה?

<אריה זיני: הפניה למוסד לביטוח לאומי, עונות שם לפניות בחורות שלא כל כך מתמצאות.

<אריה זיני: הן מוסרות את הכללים.

<משה עמית: אתה מתייחס למוקד הטלפוני שלנו?

<אריה זיני: כן.

<שלומית אבינח: הוא לא יכול להתקשר לסניף.

<משה עמית: פניתם טלפונית או ניגשתם פיסית לסניף?

<אריה זיני: טלפונית.

<אריה זיני: יש קוד, עונים לך ומוסרים לך שזה החוב וכדומה.

<אריה זיני: למעשה שולחים הודעה על החוב.

<אריה זיני: אני אזרח שמתעסק בהרבה מאוד דברים, בנקים, ביטוחים ודברים נוספים, לא ראיתי באף מקום התנהלות שכזאת.

<אריה זיני: שאלתי, האם יש למוסד לביטוח לאומי קריטריונים שמנחים מתי שולחים הודעות תשלום ומתי לא.

<אריה זיני: האם יש קריטריונים מתי וכנגד מי יש לנקוט באמצעים כגון עיקולים וכדומה?

<אריה זיני: הרי פה אחרי שנתיים הוציאו בקשה לתשלום מיידי עם איומים לעיקולים.

<אריה זיני: במקרים אחרים אחרי חמש-שש שנים לא היו לא עיקולים ולא שום איומים.

<אריה זיני: לא נראה לי שיש כאן קריטריונים מתי מפעילים את המהלך הזה.

<אריה זיני: דבר נוסף שחשוב לי להבין, אני לא מכיר שום גוף, אולי מישהו מכיר, אני לא מכיר שום גוף רציני שמתעלם מהעובדה שחייבים לו כל כך הרבה כספים ולאורך הרבה זמן לא פועל.

<אריה זיני: בעצם הוא לא מודיע לחייל שהוא חייב כסף למרות שאי ידיעת החוק אינה פותרת, אבל עדיין כל הגופים כמו בנקים - - -

ישראל אייכלר: יש דוח של מבקר המדינה על מה שאתה שואל עכשיו.

<אריה זיני: אני לא קראתי את הדוח.

<אריה זיני: בתור אזרח, אלו השאלות שעלות לי.

ישראל אייכלר: התשובות תינתנה בסוף.

ישראל אייכלר: להערת ביניים - - -

<אריה זיני: השאלה שלי היא על הרציונל שעומד אחרי זה.

<אריה זיני: האם המוסד לביטוח לאומי, יכול להסביר את הרציונל?

<אריה זיני: בסוף אגיד את ההרגשה שלי כאזרח.

<אריה זיני: האם לא ברור למוסד לביטוח לאומי כאן, שמדובר דווקא באוכלוסייה חלשה?

<אריה זיני: הרי מדובר באנשים שאינם עובדים.

ישראל אייכלר: אתה משער בכמה אנשים מדובר?

<אריה זיני: בסביבה שאני בדקתי, לא מצאתי אחד שמכיר את זה.

ישראל אייכלר: אמר פה מישהו, שאתם מייצגים כ-5,000 איש.

ישראל אייכלר: 300 אלף מבוטחים נמצאים בקטגוריה של כאלה שאינם עובדים או סטודנטים, או כאלה שמשלמים רק 124, 167 שקל לחודש.

ישראל אייכלר: זה מה שכתוב לי.

<משה עמית: אלה נמצאים כבר בתוך מערכת הגבייה והם משלמים באופן שוטף.

ישראל אייכלר: זה אומר, שמדובר בציבור ענק.

ישראל אייכלר: אני מהרהר ואולי אערער בחקיקה.

ישראל אייכלר: לא יתכן, שאדם שאין לו הכנסה ישלם מס, זה לא יכול להיות.

ישראל אייכלר: אני אצטרך לבדוק מה קורה במדינות אחרות.

<אריה זיני: זו הסיבה שאנשים לא יודעים, הם לא מעלים על דעתם ש- - -

<משה עמית: צריך לזכור, שרוב התשלום בעצם מיועד לדמי ביטוח בריאות ושהמוסד לביטוח לאומי הוא רק צינור שגובה - - -

ישראל אייכלר: עבור חוק ביטוח בריאות ממלכתי?

<אריה זיני: כן.

<אריה זיני: אתה רואה במסמך שלפניך, שמעל ל-85% מהתשלום עובר בכלל לביטוח בריאות ולמוסד לביטוח לאומי יש רק תפקיד גבייה.

ישראל אייכלר: תרשום את זה, אולי צריך לרשום שזה ביטוח בריאות ואז יובן שכמו שהוא משלם עבור קופת חולים הוא משלם ביטוח בריאות.

<שלומית אבינח: זה היסטורית כולל החוק שאמר שהגבייה תהייה באמצעות המוסד לביטוח לאומי בכדי שתהייה גבייה וודאית.

ישראל אייכלר: כנראה שהיעילות שהייתה פעם במוסד לביטוח לאומי זו ההיסטוריה.

<מנחם אנגלרד: אני לתומי הייתי בטוח שהתשלום של 45 שאני משלכם ל"מכבי", זה הביטוח הרפואי שאני משלם.

<מנחם אנגלרד: לא ידעתי שהמוסד לביטוח משלם את זה.

ישראל אייכלר: כל שכיר משלם 4% משכרו לביטוח בריאות.

ישראל אייכלר: למי שיש ביטוח, צריך להבין שאת ביטוח הבריאות הוא משלם.

ישראל אייכלר: צריך להסדיר את זה.

<אריה זיני: ברשותך, אני מבקש לציין שיש סעיף בבקשה לתשלום, שאומר שמאפשרים פריסה עם ריבית ואת זה בוודאי לא נוכל לשאת.

<אריה זיני: שוחחתי עם כמה אנשים לפני שהגעתי לכאן, אני עובד במשרד החוץ ולאו דווקא אנשים דתיים אלא בכלל עם אנשים ממגזרים שונים, הם התבטאו בלשון מאוד קשה.

<אריה זיני: בעצם, ההרגשה של האזרחים, כל מי שענה הביע זלזול, זלזול ועוד פעם זלזול.

ישראל אייכלר: אתה יכול להרגיש נוח, כי זה היחס לכל משרדי הממשלה.

<אריה זיני: זה היה יוצא דופן.

ישראל אייכלר: אנשי המוסד לביטוח לאומי רשמו את דברייך.

ישראל אייכלר: כעת נעבור לפונה השני, בבקשה מנחם אנגלרד.

<מנחם אנגלרד: שלום וברכה.

<מנחם אנגלרד: אני גר בבני ברק, אני מייצג ציבור.

<מנחם אנגלרד: הבעיה היא בעיה ישנה שלא התחילה היום.

<מנחם אנגלרד: אני מכיר עשרות אנשים בני גילי, אני בן 26, אנשים שקיבלו לאחרונה מכתב מהמוסד לביטוח לאומי על חוב שהצטבר משנת 2008 לסך של 13 אלף שקל.

<מנחם אנגלרד: בציבור שלי בפרט, ציבור שגדל אצל ההורים, אם המוסד לביטוח לאומי היה מודיע מראש שיש חובה וצריך לשלם את מס המוסד לביטוח לאומי, הם לא ידעו.

<מנחם אנגלרד: אנשים לא ידעו שכל בחור מגיל 18 צריך לשלם את התשלום.

<מנחם אנגלרד: אם היו יודעים הם היו מסדירים את החוב מראש, ההורים היו בוודאי משלמים עד לחתונה.

<מנחם אנגלרד: הם היו משלמים את זה באופן מסודר מדי חודש.

<מנחם אנגלרד: חלק מהם אמרו שהם היו מנסים להסדיר בכל מיני אפשרויות בשביל להוריד את הביטוח.

<מנחם אנגלרד: אם היו יודעים שהם צריכים לשלם מדי חודש סכום של 120 שקל אולי היו יוצאים לעבוד כדי להסדיר את הצרכים שלהם מחדש.

<מנחם אנגלרד: זה סכום לא קטן לאיש כמוני, אולי לאנשים אחרים מדובר בגרושים.

<מנחם אנגלרד: בחור אחרי החתונה, מקבל פתאום חיוב של 13 אלף שקל.

<מנחם אנגלרד: לי אישית זה סכום שאני מקבל במשך שנה שלמה בכולל.

<מנחם אנגלרד: אני יושב ללמוד כל היום, אני לא עובד.

<מנחם אנגלרד: עבורי זה סכום אסטרונומי, זה סכום שאני לא יודע מאיפה להתחיל לשלם אותו ואפילו לא בתשלומים.

<מנחם אנגלרד: שוב, אם היו מודיעים מראש הבעיה בכלל לא הייתה קיימת, הביטוח היה משולם.

<מנחם אנגלרד: ברגע שלא מודיעים לי מראש, לדעתי זה לא באשמתי.

