ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 16, 2015-07-07 11:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: לפני שאנחנו נכנסים לדיון, אני מוכרח להתייחס לכמה דברים שראינו בכתבות כפי שהופיעו אמש במהדורות חדשות מרכזיות לגבי ההפרדה בין הילדים ברחובות.

אברהם נגוסה: הכתבות היו מאוד מזעזעות ולפיהן מדובר בילדים שהם לא עולים חדשים אלא הם ילידי הארץ והם אזרחים לכל דבר.

אברהם נגוסה: יכול להיות שההבדל הוא בין אלה שהם משכונות מבוססות לבין אלה שהן משכונות מצוקה.

אברהם נגוסה: זה מאוד מרגיז שמעבר לכביש, לא משלמים ילדים בקייטנות ואנחנו מגנים בכל לשון את התופעות האלו.

אברהם נגוסה: לא יתכן שעירייה שמתנהלת במימון מדינת ישראל מפעילה תכניות כאלה שהייתי אומר שהן תכניות גזעניות שמפרידות על בסיס צבע עור של הילדים האלו.

אברהם נגוסה: אנחנו מגנים את התופעה הזאת וקוראים לראש העיר ולרשות המקומית של רחובות לתקן לאלתר ולשלב את הילדים בקייטנה.

אברהם נגוסה: זאת מטרת הדיון שאנחנו מקיימים כאן היום.

אברהם נגוסה: הכיוון שלנו והקריאה של הציבור היא להשתלבות ולא לבידול.

אברהם נגוסה: לכן כולנו, לא רק יוצאי אתיופיה, צריכים להילחם את המלחמה הזאת ולנהל את המאבק הזה.

אברהם נגוסה: כל החברה הישראלית צריכה להיאבק כדי למגר את התופעות האלו.

אברהם נגוסה: מטרת הדיון היום.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים שראש הממשלה הקים ועדת שרים בראשותו, לאור גל המחאות, ואנחנו רוצים לדעת היכן עומד העניין, היכן התכנית ואנחנו נשמע היום אם קיימת תכנית או אין או אם הוא בשלב כלשהו.

אברהם נגוסה: קראנו לדיון שאנחנו מקיימים דרך חדשה.

אברהם נגוסה: דרך חדשה התחילה בממשלה הקודמת בהובלת משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: נמצאת אתנו כאן שרת הקליטה לשעבר שהיא חברת ועדה, חברת הכנסת סופה לנדבר.

אברהם נגוסה: כמוכן נמצאים כאן חברי הכנסת פרופסור טרכטנברג ויואל רזבוזוב.

אברהם נגוסה: נמצא אתנו גם מנכ"ל משרד הקליטה לשעבר, מי שהוביל את התכנית הזאת בממשלה הקודמת, מר עודד פורר.

אברהם נגוסה: נמצא אתנו מי שהיום מוביל את התכנית ועומד בראשה בממשלה הנוכחית, אהוד פראוור, סמנכ"ל אגף חברה במשרד ראש הממשלה שיציג לנו את התכנית.

אברהם נגוסה: בדיון ישתלב אופיר ממשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: אחרי שנשמע על התכנית, חברי הכנסת שירצו יוכלו להתייחס ולאחר מכן תהיה התייחסות הנוכחים שירצו בכך.

אברהם נגוסה: לאור פניות רבות מקרב הקהילה כדי לדעת לאחר הכרזה על הקמת ועדת שרים בראשותו של ראש הממשלה, בקהילה מצפים לדעת היכן העניין עומד.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה להזכיר שמה שאנחנו רוצים לשמוע היום, לדעתי אלה ארבע נקודות אליהן רציתי להתייחס.

אברהם נגוסה: הנקודה הראשונה היא האם התכנית הזאת תשקף או משקפת את הצרכים והקריאות של הקהילה; הנקודה השנייה היא האם התכנית הזאת הולכת לכיוון של השתלבות ואינטגרציה או בידול; הנקודה השלישית היא האם התכנית הזאת תעמוד בלוח הזמנים ותקציבה יהיה כלול בתקציב הדו-שנתי בו דנים עכשיו בממשלה ובכנסת; הנקודה הרביעית היא שחשוב מאוד שתהיה הסכמה בקהילה, לפחות של רוב בני הקהילה, וכי התכנית תהיה שקופה בפני הציבור.

אברהם נגוסה: אלה ארבעת הנקודות אליהן אני רוצה התייחסות.

אברהם נגוסה: אני נותן את רשות הדיבור לאהוד פראוור כדי שיציג לנו את התכנית.

<אהוד פראוור: בוקר טוב לכולם.

<אהוד פראוור: כבוד להיות כאן.

<אהוד פראוור: אני שמח על הדיון הזה.

<אהוד פראוור: אני אחלק את הדברים עם משרד הקליטה, אבל בואו נתחיל.

<אהוד פראוור: אני בעיקר נתבקשתי להציג היכן נמצאת הממשלה בהכנת תכנית שמתייחסת בעיקרה למשרדים החברתיים, ועוד מעט אני גם אומר מה אנחנו עושים בדברים האחרים.

<אהוד פראוור: צריך להתחיל מזה שלפני כשנתיים כבר הייתה תחושה שצריך משהו אחר מהקיים, מסוג של ניסיונות להמשיך את תכנית החומש.

<אהוד פראוור: אני חושב שהרבה מאוד אנשים היו כאן בישיבות הוועדה לביקורת המדינה ומכירים את הרקע היטב.

<אהוד פראוור: זה הרגע שהחליטה שרת הקליטה דאז להרים את הכפפה ולהגיד שהיא תהיה הבית לחולל תכנית כזאת וצריך לומר שבעיני זאת הייתה – אם פקיד יכול לומר משהו על איש ציבור – החלטה מאוד אמיצה כי משרד הקליטה ידע שחלק מהתוצאות יכול להיות שהוא לא ימשיך לטפל בכל הנושאים.

<אהוד פראוור: ובכל זאת עמדה שרת הקליטה על כך שהתכנית שהיא בית הגידול שלה תכלול תהליך רחב מאוד של שימוע ציבורי.

<אהוד פראוור: אני חושב שעל השלבים הראשונים של הכנת התכנית ידבר בקצרה אופיר להב שהיה ראש אגף התכנון במשרד הקליטה ואני אמשיך מהרגע שזה עבר למשרד ראש הממשלה.

<אופיר להב: בוקר טוב.

<אופיר להב: אני מנהל אגף תכנון מדיניות תקציבים ומחקר במשרד העלייה והקליטה.

<אופיר להב: אני במשרד כשש שנים.

<אופיר להב: התהליך, כמו שאודי ציין, התחיל לפני למעלה משנתיים, עת התחלנו את מיפוי התקציבים, וקיבל את המשימה מהממשלה ב-9 בפברואר 2014.

<אופיר להב: כאמור, התהליך התחיל ב-9 בפברואר באופן רשמי על ידי הממשלה, החלטת ממשלה 1300, ואני מצטט את החלק העיקרי ממנה: "מחליטים להטיל על משרד העלייה והקליטה, בשיתוף המשרדים השותפים – ראש הממשלה, אוצר, ביטחון, ביטחון פנים, בינוי ושיכון, בריאות, חינוך, כלכלה, עלייה וקליטה, רווחה, אזרחים ותיקים, תרבות וספורט – להמליץ לפני הממשלה על מדיניות חדשה לקידום שילובם המיטבי של יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.

<אופיר להב: המדיניות תגובש תוך קיום הליך התייעצות רב מגזרי רחב לגיבוש תפיסת העבודה החדשה".

<אופיר להב: תפיסת העבודה החדשה, זה בעצם הנושא הבא שאני רוצה לספר עליו.

<אופיר להב: מה שעמד לנגד עינינו זאת קודם כל העובדה שהחכמה לא נמצאת בירושלים וברור לנו שיש כאן משהו שצריך לדבר הרבה מאוד עם השטח.