<מנחם אנגלרד: זה לא חוב שצברתי באשמתי.

<מנחם אנגלרד: פונים אלי אחרי שמונה שנים ומודיעים שאני חייב שמונה שנים אחורה, זה חוב שלא ידעתי שאני צריך לשלם אותו בכלל.

<מנחם אנגלרד: אף אחד לא טרח ליידע אותי - - -

ישראל אייכלר: מה אתה מצפה מהוועדה?

ישראל אייכלר: אני רואה שאתה מדבר אליו, כאילו אתה חייב לו והוא חייב לך.

ישראל אייכלר: זה לא כך, אנחנו יושבים בדיון ציבורי.

ישראל אייכלר: הוא מייצג את המדינה, את המוסד לביטוח לאומי, אתה מייצג את האזרח.

<מנחם אנגלרד: הצעתי, אני חושב שקודם כל חייבים לתקן את גביית החוב אחורה, זה חוב שלא ידעו על קיומו.

<מנחם אנגלרד: יש מושג של חוב שנצבר ברגע שהאדם יודע עליו, נכון שזה חוקי.

<מנחם אנגלרד: שמונה שנים לא ידעתי על קיום החוב.

ישראל אייכלר: ישנה איזו התיישנות בחוק?

<מנחם אנגלרד: נדמה לי שדרוש יותר משבע שנים.

<משה עמית: אני אתייחס לנושא ההתיישנות.

<מנחם אנגלרד: אני חושב שמן הראוי היה והם לא יידעו את החייב על חובו, אני לא יודע אם זה מצד החיוב או מלפנים משורת הדין, שימחקו את החובות האלה.

<מנחם אנגלרד: שימחקו את החוב הזה כי זה חוב שאדם לא היה מודע לו.

<מנחם אנגלרד: אם ישאלו אותי מה היה עוזר אם הייתי מודע לו, היו כל מיני דברים שהייתי יכול לעשות אם הייתי מודע לחוב הזה.

<מנחם אנגלרד: בסופו של יום מדובר בחוב שאדם לא היה מודע לו בכלל.

<מנחם אנגלרד: אף אחד לא טרח ליידע אותו והוא קיבל אותו בהפתעה.

<מנחם אנגלרד: 13 אלף שקל זה סכום מאוד גדול שצריך לשלם אותו.

ישראל אייכלר: אולי תרשמו את השאלה, מה קרה עכשיו שכל כך הרבה אנשים קיבלו את ההודעה.

<מנחם אנגלרד: ולמה כל האנשים שקיבלו הם בני 25-26?

<שלומית אבינח: שבע שנים התיישנות.

<מנחם אנגלרד: זה לפני ההתיישנות.

ישראל אייכלר: שאלה נוספת, כשחיפשתי חומר ראיתי שלפני מספר שנים כשאסתר דומיניסיני הייתה המנכ"לית, היה מבצע של גבייה.

ישראל אייכלר: פנו אז לאנשים ואמרו שמי שמשלם בתקופה הזאת, תינתן לו הנחה כדי לחסל חובות.

ישראל אייכלר: האם במבצע שמדברים עליו כעת יש גם כן הסדר כזה?

<משה עמית: אני אגיד לך בעברית של רחוב, "בעל הבית השתגע".

<משה עמית: נתנו את התנאים הכי מפליגים שאפשר.

ישראל אייכלר: מיד אבקש את תשובותייך.

ישראל אייכלר: היועצת המשפטית אמרה, שיש לה כמה הבהרות משפטיות בעניין.

ישראל אייכלר: בבקשה ורד.

<ורד קירו: אני מבקשת לציין, שלפני שנה עבר תיקון 57 "לחוק ביטוח לאומי", בעקבות הצעת חוק פרטית שהוצעה בכנסת.

<ורד קירו: ההצעה מדברת על מקרים שהמוסד לביטוח לאומי לא שולח הודעות לאנשים שמועד החיוב שלהם הגיע, למשל, לכאלה שהגיעו לגיל 18 או אחרים.

<ורד קירו: החוק אומר: "...

<ורד קירו: בתוך שבע שנים לכל היותר מהמועד לתשלום דמי ביטוח...", אני לא אקריא את הכול, "...

<ורד קירו: ישלח המוסד לחייב בתשלומים דרישה לתשלום החוב באמצעות הדואר.

<ורד קירו: לא נשלחה דרישה לתשלום החוב בתקופה כאמור, ואם נשלחה לא ננקטו הליכי גבייה לפי פקודת המיסים גבייה או שלא בוצע קיזוז, לא יגבו דמי ביטוח.

<ורד קירו: כל חוב הנצמח מהם מהחייב בתשלומיו, לרבות בדרך של קיזוז ואי תשלומם לא ייפגע בזכויות לקצבה או לגמלה על אף הוראות כל דין...".

<ורד קירו: זאת אומרת שמי שבמהלך שבע שנים, מרגע היווצרות החבות שלו למוסד לביטוח לאומי, לא קיבל כל הודעה מהמוסד לביטוח לאומי לקיום החבות.

<ורד קירו: למעשה זה הולך אחורה עד 2008, שבע שנים אחורה.

<ורד קירו: למעשה ביטוח לאומי לא יכול לגבות ממנו אלא אם הוכיח שהוא פנה אליו.

<ורד קירו: בהוראות המעבר להצעת החוק הזו מתייחסים גם לתקופות יותר קודמות ונותנים למוסד לביטוח לאומי, מתקופות של שבע עד שש עשרה שנה, להודיע לחייבים עד 1.1.216.

<ורד קירו: לגבי חוב מ-2009 שלא ננקטו הליכי גבייה למעשה החוב הזה לא קיים.

<ורד קירו: צריך להבחין בין הדרישה של המוסד לביטוח לאומי לבין חוב שקיים למוסד לביטוח לאומי מסיבות כאלה ואחרות.

<ורד קירו: בית המשפט, בית הדין הארצי לעבודה קבע בפסיקה האחרונה שהיא מבחינת הלכה מחייבת, שאין התיישנות על חובות של המוסד לביטוח לאומי למעט מה שהקראתי כאן.

<ורד קירו: מקרה שנובע מההנהגות הספציפית או הנסיבות הספציפיות שפורטו כאן בחוק.

<ורד קירו: למוסד לביטוח עצמו, מה שהיה פעם ועדה לקיזוז חובות, למעשה אין את הסמכות החוקית לוותר על החוק.

<ורד קירו: בית המשפט מתייחס לביטוח כמעין ביטוח סוציאלי שהוא מעין ערבות הדדית שנובע מכוח חוק.

<ורד קירו: <קריאה:> לא הבנתי, יש שהתיישנות או אין התיישנות?

<ורד קירו: אין התיישנות במובן של התיישנות על פי "חוק ההתיישנות", למעט אותן שבע שנים שהולכות אחורה, במידה והמוסד לביטוח לאומי לא דרש את החוב.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, שרק אם הוא לא שלח מכתב אז יש התיישנות ואם הוא שלח יש חוב.

<ורד קירו: זה תיקון חדש.

אוסאמה סעדי: על פי החוק, בתום שבע שנים ממועד התשלום ישלח המוסד דרישה.

אוסאמה סעדי: לא נשלחה דרישה ו/או לא ננקטו פעולות.

<ורד קירו: נכון.

<ורד קירו: אם לא נשלחה דרישה ואם נשלחה לא ננקטו הליכי גבייה – זה מה שנקרא 'התיישנות ספציפית לנושא הזה'.

<ורד קירו: שבע שנים.

<ורד קירו: אני לא רוצה להכניס אתכם לתוך הדיון המשפטי כי בית המשפט קובע שאין התיישנות למעט הסיפור הזה.

<ורד קירו: המקרה של הבחור שטוען שבמשך שבע שנים לא קיבל שום פנייה מהמוסד לביטוח לאומי, היה - - -

<שלומית אבינח: ואם הם שלחו וזה לא הגיע בדואר?

<שלומית אבינח: <קריאה:> שבע שנים, מגיל 18 או 19?

<ורד קירו: החוק הזה נכנס לתוקף ב-1.1.15.

<ורד קירו: אין ספק, גם בתהליך החקיקה עצמו וגם בכל מיני דעות מלומדים שקראתי, אין ספק שיש עוד דברים שהם לא פתורים.

<ורד קירו: השאלות ששאלה מנהלת הוועדה הם אחד הדברים שלא ברור אם המוסד לביטוח לאומי יכול למחול על חוב וגם מה עושים אם החוב נולד בטעות.

<ורד קירו: עדיין למוסד לביטוח הלאומי יש את היכולת על פי סעיף 370, אם איני טועה, כן לוותר על הפרש ביטוח, על קנס, על קנס עם תוספת, על ריביות כולן או חלקן.

<ורד קירו: על החוב עצמו הוא לא יכול לוותר.

<ורד קירו: להערת יושב ראש הוועדה, בית המשפט לא מתייחס לדמי המוסד לביטוח לאומי כאל מס, אבל בהחלט הוא מתייחס לזה מעבר לתשלום ביטוח או לאיזו חבות רגילה בין אנשים.

<ורד קירו: צריך לציין שבמקרה הזה כן חלה "פקודת המיסים גבייה" שמאפשרת לגבות את דמי המוסד לביטוח לאומי כמו שגובים מיסים.

<ורד קירו: מהבחינה הזו לא אוכל להביע עמדה משפטית לגבי האמירה שזה מס, אבל בהחלט יש כאן - - -

ישראל אייכלר: על מיסים יש "חוק התיישנות"?

<ורד קירו: אני יודעת למשל שעל ארנונה, שהיא כן סוג של מיסוי, יש התיישנות.

<שלומית אבינח: על תשלומי מגן דוד אדום חל "חוק התיישנות".

<ורד קירו: מגן דוד אדום זה משהו אחר.

<ורד קירו: אנחנו מדברים על מיסוי, ניסו להקיש מדיני הארנונה לבין זה.

ישראל אייכלר: ממה שאת אומרת, ברור שבעניין הריבית, הקנסות והתוספות יש להם אפשרות למחוק.

<ורד קירו: על פי החוק יש להם סמכות.

<מנחם אנגלרד: נקודה נוספת, המוסד לביטוח לאומי מגיע מנקודת מבט שאולי לא משלמים מתוך כוונות זדון או משהו דומה, אבל - - -

ישראל אייכלר: ההורים שלך לא קיבלו מכתבים?

<מנחם אנגלרד: זה בדיוק.

<מנחם אנגלרד: שום מכתב, שום דבר וזה לא רק אני.

<משה עמית: אני מבקש לחלק לכולם כאן

<משה עמית: את ההודעה שאנחנו שולחים להורים שבנם הגיע לגיל 18.

<משה עמית: המכתב מודיע שהחל מהחודש הבא המוסד מפסיק לשלם קצבה בעד הילד הזה.

<משה עמית: מצורף דף נוסף שמופנה לאותו בחור שהגיע לגיל 18.

<משה עמית: מכתב שמסביר לו מה חובתו מבחינת המוסד לביטוח לאומי ובאילו תנאים הוא צריך לשלם.

ישראל אייכלר: אני מיד נותן לך להגיב.

ישראל אייכלר: בבקשה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: תודה כבוד היושב ראש.

אוסאמה סעדי: כרגיל מדובר בנושאים שנוגעים לאזרח.

אוסאמה סעדי: אני מודה לך ולמנהלת הוועדה על בחירת הנושאים החשובים האלה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב ראש, ברור שלאחר חקיקת החוק וקביעת מועד ההתיישנות עכשיו המוסד לביטוח לאומי נזעק ופותח, כנראה, במבצע לגביית החובות.

אוסאמה סעדי: כמו שאמרת, אנחנו רואים שכעת שהתחילו לשלוח הודעות על מנת שהחובות לא יתיישנו.

אוסאמה סעדי: אני מברך על החוק של שבע השנים.

אוסאמה סעדי: קראתי על פסק דין שיצא לפני כמה ימים בעניין הארנונה ודוחות החנייה של הרשויות, שם כן קבעו שיש שבע שנים להתיישנות.

אוסאמה סעדי: אני חושב שמן הראוי שבאחת הישיבות הבאות נדון בעניין חובות לארנונה ונקרא גם כאן למוסד לביטוח לאומי.

אוסאמה סעדי: אני כנבחר ציבור רוצה, ואנחנו רוצים שהמוסד לביטוח לאומי שהוא בעל תפקיד חשוב, הוא משלם קצבאות, גם יגבה את מה שמגיע לו – אין על זה חולק.

אוסאמה סעדי: אבל אם המוסד לביטוח לאומי נרדם כמה שנים טובות וכעת הוא רוצה לגבות את החובות, מן הראוי שיעשה את זה במידתיות, בדרך ארץ ושיפנה אל האנשים במכתבים.

אוסאמה סעדי: שינסה להסדיר את החובות.

אוסאמה סעדי: לדעתי, צריכה לצאת קריאה מהוועדה הנכבדה הזאת למוסד לביטוח הלאומי, לצאת במבצע הסברה שאומר "אנחנו יוצאים במבצע לגביית החובות".

אוסאמה סעדי: אנשים יפנו וכדי שלא יעמדו שעות בתור, שיקצו לכך פקידים על מנת להסדיר את החוב.

ישראל אייכלר: נדמה לי שאין בכלל קבלת קהל.

<קריאה: ברוב הסניפים אין קבלת קהל.

<קריאה: מגיעים למוקד שחוזר אחרי - - -

<קריאה: המוקד, חבל על הזמן.

<יגאל ברזני: יש קבלת קהל.

<שלומית אבינח: בכל סניפי הארץ?

<שלומית אבינח: זה משהו חדש.

אוסאמה סעדי: אני יודע שיש קבלת קהל, יש בעיה בתורים הארוכים ובהגעה.

אוסאמה סעדי: אני לא רוצה לדבר על מזרח ירושלים.

אוסאמה סעדי: בוועדה אחרת דיברנו עם המנכ"ל על כך שצריך לחכות במשך שעות בתור כי לא מכניסים אותם משיקולי ביטחון ודברים אחרים.

אוסאמה סעדי: אני חושב שאתם צריכים לצאת במבצע ולהודיע לאנשים שאתם רוצים לגבות את החובות האלה ובמיוחד שיש כעת תקופת התיישנות שבע שנים.

אוסאמה סעדי: לקרוא לאנשים לבוא ולשלם את הקרן של החוב.

אוסאמה סעדי: לתת תקופה מסוימת שאדם שישלם את הקרן פתור מקנסות וגם לאפשר את פריסת החוב.

אוסאמה סעדי: לבוא לקראת האנשים.

אוסאמה סעדי: אני מדבר כאן גם מניסיון אישי, כשאני הייתי מאחר ביום אחד או שניים בהגשת הדוח כעצמאי, אחרי יומיים-שלושה אתה רואה עיקול על החשבון מיד, למרות שבמשך שנים אתה משלם כמו שצריך וכל השאר.

אוסאמה סעדי: כאן ניתן לשלוח התראה במקום להטיל מיד עיקול ולהשתמש "בפקודת מיסים גבייה".

אוסאמה סעדי: מיד מעקלים לאנשים חשבונות.

אוסאמה סעדי: מיד, מיד ללא התראה.

אוסאמה סעדי: אין התראה, תבדוק את זה.

ישראל אייכלר: גם בשבילי זה חידוש.

<שלומית אבינח: עיקלתם חשבונות?

אוסאמה סעדי: תבדוק לגבי עצמאיים.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך זה בדוק, אדם שמאחר בהגשת הדוח במשך שבעה ימים, למשל אתה יכול להסתכל שחבר הכנסת ישראל אייכלר משלם באופן קבוע והיה מקרה אחד של פיגור.

אוסאמה סעדי: ישר התשובה 'המחשב טעה'.

אוסאמה סעדי: אני חושב שניתן לעשות את זה בדרך ראויה ולבוא לקראת האנשים, במיוחד שמדובר על אנשים שהם שקופים ביותר, חלשים ביותר מהמגזר החרדי והערבי.

אוסאמה סעדי: בסופו של יום אנחנו כן רוצים שאתם תגבו את החובות, אבל לא יתכן שתחכו שבע-עשר שנים ואז תבואו ותגידו שאתם רוצים את כל החוב כולל הצמדה וריבית וכל השאר.

אוסאמה סעדי: זה לא יעלה על הדעת.

אוסאמה סעדי: כבודו, היינו עכשיו בוועדת חוקה, שם דיברו על מתן הפטר בהוצאה לפועל לחייבים שבאמת אין להם.

אוסאמה סעדי: לאזרחים כאלה לתת הפטר מכל החובות האלה.

אוסאמה סעדי: קל וחומר - - -

ישראל אייכלר: איזה חובות?

אוסאמה סעדי: כל החובות.

אוסאמה סעדי: אם הוא היה עד 800 אלף שקל והוא היה מוגבל באמצעים ושהתשלום החודשי - - -

ישראל אייכלר: אם הוא קנה דירה ואין לו מאיפה לשלם, הוא לא חייב לשלם?

אוסאמה סעדי: כן אם יש לו נכס.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על אנשים שאין להם נכס, כמו פושט רגל.

אוסאמה סעדי: רוצים לבוא לקראת כ-30 אלף חייבים ולתת להם פטור, כדי שיתחילו בדרך חדשה.

אוסאמה סעדי: קל וחומר כשמדובר כאן על חייבים למוסד לביטוח לאומי, בחורי ישיבה.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך מניסיון האישי שלי, הבת שלי כשהגיע לגיל 18 הלכה ללמוד באוניברסיטה.