<אופיר להב: נכנסנו לתהליך שגילינו שיש המון גופים שחושבים שונה, לפעמים 180 מעלות, אחד מהשני.

<אופיר להב: הנושא של הייצוגיות עלה מאוד חזק, כלומר, איך אנחנו עושים ומול מי אנחנו פועלים.

<אופיר להב: הדבר שעמד לנגד עינינו כמשהו שיהיה הפתרון האולטימטיבי, כלומר, הדבר הכי טוב שאפשר לייצר, זאת בעצם איזושהי דרך להגיע לכולם, לתת לכולם את ההזדמנות להביע את דעתם בלי ליצור מצב שיש רק דיונים סגורים שמי שמגיע אליהם מדבר וכל השאר בעצם לא יודעים או נשארים מאחור.

<אופיר להב: לשם כך קיימנו המון מפגשים.

<אופיר להב: התחלנו עם תשעה מפגשי הכנה בשכונות, בעיקר בפריפריה, שם היו למעלה ממאתיים משתתפים.

<אופיר להב: זה היה עוד לפני שיצאנו לדרך ואלה היו מפגשי הכנה בהם שאלנו מה לדעתם צריכה להיות המדיניות, על מה אנחנו צריכים לדבר, מה הנושאים הבוערים.

<אופיר להב: אחר כך מפגש פתיחה עם למעלה מ-250 אנשים שהתקיים בבית וגן כאשר החצי הראשון של היום היה דיון בכל חדר לפי נושא – חדר שיכון, חדר חינוך, חדר רווחה, חדר בריאות וכולי – ובחצי השני של היום התכנסנו למליאה גדולה בה גם הצגנו את מה שהיה במהלך היום, כל שולחן הציג את הנושא עליו הוא דיבר – בכל שולחן השתתפו כשלושים אנשים - והנושא שעלה, וגם הצגנו את המיפוי התקציבי שעשינו.

<אופיר להב: אגף תקציבים במשרד הקליטה עשה מיפוי - מאוד מאוד סיזיפי.

<אופיר להב: ומי שהיה מעורב במשרדי הממשלה, יודע כמה זה היה מסובך – של שלוש שנים אחורה, 2010, 2011 ו-2012.

<אופיר להב: זה היה מיפוי של כל חמשת המשרדים שהיו לפחות בתכנית הקודמת או במה שהיה לפני כן.

<אופיר להב: בעצם שם הצגנו את כל התקציבים שמושקעים בכל הנושאים, כפילויות, לפי שנים, בסיס תקציב, עודפים, ממש לפי ניתוח מפורט ולא סתם מספר באוויר.

<אופיר להב: זה עדיין נמצא ופתוח לכולם באתר.

<אופיר להב: אחר כך התחלנו לעבוד לפי שולחנות, לפי נושאים.

<אופיר להב: היו המשרדים הביצועיים – החינוך, הרווחה, התעסוקה וכדומה – וכל שולחן כזה ערך סשן מפגשים על פני מספר חודשים.

<אופיר להב: סך הכול היו כ-53-54 מפגשים כאשר בכל מפגש היו אמורים להיות שלושים אנשים אבל בפועל, לפי כמה מפגשים בהם אני הייתי ולא הייתי בכולם, היו מעל שלושים.

<אופיר להב: היו מאות אנשים שהיו בסך כל המפגשים האלה.

<אופיר להב: המפגשים האלה שיתפו גם אנשים מהקהילה, גם אנשים מהארגונים, גם אנשים מהקהילה שעובדים בארגונים, גם אנשים לא מהקהילה שעובדים בארגונים, גם אנשים שלא עובדים באף ארגון ופשוט באים מהשטח, צעירים, מבוגרים, ובעיקר גם אנשים מהממשלה שחשוב שישבו שם וישמעו את כל הדברים הלא פשוטים שנאמרו שם.

<אופיר להב: במקביל נתנו אפשרות לאנשים שלא היו במפגשים, פתחנו מענה טלפוני גם בעברית וגם בתרגום לאמהרית כך שמישהו יכול היה להתקשר ולהגיד את אשר על לבו, מתרגמים אותו ומעלים הכול לתוך הדאתה בייס כאילו הוא היה סביב השולחן.