אוסאמה סעדי: אחרי שנה-שנתיים אני מגלה שעיקלו את החשבון שלי.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: לא שילמה, לא הסדירה.

אוסאמה סעדי: המכתב הזה בכלל לא הגיע אליה והיא לא עשתה כלום.

אוסאמה סעדי: אתם צריכים לתת יותר דגש על הסברה.

אוסאמה סעדי: אתם חושבים שהדואר ישר מגיע?

אוסאמה סעדי: צריך עורך דין למקרים האלה.

ישראל אייכלר: תודה לך, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

<מנחם אנגלרד: כמו שאני שומע, בחורי ישיבות ואברכים צריכים לשלם ביטוח לאומי כמו כולם, למה להם אין זכויות?

<מנחם אנגלרד: כל אזרח שעובד ומשלם ביטוח לאומי יש לו זכויות, יש לו כל מיני אפשרויות לקבל בחזרה מהמוסד לביטוח לאומי את כל מה שמגיע.

<מנחם אנגלרד: אני לא יודע על שום זכות או אפשרות שיש לתלמיד ישיבה או אברך כולל הבטחת הכנסה.

<מנחם אנגלרד: אברך כולל צריך רק לשלם.

<מנחם אנגלרד: אין לו שום זכות או כל דבר לקבל כשהוא לא מרגיש טוב וכול הדברים האחרים שגם לאברכים קורים.

<מנחם אנגלרד: להם אין שם זכות, הם מחוקים מבחינת הזכויות.

ישראל אייכלר: אתה אומר דבר מעניין.

ישראל אייכלר: אם הם מוכרים כחייבים בתשלום כעובדים, אז שתהייה להם זכות להבטחת הכנסה.

<מנחם אנגלרד: למשל, כשאברך לא מרגיש טוב שתהייה לו חופשת מחלה.

<מנחם אנגלרד: למה, אברך לא צריך חופשת מחלה?

<מנחם אנגלרד: לשלם לביטוח הלאומי הוא יכול ולקבל את המינימום של המינימום הוא לא יכול לקבל?

<מנחם אנגלרד: לי רק עכשיו נודע שאני צריך לשלם.

<מנחם אנגלרד: אני הייתי בטוח שבתור אברך אין לי זכויות ולכן אני לא צריך לשלם.

<מנחם אנגלרד: הייתי בטוח שרק מי שעובד צריך לשלם ביטוח לאומי.

<מנחם אנגלרד: אף אחד לא הודיע לי.

<מנחם אנגלרד: אבא שלי לא קיבל שום מכתב.

<מנחם אנגלרד: הוא אמר לי שאם הוא היה מקבל מכתב הוא היה משלם.

ישראל אייכלר: עכשיו באמת הזמן לקבל את התשובות ממר ברזני.

<יגאל ברזני: בדרכי הייתי שותף לדיון באמצעות הטלפון.

<יגאל ברזני: בנוגע לאברכים, אברכים משלמים 124 שקל.

<יגאל ברזני: עובד רגיל משלם 167.

<יגאל ברזני: אברכים הם כמו סטודנטים והם משלמים על פי תעריף סטודנט של 124 שקל, כאשר מתוך ה-124 שקל 106 שקל הוא ביטוח בריאות.

<שלומית אבינח: אתם כתבם שהסכום הוא 103 שקל.

<יגאל ברזני: נכון, זאת אומרת 21 שקל זה דמי ביטוח לאומי.

ישראל אייכלר: זה כספי מעשר לביטוח לאומי?

ישראל אייכלר: מה ההיגיון של ה-21 שקל האלה?

<אביבה גייבל: יש מינימום של דמי ביטוח בריאות: אימהות, זקנה, נכות.

<אביבה גייבל: נפגעי עבודה ואבטלה הם לא משלמים.

ישראל אייכלר: מהו התשלום עבור נפגעי עבודה ואבטלה?

<אביבה גייבל: לשכיר, זה אחוז יחסי מההכנסה שלו.

ישראל אייכלר: למה סטודנט לא יוכל לשלם את הכמה שקלים האלה?

ישראל אייכלר: אם יש לך את החלוקה הזאת - - -

<אביבה גייבל: הוא לא מבוטח באגף לנפגעי עבודה.

ישראל אייכלר: למה לא?

<אביבה גייבל: נפגעי עבודה, את זה המעסיק משלם ולא העובד.

<אביבה גייבל: נפגעי עבודה מוטל על המעביד.

ישראל אייכלר: מהו הסכום של נפגעי עבודה?

ישראל אייכלר: חופשת מחלה נכנסת תחת נפגעי עבודה?

<אביבה גייבל: חופשת מחלה זה לא המוסד לביטוח לאומי.

ישראל אייכלר: זה נפרד.

ישראל אייכלר: על אלו ענפים משלמים השכירים יותר מאשר סטודנט?

<יגאל ברזני: לענף אבטלה, לנפגעי עבודה, דמי לידה וגמלאות מחליפות שכר.

ישראל אייכלר: וכמה זה דמי לידה?

<אביבה גייבל: אחוז יחסי, זה אחוז מהשכר.

ישראל אייכלר: אם ארצה להוסיף את חופשת הלידה?

<אביבה גייבל: על איזה שכר?

<אביבה גייבל: הרי אין לך בסיס.

<אביבה גייבל: זו גמלה מחליפה.

ישראל אייכלר: ארצה על המינימום.

<ורד ברקובי: יש מספר ענפים.

<ורד ברקובי: חוק המוסד לביטוח לאומי" בנוי בטבלה.

<ורד ברקובי: משלמים על ענפים מסוימים.

<ורד ברקובי: ישנם מספר ענפים שהם ענפים תלויי עבודה.

<ורד ברקובי: כך זה הוגדר, כך נקבעו בחוק תנאי הזכאות.

ישראל אייכלר: מהי החלוקה הפנימית?

ישראל אייכלר: הרי יש חלוקה פנימית של המס של כמה מה הולך לאגף הזה וכמה לאגף הזה.

ישראל אייכלר: יכול להיות שיהיה רלוונטי למשל שחופשת לידה - - -

<ורד ברקובי: אדוני, ישנם דיונים רבים .

<ורד ברקובי: כדי לשבר האוזן, במשך שנים רבות מתקיימים דיונים רבים על העובדה שעצמאים לא מקבלים דמי אבטלה.

ישראל אייכלר: יש כעת דיון - - -

<ורד ברקובי: בדיוק, כעת זה יכנס עם הכללים להתאמת קרן שאליה יופרשו דמי הביטוח.

<ורד ברקובי: זה היסטורית ויש לזה גם רציונל ותנאי זכאות שרק מי שעובד יקבל את הגמלה.

<ורד ברקובי: כאן זה לא המצב.

<ורד ברקובי: לכן דמי הביטוח החודשיים בסך 21 שקל הם לאותם ענפים.

<ורד ברקובי: למשל שכאשר יגיע אדם לגיל זקנה או חלילה יזדקק לגמלת נכות כללית, הוא יהיה זכאי לאותן גמלאות.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, שה-21 שקל האלה הם לנכות ולזקנה?

<יגאל ברזני: אני אפרט: סיעוד, זקנה ושארים, נכות ותאונות אישיות, למשל אישה שנפגע בבית, זה ה-21.

<יגאל ברזני: הם משלמים את דמי הביטוח לענפים האלה והם יהיו זכאים בענפים האלה.

ישראל אייכלר: אבקש שתסביר לנו, את הטענה המרכזית של האנשים.

ישראל אייכלר: למה לא שולחים פנקסים כמו ששולחים חבויות אחרות עם פנקסי תשלומים בצורה מסודרת כדי שהם יהיו זכאים באופן מסודר.

<יגאל ברזני: אני אתחיל משנת 1995.

<יגאל ברזני: עד לשנת 1995 המוסד לביטוח לאומי היה גובה רק דמי ביטוח לאומי.

<יגאל ברזני: בשנת 1995 הופעל "חוק ביטוח בריאות ממלכתי".

<יגאל ברזני: אנחנו קוראים לו מינימליסטי, אנשים שלא עובדים משלמים את המינימום.

<יגאל ברזני: אלה שמשלמים את המינימום, יותר מ-80% מהכסף משולם רק על ביטוח בריאות.

<יגאל ברזני: לפני כן הסכומים היו מזעריים ביותר.

<יגאל ברזני: לגבי סטודנטים, האוניברסיטה הייתה גובה את הכסף כך שהמוסד לביטוח לאומי לא היה צריך לבקש את כל הכרטסת של החייבים ולשלוח לו פנקסים.

<יגאל ברזני: הסטודנט היה משלם במסגרת הלימוד שלו את הסעיף - - -

ישראל אייכלר: אתם הייתם גובים מהאוניברסיטה את הסכומים לכל הסטודנטים.

<יגאל ברזני: זה היה משהו מאוד שולי, משהו כמו 200 שקל.

ישראל אייכלר: גם הצבא משלם לכם?

<יגאל ברזני: לא.

<יגאל ברזני: הצבא מבטח אותם.

<יגאל ברזני: החייל לא משלם.

ישראל אייכלר: הצבא לא משלם, אבל האם החייל היה משלם לכם כמו שהאוניברסיטה הייתה משלמת לכם?

ישראל אייכלר: כמה?

<משה עמית: אחוז מינימלי.

<משה עמית: אחוז אחד מהמינימום.

<משה עמית: משהו כזה.

<משה עמית: זה מוסדר מול משרד הביטחון.

ישראל אייכלר: הצבא לא שמשלם את מס הבריאות של חייליו?

<יגאל ברזני: הוא אחראי לשירות הבריאות של החיילים.

<יגאל ברזני: <קריאה:> חייל לא יכול לקבל שירות בקופת החולים, רק בצבא.

<יגאל ברזני: <קריאה:> אין לו קצבת זקנה כשהוא מזדקן?

ישראל אייכלר: העיקר הוא לבריאות.

<יגאל ברזני: מערכת הגבייה של המוסד לביטוח לאומי, טיפלה בכ-90% מכלל העבודה שלה בעצמאים.

<יגאל ברזני: בעצם הכניסו לנו למערכת את כל תושבי מדינת ישראל.

<יגאל ברזני: זו תוספת עבודה עצומה ואילו כוח האדם היה מינימלי.

<יגאל ברזני: כדי לשבר את האוזן, בעצם קיבלו עבודה רק מקופת חולים כללית על כ- 1,200 איש, בעצם עשו את הגבייה בשבילה.

ישראל אייכלר: שאלה ליועצת המשפטית, יש מצב שנוכל להציע הצעת חוק שכל מס הבריאות יועבר דרך קופות החולים?

<ורד קירו: אני אבדוק את זה.

<יגאל ברזני: אני אעדכן את כבודו.

<יגאל ברזני: ביום שזה עבר למוסד לביטוח לאומי, הגבייה עלתה במיליארד שקל, אני לא הייתי אז, הגעתי שנה אחרי.

<משה עמית: אחת ממטרות "חוק בריאות ממלכתי" הייתה שהגבייה תעבור למוסד לביטוח לאומי.

<אביבה גייבל: לא רק זה, לא קשרו את התשלום למתן השירות.

<אביבה גייבל: אמרו שהרצון הוא שאנשים יקבלו את הטיפול בלי קשר לגבייה.

<אביבה גייבל: שלא ימנעו את השירות - - -

ישראל אייכלר: החשש שלכם הוא, שקופות החולים לא ייתנו טיפול למי שלא שילם את המס?

<יגאל ברזני: העיקרון שהיה בתחילה היה לא להתנות את הטיפול בתשלום.

<יגאל ברזני: היום, גם אדם שלא משלם ביטוח בריאות זכאי לכל השירותים.

<משה עמית: למעשה מה ש"חוק בריאות ממלכתי" עשה, בזמנו היו כ-250 אלף איש שנמנו על האוכלוסיות החלשות ביותר, ידם לא הייתה משגת לשלם את המס האחיד המינימלי.

<משה עמית: "חוק בריאות ממלכתי" בא והסדיר - - - -

ישראל אייכלר: השאלה שלי הייתה מאחר והמוסד לביטוח לאומי צריך לשלוח ל-350 אלף האלה ולטפל בהם כמו שאר האזרחים, אז אולי - - -

<יגאל ברזני: ברשותך אשלים.

<יגאל ברזני: היינו מטפלים בסביבות 300-400 אלף איש.

<יגאל ברזני: היום עם כמעט אותו כוח אדם בתוספת מזערית ביותר הכנסנו עוד כמיליון איש למערכת, כמו שאמרתי עם אותו מספר עובדים.

<יגאל ברזני: שיכללו את המערכות, פיתחנו אותן והן מערכות מתקדמות ביותר.

<יגאל ברזני: מערכת הגבייה של המוסד לביטוח לאומי היא המערכת הטובה ביותר בארץ, אני אומר את זה כמעט בוודאות.

<יגאל ברזני: אני לא מציין את זה כמשהו לא טוב.

<יגאל ברזני: אוכל לתת לכם סקירה על השירות שאנחנו נותנים לציבור, זה שירות מעולה.

<יגאל ברזני: אוכל לפרט בפניכם מספר דברים קטנים.

<יגאל ברזני: אדם יכול לעשות הכול מהבית.

<יגאל ברזני: הוא יכול לעשות כמעט את הכול מהבית ללא מאמץ.

<יגאל ברזני: בזכות התייעלותו הצליח המוסד לביטוח להכניס עוד כמה מאות אלפי אנשים ללא תוספת כוח אדם.

<יגאל ברזני: הגענו לקיבולת כמעט מקסימלית אפשרית.

<יגאל ברזני: הגענו לכרטסת של כ-1.3 מיליון איש.

<יגאל ברזני: זו הכמות שאנחנו יכולים לעבוד ויותר מזה לא יכולנו להכניס למערכת.

<יגאל ברזני: פנינו כמה פעמים למשרד האוצר וביקשנו עוד כוח אדם, אבל כל זמן שלא נכנס לתוקף "חוק ההתיישנות" לאוצר לא היה דחוף.

<יגאל ברזני: ברגע שנכנס "חוק ההתיישנות" הבינו שבכל חודש שעובר מפסידים כסף אז סוף סוף נעתר משרד האוצר לאפשר את כוח האדם הנדרש.

<יגאל ברזני: הדבר הזה נעשה רק לפני כמה ימים.

<יגאל ברזני: ברגע שנוסף כוח האדם התחלנו מהלכים להכנסת כמה מאות האנשים האלה - - -

ישראל אייכלר: איזו תוספת כוח אדם קיבלתם?

<יגאל ברזני: רק לשלב הראשון קיבלנו 30 עובדים שהם תוספת של 10% לכוח האדם הקיים.

<יגאל ברזני: עם ה-30 האלה אנו פועלים עם האנשים שתקופת ההתיישנות של 2009-9 לא תחול עליהם.

<יגאל ברזני: אלה שהיו חייבים בתקופות אלה אותם אנו מכניסים עד סוף שנת 2016.

ישראל אייכלר: דובר כאן על אנשים שהם בני 26 כבר, הם היו פטורים.

<יגאל ברזני: היו בני 18, הם פטורים.

ישראל אייכלר: אז למה הלכתם איתם - - -

<יגאל ברזני: כי בגיל 18 הם היו חייבים.

<יגאל ברזני: כלומר, הם הגיעו לגיל 18 ואז חלה עליהם החבות.

<יגאל ברזני: יש לנו כמה סוגי אנשים: מתוך 600 אלף כ-75% מהאנשים הם שכירים שבעבר היו להם תקופות חסרות.

<יגאל ברזני: כמו למשל חיילים שיצאו לחו"ל שלושה-ארבעה או חמישה חודשים וחזרו לארץ.

<יגאל ברזני: התקופה הזאת היא תקופה חסרה והיום הם שכירים.

<יגאל ברזני: יכול להיות שהם היו בין עבודה לעבודה ואז נוצר חוסר של כמה חודשים – זו קבוצה שנקראת אצלנו קבוצה ג'.

<יגאל ברזני: מדובר על תקופה שחסרה להם, תקופת בעבר.

<יגאל ברזני: קבוצה שנייה, אנשים שלא עבדו במשך כל התקופה הזאת או לפחות בשנה-שנתיים האחרונות וגם לא עובדים בשנה הנוכחית.

<יגאל ברזני: קבוצה זו מקבלת פנקס לתשלום השוטף והודעת תשלום על החוב הקודם.

<יגאל ברזני: בדקנו לגבי האדם שמקבל את ההודעה, פגשתי כעת את העובדים שלנו ואני אומר לכם את מה שאמרתי להם כעת, בדיוק את מה שאמרתי להם ואת מה שאני אומר לסניפים.

<יגאל ברזני: יצרנו מצב שאין אפשרות שבנאדם לא משלם, אין אפשרות כזאת.

<יגאל ברזני: כלומר, קידמנו את הרחבת הסמכויות של העובד.

<יגאל ברזני: כל עובד רגיל היה יכול לקבל פריסה ל-18 תשלומים והייתה באפשרותו לאשר.

<יגאל ברזני: היום הגדלנו את זה ל-48 תשלומים.

<יגאל ברזני: לדוגמה אברך שלאורך כל השנים לא שילם, ההועדה המקסימלית שלו תתייחס ל- 13.5 אלף, בהודעה עוד לפני שציינו מה גובה החוב, בשורה הראשונה כתוב שברגע שהקרן תשולם כל ההצמדה והריביות מבוטלות.