<אופיר להב: נתנו אפשרות לשלוח מיילים, נתנו אפשרות לסמס, פתחנו פלטפורמה אינטרנטית שנתנה לכל אחד שיש לו כתובת מייל להירשם ולהיכנס.

<אופיר להב: למי שלא הייתה אפשרות כזאת, הגענו גם בחלק מהמקרים – כמו שאמרתי, בתשעה מקרים – לשכונות כדי להיפגש עם אנשים שאין להם את הנגישות הזאת.

<אופיר להב: בסך הכול היו מעל 22 אלף כניסות לאתר, היו 1,500 תגובות, כלומר, יש כניסות.

<אופיר להב: בן אדם נכנס, קורא, מסתכל, אבל גם היו אנשים שממש הגיבו והיה חשוב להם לכתוב משהו.

<אופיר להב: אני חושב שאם אני מודד את 54 המפגשים של השולחנות העגולים פלוס תשעת מפגשי ההכנה פלוס המפגש המסכם שהיה בדצמבר פלוס המפגש שהיה לפני כן פלוס מפגשי הפורום המוביל, היו כמעט אלף אנשים בכל הסיפור הזה על פני כמעט שנה שלמה, מתחילת פברואר עד סוף דצמבר, שנחשפו והיו בתוך התהליך הזה.

<אופיר להב: במקביל היו גם עשרה מפגשים של פורום מוביל עם נציגי ממשלה ונציגי ציבור.

<אופיר להב: בסוף סיימנו ב-25 בדצמבר – באמצע היה צוק איתן – כאשר ביום זה הצגנו שני דברים.

<אופיר להב: האחד, אבני היסוד.

<אופיר להב: באנו ואמרנו שהמדיניות הממשלתית – לפני שמדברים על תקציבים, על מספרים, על תכניות – בואו נגיד מה הם אבני היסוד.

<אופיר להב: כל אבן יסוד היא פסקה שאומרת משהו שעלה מתוך כל הדיונים כאשר על פי זה צריך עכשיו לפעול.

<אופיר להב: הממשלה צריכה לפעול.

<אופיר להב: זה מעין הקודקס או ה-גייד ליינס של איך עובדים.

<אופיר להב: בעצם מדיניות, ממש מדיניות לפיה צריך לפעול מהרגע שהממשלה תאשר אותה.

<אופיר להב: היו שם המון הערות על כל מילה ועל כל דבר ואני חושב שאם יש דבר אחד שכן סגור בסיפור הזה ומאושר, זה הנושא של אבני היסוד.

<אופיר להב: במקביל הצגנו עוד משהו שבדצמבר עדיין לא היה סגור לגמרי כי, ראשית, הממשלה נפלה ושנית, כי היו דברים שצריכים להיסגר, וזה הנושא של הפעולות.

<אופיר להב: כלומר, מה התכניות ומה כיווני השינוי שצריך לעשות בשטח כדי ליישם את אבני היסוד.

<אופיר להב: את אבני היסוד אודי יציג.

<אופיר להב: אם יש אבן יסוד שאומרת משהו מסוים, עכשיו צריך לשינוי שינוי, השינוי הזה כרוך בהעברת תכניות, בסגירת תכניות, בפתיחת תכניות, בתקצוב יותר, בתקצוב פחות, בכל השינויים האלה.

<אופיר להב: זה הדבר שהצגנו, את כיווני השינויים הכלליים ואמרנו שעוד נמשיך לעבוד על זה לקראת הקמת הממשלה החדשה ובמקביל הממשלה החדשה קמה וועדת השרים העבירה את האחריות לעבור על העניין הזה למנכ"ל משרד ראש הממשלה.

<אופיר להב: את זה אודי פרוואר יציג.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<אהוד פראוור: אני ממונה בממשלה על תהליכי שיתוף ציבור.