<יגאל ברזני: זה כתוב בפתיח - - <קריאה:> הריבית היא אחרי שהוא מסיים לשלם את הקרן?

<יגאל ברזני: לא.

ישראל אייכלר: יש לך דוגמה של המכתב הזה?

<יגאל ברזני: בהחלט.

<יגאל ברזני: תסתכל בהודעה הראשונה, כבר בשורה הראשונה מופיע - -

ישראל אייכלר: המכתב הוא מה-22 ביוני.

ישראל אייכלר: הוא חייב פה 13 אלף שקל - - -

<יגאל ברזני: תקריא מה כתוב בשורה אחרי "זכויותיך" - - -

ישראל אייכלר: תוך כמה זמן הוא צריך לשלם?

<יגאל ברזני: תוך 60 יום.

<יגאל ברזני: בהודעה החדשה הוספנו וכתוב שהתשלום תוך 60 יום.

ישראל אייכלר: "אם תשלם את סכום הקרן שבחוב בתשלום אחד או בהסדר של פריסת תשלומים עד 48 באמצעות אמצעי התשלום המפורטים בהמשך, יבוטלו הקנס וההצמדה על החוב".

<יגאל ברזני: זה עוד לפני שהוא רואה את החוב ונבהל.

<יגאל ברזני: כדי שהשורה הזאת לא תבוא אחרי ה-13 אלף אנחנו אומרים לו מראש שקודם - - -

ישראל אייכלר: מעניין שכל הפונים ראו את ה-13 אלף ואף אחד לא אמר לי שהוא ראה את השורה הזאת.

<משה עמית: למרות שזו השורה הראשונה.

<יגאל ברזני: זה מרגע ההסדר.

<יגאל ברזני: <קריאה:> הייתם צריכים למסגר את הריבית והצמדה.

<שלומית אבינח: גם איך שזה כתוב, זה כתוב בשפה לא ברורה, לא שום דבר.

<יגאל ברזני: אנחנו ישבנו עם הדובר, אני לא הייתי מזלזל בדובר - - -

<שלומית אבינח: חיים פיטוסי, אני מכירה אותו.

<שלומית אבינח: כבודו במקומו מונח.

<שלומית אבינח: אבל המכתב, גם אני אזרחית ולי אין חובות למוסד לביטוח לאומי, אבל כל השיחות שלי עם המנכ"ל, כשאני פוגשת אותו אני אומרת שהמכתבים לא ברורים.

<שלומית אבינח: האנשים לא מבינים, הניסוחים המשפטיים - - -

ישראל אייכלר: אני אחזור על מה שאמרתי לפני שהגעת.

ישראל אייכלר: נכנסתי לבדוק מה היה פעם, רציתי לבדוק מה קורה עכשיו עם העניין ולא מצאתי כלום.

ישראל אייכלר: באינטרנט מצאתי שאסתר דומיניסיני עושה מבצע ונותנת הנחות וכדומה.

ישראל אייכלר: שאלתי את עצמי למה היום הם לא עושים דבר כזה.

ישראל אייכלר: אין בכלל ידיעה על המבצע הזה.

ישראל אייכלר: בעצם אני נוכח לראות שאני הייתי הדובר שלכם.

ישראל אייכלר: ראשית 'הרינו לבשרך שיצאנו במבצע מיוחד...

ישראל אייכלר: מי שישלם עד לתקופה זאת וזאת מוותרים לו על הריבית ועל הקנסות.

ישראל אייכלר: בואו ותפרע את החוב עד פריסה של 48 תשלומים'.

ישראל אייכלר: אני חושב שאז הדיון הזה לא היה צריך להתקיים.

<יגאל ברזני: יש לנו בעיה עם זה.

<יגאל ברזני: אנחנו צריכים לתכנן את קבלת הקהל.

<יגאל ברזני: כאמור, קיבלנו תוספת של 30 עובדים עבור הטיפול של ההתיישנות מ-2008-9, מדובר על כ-300 אלף איש ויש לנו עוד.

<יגאל ברזני: אם הייתי מפרסם מודעה כזאת, ראשית הייתי מבהיל את כל הציבור ולא לכולם זה היה רלוונטי.

<יגאל ברזני: שנית, היו באים אנשים מהחלק השני שלא תוכנן.

<יגאל ברזני: גם כך יש עומס של קבלת קהל.

<יגאל ברזני: לכן החלטנו שנודיע רק למי שרלוונטי ומי שיקבל את המכתב, בהודעה הראשונית שלו יהיה כתוב 'מבטלים את הקנס ואת ההצמדה'.

<יגאל ברזני: בהמשך אתה יכול לראות שיש ריבית על הסדר התשלומים, גם עליה ויתרנו.

<יגאל ברזני: זה בהודעה, תסתכל.

ישראל אייכלר: קודם אמרת שיש קבוצות רלוונטיות ויש קבוצות לא רלוונטיות.

ישראל אייכלר: מיהן הלא רלוונטיות.

<שלומית אבינח: אלה שחייבים משנת 2010-11 והשאר.

<יגאל ברזני: את אלה לא הכנסנו בשלב הראשון.

ישראל אייכלר: גם הם יוכלו לשלם כעת בלי קנסות וריבית?

<יגאל ברזני: בוודאי.

<שלומית אבינח: הם יצטרכו לפנות.

<שלומית אבינח: אתם מפאת הלחץ מפעילים משנת 2008-9.

<שלומית אבינח: 2010, אבל לגבי אלה שלא יודעים שהם צריכים לשלם כשאתם תגיעו לשנת 2010 תהיו באותו מצב.

<שלומית אבינח: למה לא להודיע לכולם?

<יגאל ברזני: זה יהיה לפני כן.

<יגאל ברזני: אנחנו נטפל בכולם.

<יגאל ברזני: זה כמויות.

<יגאל ברזני: <קריאה:> לא הבנתי מהו המבצע של פריסה ל-48 תשלומים.

<יגאל ברזני: אסביר.

<יגאל ברזני: אנחנו כתבנו שיש מגוון גדול של אפשרויות תשלום, אני לא מצאתי עוד מקום שנותנים כל הרבה אפשרויות תשלום.

<יגאל ברזני: רובם נמצאים מחוץ למוסד ולא צריכים להגיע למוסד.

<שלומית אבינח: מתי המבצע החל?

<משה עמית: ב-22 ביוני.

<שלומית אבינח: עד מתי הוא ימשך?

<יגאל ברזני: בינתיים הוא נמשך.

<יגאל ברזני: עד שנסיים את הרחבת הרשת.

ישראל אייכלר: בבקשה, אסכם את מה ששמענו עד עכשיו.

<שלומית אבינח: לגבי אלה שהם בני 21 עכשיו ויש להם חוב?

<שלומית אבינח: תוך כמה זמן אתם מתחייבים להודיע להם שהם חייבים?

<אביבה גייבל: צריך להסביר מתי לראשונה אנחנו יודעים על חוב של אותו בן 18 שלא שילם.

ישראל אייכלר: אני מבקש לסכם את מה שאני הבנתי מדברייך.

ישראל אייכלר: אחר כך נעבור לשאלות הבסיסיות יותר כמו למה בכל השנים זה יהיה באופן רגיל באמצעות פנקסי תשלום.

ישראל אייכלר: ממה שהבנתי ממך, יצאתם עכשיו במבצע מה-22 ביוני שכל מי שחייב, מקבוצת המשלמים את המינימום או אחד שלא ידע מקבוצת, אחד כזה יכול לשלם באחת מהאפשרויות שאתם מאפשרים, לפרוס את החוב ל-48 תשלומים.

ישראל אייכלר: כל הקנסות והריביות נמחקים והוא מתחיל דף חדש, מתחיל לשלם באמצעות פנקס מדי חודש.

<שלומית אבינח: איפה פרסמתם את זה?

<משה עמית: בהודעה למבוטח.

<משה עמית: המכתב שראיתם.

<שלומית אבינח: אני שואלת למה בחור בן 20 שלא יודע שיש לו חובות, למה לא תצאו בקמפיין גם באתר שלכם שאומר שיש כעת מבצע החל מה-22 ביוני.

<שלומית אבינח: עם בחור בן 20, למה לחכות שהוא יהיה בן 27.

ישראל אייכלר: זה כולל גם בן 20, 21 או 22?

<שלומית אבינח: ברור.

ישראל אייכלר: המבצע שלכם כולל את כולם.

<יגאל ברזני: אני מבקש להסביר.

<יגאל ברזני: הפריבילגיה של ביטולי קנס ההצמדה ובלי ריבית חלים על כל המינימליסטיים - - -

<שלומית אבינח: גם לגבי אלה שהם בני 20 היום.

<יגאל ברזני: גם אלה שקיבלו הודעה לפני.

<יגאל ברזני: כלומר, מי שיגע כעת לסניף - - -

ישראל אייכלר: מי שלא קיבל הודעה ורוצה להיכנס למבצע יוכל להיכנס?

<יגאל ברזני: כל מי שירצה יוכל להיכנס למבצע.

<שלומית אבינח: איך הוא ידע על המבצע?

<מנחם אנגלרד: ראית מישהו שמשלם קנסות בכוונה?

<מנחם אנגלרד: 90% שלא משלמים זה בגלל שהם לא יודעים שהם צריכים לשלם.

<מנחם אנגלרד: זה שאתם מורידים לו את הקנס במבצע זה לא - - -

ישראל אייכלר: בסוף הסיכום אני אבקש שיהיה הסדר בעניין של אי ההודעה לאנשים.

ישראל אייכלר: גם שההודעות לא תהיינה סוג של הודעות טכניות אלא עם פנקסים כמו שאתם עושים לעצמאים.

ישראל אייכלר: בבקשה לא לנהל כאן דו-שיח, אנחנו לא שומעים אף אחד מכם.

<יגאל ברזני: אני מבקש להוסיף.

<יגאל ברזני: כרטיס האשראי, הייתי גם בירושלים וגם בבני ברק, ראיתי אברכים באים עם כרטיס אשראי ותוך חצי דקה מסיימים.

<יגאל ברזני: חצי דקה הוא ישב אצל הפקידה.

<יגאל ברזני: אסביר גם למה.

<יגאל ברזני: סכום של 9,600 שהוא צריך לשלם ב-48 תשלומים זה לא משהו שהמסגרת נלקחת ממנו.

<יגאל ברזני: המוסד לביטוח לאומי בנה מערכת מיוחדת שכל חודש נרשם 200 שקל בלבד ולא סכום המלא של העסקה.

<יגאל ברזני: בסך הכול הסכום הוא רק 200 שקל לחודש על מנת שכל אברך יוכל להיכנס ולהסדיר את החוב.

ישראל אייכלר: איזה סכום זה בחודש?

<יגאל ברזני: 200 שקל.

ישראל אייכלר: הוא יכול לשלם גם באמצעות הוראת קבע?

<יגאל ברזני: בהחלט, אפשר גם בכרטיס אשראי, הוראת קבע.

<יגאל ברזני: אם מדובר באבא שצריך לשלם עבור שלושה ילדים יש למנהל בסניף סמכות להסדיר את החוב, הוא לא צריך לפנות אלינו.

<יגאל ברזני: בסמכותו לפרוס את החוב גם ל-60 ו-70 תשלומים.

<יגאל ברזני: הנחתי אותם ליצור מצב שלאדם תהייה אפשרות לשלם.

<יגאל ברזני: הוא יכול לשלם 200 שקל אז שישלם 100 שקל.

<יגאל ברזני: אפשרנו מצב שכלום יוכלו לשלם.

ישראל אייכלר: אתם תרחיבי את שעות קבלת הקהל גם לשעות הצהריים כדי שאנשים יוכלו להגיע להסדיר את החוב?

<יגאל ברזני: יש קבלת קהל גם בשעות אחר הצהריים.

<יגאל ברזני: יותר מהשעות המקבלות?

<יגאל ברזני: ככל שאני מכיר את מערכת יחסי העבודה לדעתי זה לא יצלח.

<יגאל ברזני: וועדי העובדים לא יסכימו להרחיב את השעות.

<יגאל ברזני: כן הרחבנו את המוקד הארצי, מוקד *6050 עובד שלוש שעות נוספות, עד שמונה בערב.

<מנחם אנגלרד: אף אחד לא ישלם כזה חוב בטלפון.

<יגאל ברזני: אברך, יכול לכתוב שהוא מבקש שיעשו לו קיזוז מקצבאות ילדים.

<יגאל ברזני: הוא שולח את המכתב הזה לפקס אחד, הפקס הזה מגיע ישירות לפקיד.

<יגאל ברזני: הפקיד לוקח ועושה לו הסדר קיזוז.

ישראל אייכלר: אבל היום קצבאות ילדים לא מגיעים ל-200 שקל לחודש.

ישראל אייכלר: לחבר'ה בגילאים האלה עדיין אין שני ילדים.

ישראל אייכלר: רשמנו את הדברים שלך.

ישראל אייכלר: אני מבקש לתת את רשות הדיבור לארגון הנכים.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<דורון יהודה: אני מדבר על רק על העניין האישי שלי.

<דורון יהודה: אני משלם בצ'ק מדי חודש למוסד לביטוח לאומי.

<דורון יהודה: הפסקתי לעבוד הפסקתי לשלם היות ואני נכה ואיני צריך.

<דורון יהודה: קבלתי מכתב "אתה חייב לנו משנת 2011" שימו לב "אתה חייב לנו 3,000 שקל" – התרגיל הזה היה לי כבר בעבר.

<דורון יהודה: באתי למר ברזני שהוא עובד מצוין, עוזר וכל הצוות שלו בירושלים הם עשר.

<דורון יהודה: הם הרימו טלפון וביטלו.

<דורון יהודה: עכשיו שוב קיבלתי מכתב "אתה חייב לנו" "אם לא תפרע נעשה לך עיקול".

ישראל אייכלר: אתה חייב מאז או מלפני?

<דורון יהודה: משנת 2011 - -

ישראל אייכלר: למרות שאמרו לך שהכול בסדר?

<דורון יהודה: כן.

<דורון יהודה: 3,000 שקל.

<דורון יהודה: אמרתי "תגידו, אתם רוצים לשגע אותי כל הזמן?

<דורון יהודה: " אני בא אליהם למשרד בירושלים ואומר 'תראו חבר'ה, משגעים אותי.

<דורון יהודה: למה אני חייב'.

<דורון יהודה: בודקים במשרד.

<דורון יהודה: אני אומר כל הכבוד להם, הם עובדים יפה בירושלים.

<דורון יהודה: בודקים ואומרים לי 'הם טועים, אתה משלם כל חודש.

<דורון יהודה: אתה שכיר בעסק שלך'.

<דורון יהודה: תקשיב, אני שכיר בעסק של עצמי ושילמתי.

<דורון יהודה: למה אני צריך לשלם פעמיים?

<דורון יהודה: אמרתי להם 'תעזבו אותי'.

<דורון יהודה: אחר כך, אחרי שהם אמרו לי את האמת אני הולך לפקיד אחר.

<דורון יהודה: הפקיד אומר לי, 'לא, אתה יודע אני אעשה חשבון, אתה חייב לנו 1,500'.

<דורון יהודה: זה כבר לא 3,000.

<דורון יהודה: שאלתי אותו למה אני חייב אם אני משלם כל חודש.

<דורון יהודה: למה אתם משגעים אותי?

<דורון יהודה: חוזר לירושלים ובודק אצל אותו פקיד שלנו - - -

<שלומית אבינח: תסביר שאתה הולך לסניף במקום המגורים שלך ושם אתה מקבל תשובה אחרת.

<דורון יהודה: כן תשובה אחרת.

<דורון יהודה: אני גר בנתניה.

ישראל אייכלר: ואתה מגיע עד לירושלים כדי להסדיר את זה?

ישראל אייכלר: למה אתה לא מסדיר את זה בנתניה?

<דורון יהודה: כי הוא אומר לי שאני חייב.

<דורון יהודה: אני בא אליהם והם אומרים לי שאני לא חייב.

<דורון יהודה: השתגעתי.

<דורון יהודה: הייתי אצל רפי שוב, הוא אמר לי להסביר להם שאני לא חייב ומתאריך זה וזה אתה משלם.

<דורון יהודה: למה צריך לשגע אותנו?

<דורון יהודה: אני לא מסתכל על עצמי, אמרתי לו שייקח את ה-1,500 שקל רק תעזבו אותי.

<דורון יהודה: למה אתם עושים את זה?

ישראל אייכלר: שאלה, יש הבדל בין ירוחם, נתניה וירושלים?

<שלומית אבינח: כן, בתשובות בטח שכן בתשובות של המוסד הגדול, המוסד לביטוח לאומי לאזרח שפנה לסניף המקומי שמקבל תשובה X.

<שלומית אבינח: הוא לא מרוצה מהתשובה הוא פונה לוועדה, כשהוועדה פונה היא מקבלת תשובה אחרת.

<שלומית אבינח: אני לא מדברת על התנהלות המוסד.

<יגאל ברזני: תביאו את מספר תעודת הזהות ונוכל לראות את ההתנהלות.

<דורון יהודה: אני הייתי אצלך ולך מגיע כל הכבוד, אתה עזרת לי ואמרת לי ללכת לרפי.

<דורון יהודה: הלכתי לרפי שהוא במקרה גם נכה שלי.

<דורון יהודה: רפי בדק וכתב לי על פתק, לקחתי אותו לנתניה.

<דורון יהודה: ראשית הם התנהגו אלי לא יפה - - -

<משה עמית: אני הייתי פונה לסניף נתניה ומדבר בשמך.