<אהוד פראוור: זה תהליך שיתוף הציבור מבחינת מספר המשתתפים הגדול ביותר שהיה.

<אהוד פראוור: הדאגה שנעשתה כאן להגיע לקבוצות שבדרך כלל אינן על האינטרנט, לצאת לפריפריה, לשמוע אנשים, להבין שהכלי האינטרנטי – בניגוד למה שהיה בוועדת טרכטנברג שהכלי האינטרנטי היה דרמטי – כאן הוא מה שאנשים אומרים בדיון, מה שהם אומרים במפגשים הוא כל כך חשוב והוא הבסיס - אלה דברים שהם כמעט ללא תקדים.

<אהוד פראוור: אחרי הבחירות, בחודש מאי, ראש הממשלה בדיון שהוא קיים, גם לאחר ההפגנות, נתן שלוש הנחיות מרכזיות.

<אהוד פראוור: האחת, הוא הקים ועדת שרים בראשותו שעוסקת בשילובם של אזרחי ישראל יוצאי אתיופיה.

<אהוד פראוור: צריך להגיד שזאת ועדה שגם אין לה ממלא מקום.

<אהוד פראוור: זאת אומרת, ראש הממשלה הוא יושב ראש הוועדה והיא הגוף העליון שמרכז או מקבל החלטות בנושא הזה.

<אהוד פראוור: נקבע שלוועדת השרים יוזמנו דרך קבע נציגים יוצאי אתיופיה.

<אהוד פראוור: גם זה, חברים, ללא תקדים בוועדות ממשלתיות.

<אהוד פראוור: הוא הנחה להשלים את תכנית דרך חדשה.

<אהוד פראוור: הוא ביקש להביא אותה לדיון בוועדה לאחר שתעבור תהליך של היוועצות והוא ביקש להקים גוף מעקב ויישום במשרד ראש הממשלה.

<אהוד פראוור: מי שזוכר את הדיונים הארוכים שהתקיימו בנושא הזה לאורך השנים, שהחלטה היכן מרוכז העניין הזה נתפסה על ידי הקהילה כעניין חשוב.

<אהוד פראוור: בתוך כל האיסוף העצום הזה של התגובות היו שתי תגובות שמייצגות קטבים.

<אהוד פראוור: גישה אחת אומרת, ואני פשוט מקריא מאחת התגובות שניתנה על ידי אישה אחת:

<אהוד פראוור: אני בוגרת תואר שני במשפטים ועובדת - מחקנו היכן.

<אהוד פראוור: הצלחתי נבעה מכך שראיתי את עצמי כשווה בחברה, אני מעל שלושים שנים בארץ, אתם רואים בי עדיין יוצאת אתיופיה ולא ישראלית.

<אהוד פראוור: בצד השני אמרו: ידוע שרבים מבני הקהילה שלנו אינם עוסקים בתחום בו הם למדו ולכן צריך לעודד מעסיקים בתמריצים או בכל דרך אחרת להתמודד, ליצור אפליה מתקנת, כדי שיעסיקו יותר עולים מאתיופיה, ואני אוסיף – ברמות הגבוהות של ההכנסה.

<אהוד פראוור: מצד אחד גישה של תפסיקו.

<אהוד פראוור: אף תכנית, שום דבר, תמחקו את כל מה שאתם עושים, אנחנו כמו כולם.

<אהוד פראוור: גישה שנייה אומרת שיכול להיות שאנחנו רוצים להיות כמו כולם, אבל המציאות היא שאנחנו עדיין בפערים מאוד ניכרים מהחברה הישראלית וצריך לעשות משהו עדיין ממוקד כדי לסגור את הפערים.

<אהוד פראוור: התשובה שניתנה בסוף בדרך חדשה היא תגובת האמצע.

<אהוד פראוור: אנחנו לא מפסיקים לעקוב אחרי המצב של אזרחי ישראל יוצאי אתיופיה.

<אהוד פראוור: זה חשוב מדי.