<דורון יהודה: אני מבקש שתעשו את זה עכשיו שזה לא יהיה - - - <קריאה:> כנראה שההנחיות שלכם לא יורדות לסניפים מספיק טוב.

<דורון יהודה: אני מבקש לומר, לא כל נכה יכול לעשות את מה שאני עשיתי.

<דורון יהודה: אני מכיר את המערכת ואני יודע להגיע אליכם.

<דורון יהודה: יש כאלה שהם מסכנים ומטרטרים אותם והם מוכנים לשלם כסף.

<דורון יהודה: אמרתי לו, תוריד, רק תעזוב אותי ואל תמשיך לשגע אותי.

ישראל אייכלר: הדברים שלך נרשמו.

ישראל אייכלר: בעצם, נגעת בנקודה הכי כואבת אצל האזרחים.

ישראל אייכלר: בעיקר עם המוסד לביטוח לאומי, יש תחושה כי האזרח שהוא הכי נגיש אליו והוא אליו, יש תחושה של תוהו ובוהו ביחס לאדם שאיננו יודע להגיע.

ישראל אייכלר: אחד שיודע להגיע, לי הוא נראה חברמן טוב מאוד.

ישראל אייכלר: בעידן המחשוב והטכנולוגיה, יש מקום שאיזה פקיד בנתניה, ירוחם או במקום אחר יגיד משהו אחר מאשר בירושלים?

<יגאל ברזני: אני לא מקבל את מה שכבודו מספר.

<יגאל ברזני: היום יש לנו מערכת של המוסד לביטוח לאומי שמחוברים אליה 4,300 משרדי רואי חשבון ויועצי מס, הם עושים הכול במערכת.

<יגאל ברזני: יש לנו מערכת תיוק אופטי, הם יכולים להיכנס לתיקים, יכולים לעשות הסדרי תשלומים מהבית שלהם, הם יכולים לבטל עיקולים.

<יגאל ברזני: הם יכולים לעשות כמעט הכול מהמשרד.

<יגאל ברזני: יש כ-4,300 מייצגים כאלה מהם כ- 80%-90% מכל המעסיקים ומכל המבוטחים העצמאיים נכנסים למערכת.

<יגאל ברזני: הם מכסים כמעט את כולם ועושים כמעט את הכול מהמשרד, הם כמעט ולא מגיעים אלינו.

ישראל אייכלר: ה-10% באים אלינו.

<יגאל ברזני: הם בעצמם אומרים, המערכת חינם, הכניסה למערכת חינם.

ישראל אייכלר: אמרת יפה, אבל זה רק לאנשים מסודרים עם רואי חשבון.

<יגאל ברזני: אם מדובר באחד שמשלם את המינימום זה מאוד פשוט, זה לא מסובך ולא צריכה להיות כאן שום בעיה.

<יגאל ברזני: האפשרות היא שאתה שכיר או שאתה לא שכיר ולא זאת הבעיה.

<דורון יהודה: הם אמרו לי שאני גם שכיר וגם עצמאי.

<דורון יהודה: אני לא עצמאי אלא רק שכיר.

<יגאל ברזני: היום עושים הכול כולל שליחת מכתבים וקבלת תשובות.

<יגאל ברזני: הכול נעשה באופן אלקטרוני על ידי המייצגים.

<יגאל ברזני: כמעט ולא מגיעים למוסד לביטוח לאומי, כל השירות נעשה באופן ממוכן.

<דורון יהודה: מר ברזני, באמת, זה קרה לי פעמיים בנתניה, זה היה לפני כמה שנים ושוב עכשיו.

<דורון יהודה: לא יתכן שאני אחשוב כל הזמן איך אתם לא תיקחו לי כסף מהכיס.

<משה עמית: אתה הודעת שאתה לא עצמאי בכלל?

<דורון יהודה: הודעתי שאני שכיר בעסק, בחברה שלי.

<דורון יהודה: נקודה.

<דורון יהודה: זה מה שכתוב.

<דורון יהודה: אני מוציא כל חודש צ'ק ומשלם כל חודש.

<דורון יהודה: אני גם לא עובד, אני בקושי עובד.

<דורון יהודה: אני כל היום עם הנכים.

<דורון יהודה: אני מוכר עגלות ועכשיו לא מוכר.

<דורון יהודה: אין לי זמן עכשיו כי אם אני אמכור אני לא אעזור לנכים.

ישראל אייכלר: ברשות

ישראל אייכלר: כם אסכם את הדיון.

ישראל אייכלר: שמענו את דברי הפונים.

ישראל אייכלר: אנחנו רושמים בברכה את ההודעות של מר ברזני.

ישראל אייכלר: לדעתי כל האזרחים צריכים לדעת שיש מבצע.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים לפרסם שיש מבצע.

ישראל אייכלר: גם לטובת

ישראל אייכלר: כם להודיע שיש מבצע עם פריסת תשלומים של הקרן וביטול קנסות וריבית למי שישלם גם אם בגלל שלא קיבל הודעה.

ישראל אייכלר: אני מבקש, אפשר להגיד דורש, שכל מערכת המוסד לביטוח לאומי יכתבו מכתבים לאנשים המינימליסטיים בדיוק כמו לשכירים.

ישראל אייכלר: שישלחו פנקסי תשלום החל מגיל 18 לתשלום החוב החודשי.

ישראל אייכלר: שלא נגיע למצב שבו האנשים יצברו חוב עד לגיל מסוים ואז נצטרך לצאת במבצעים.

ישראל אייכלר: אם אני הייתי המשרד ליחסי הציבור של המוסד לביטוח לאומי הייתי מדגיש 'דע לך שזה מס הבריאות של הממשלה ועוד תוספת קטנה שאתה תהייה זכאי ועל זה אתה משלם'.

ישראל אייכלר: לאזרח קטן כמוני ההרגשה היא שאם אין הכנסה למה בעצם יש מס.

ישראל אייכלר: כאן אתה מפרט שמדובר במס בריאות ואז כולם מבינים שעל בריאות צריך לשלם.

ישראל אייכלר: אני מבקש וועדת חריגים, לאנשים שאינם יכולים לשלם את ה-200 שקל.

<יגאל ברזני: על פי החוק, למוסד לביטוח לאומי אין את הסמכות להפחתת דמי ביטוח.

ישראל אייכלר: אין אפשרות לוועדת חריגים?

<יגאל ברזני: לא.

<ורד קירו: על חוב אסור להם.

ישראל אייכלר: אין אפשרות לוועדת חריגים לאנשים שאין להם?

ישראל אייכלר: מה תעשו עם אזרח שאין לו את ה-200 שקל?

<יגאל ברזני: שישלם 100.

<משה עמית: פורסים את החוב למקסימום תשלומים.

ישראל אייכלר: לדעתי, אולי צריך לתקן את החוק, אבל אני לא רוצה לדבר על זה כי זה עלול לגרום עוד להוספת מס.

ישראל אייכלר: למשל, חשבתי להוסיף כל מיני ביטוחים לאנשים שלא עובדים, אבל בסוף המס יעלה וזכויות לא תהיינה.

<שלומית אבינח: לקראת הדיון, העברנו פניות.

<שלומית אבינח: אנחנו מבקשים תשובות פרטניות, לגבי אותן פניות של אזרחים שפנו.

<יגאל ברזני: יש לנו יחידה מיוחדת, יענו לוועדה.

ישראל אייכלר: אנחנו מציינים, שנאמר כאן שיש אפשרות קיזוז.

ישראל אייכלר: אדם שמקבל קצבת ילדים, יכול לקזז עם החוב.

<מנחם אנגלרד: לא מספיקה הודעה אחת בגיל 18, צריך בכל תקופה - - -

<יגאל ברזני: ברגע שהוא נכנס למערכת, זה יהיה אוטומטית.

<יגאל ברזני: בכל שנה הוא יקבל פנקס, הכול יעבוד - - -

<ורד קירו: בכנסת הקודמת הייתה הצעת חוק, לחייב מוסדות כמו המוסד לביטוח לאומי, לשלוח לאנשים דוח חיובים, חובות וקיזוזים, כמו הבנקים וחברות אשראי.

<ורד קירו: בדרך הזאת, גם אם פספסתם מישהו בהודעה הראשונית ניתן יהיה לעשות את זה בהודעה הבאה בדוח חובות.

<ורד קירו: האנשים ידעו כך מה קורה איתם והאם יש להם חובות.

ישראל אייכלר: לא אחרי עשר שנים מודיעים לו שהוא חייב.

ישראל אייכלר: זה מה שעשו.

<מנחם אנגלרד: למה באופן חד-צדדי לא מקזזים?

<מנחם אנגלרד: לי יש ניסיון - - -

ישראל אייכלר: אתה צריך להסכים לכך, זה לשיקולך.

ישראל אייכלר: אני מודה לכם שהגעתם לישיבה, הישיבה נעולה.