<אהוד פראוור: מצד שני, אנחנו דואגים או אנחנו מנסים ככל יכולתנו ליצור שתהליכים שלנו לשילובם של האזרחים הללו לא יהיו באמצעים מפרידים כך שבסופו של דבר אנחנו נעשה את מה שאנחנו עושים תוך המעטה, תוך ביטול של מסגרות סגרגטיביות.

<אהוד פראוור: ננסה להביא לשילוב מרבי של יוצאי אתיופיה עם אחרים בתכניות, שילוב מרבי בתכניות הקיימות, המשך קיומן של תכניות ותיקות רק אם הן דואגות לשילוב ככל הניתן כמובן, סוג של דרך אמצע.

<אהוד פראוור: לא להגיד אין שום דבר, אין בעיה, כי כנראה זה לא הסיפור, לא להגיד מה שהיה הוא שיהיה, אלא אנחנו במקום אחר.

<אהוד פראוור: אנחנו מחפשים אמצע.

<אהוד פראוור: לחפש אמצע, תדעו כולם, כולנו יודעים מהניסיון בחיים, זה הכי קשה.

<אהוד פראוור: כל תכנית ממשלתית שעסקה עד היום בכל קבוצה ובוודאי ביוצאי אתיופיה, אמרה שחשוב לסגור פערים וחשוב לא רק לסגור פערים בחלק הנמוך, הבסיסי, אלא גם לחזק מצוינות, מנהיגות וייצוג במקומות המובילים של החברה.

<אהוד פראוור: בכך אין חידוש.

<אהוד פראוור: כשיצאה הממשלה לדרך חדשה, היא חשבה בדיוק בשני המונחים האלה כי כך ממשלה נוהגת לחשוב על תכניות.

<אהוד פראוור: אז באה דרך חדשה ואמרה: רגע, זה לא כל הסיפור, זה רחוק מלהיות כל הסיפור.

<אהוד פראוור: אתם רוצים לעשות את זה?

<אהוד פראוור: אבל תדאגו שיהיה שילוב מיטבי ובדרכים שאתם עושים את זה יצומצם הבידול.

<אהוד פראוור: אתם רוצים לעשות את זה?

<אהוד פראוור: רגע, בהרבה מדי תכניות?

<אהוד פראוור: כל האתיופים אותו הדבר, הם מקבלים את אותה תכנית כי הם יוצאי אתיופיה.

<אהוד פראוור: לא נכון.

<אהוד פראוור: לכל קבוצה, לכל זרם, לכל רמת השכלה, לכל רמת הצלחה בחברה יש שוני עצום.

<אהוד פראוור: לא עושים תכנית כללית אלא עושים תכנית לפי צרכים.

<אהוד פראוור: לא יכול להיות שנתעלם מההורים, מהוותיקים, מאלה שלא יודעים עברית.

<אהוד פראוור: כלומר, תעשו את מה שאתם עושים אבל תוך תשומת הלב לדברים האלה.

<אהוד פראוור: זה הרעיון המכונן של אבני היסוד.

<אהוד פראוור: זה רעיון מהמורכבים שאיזושהי ממשלה תיקח על עצמה אבל זה השינוי הגדול שדרך חדשה מציבה.

<אהוד פראוור: כאשר מדברים על דרך לשילוב מיטבי, מדובר על קידום שילובם של יוצאי אתיופיה שהוא שילוב בכל תחומי החיים ולכן צריך לדאוג שכל תכנית ומסגרת תופעל יחד בשילוב עם ישראלים שאינם יוצאי אתיופיה, אבל זאת תכנית מאוזנת.

<אהוד פראוור: יש הצדקה לתכניות נפרדות אם קיים חסם מהותי כמו לדוגמה שפה, גיל, ותק בארץ.

<אהוד פראוור: יכול להיות שלפעמים רב במסגרת נפרדת יש פער גדול מאוד ביכולת להגיע לתוצאות אבל אז אולי כדאי שמי שמשתתף בתכנית, זה יהיה מרצונו ולא כברירת מחדל.

<אהוד פראוור: אני הולך לאבן הפינה השנייה.

<אהוד פראוור: אנחנו רוצים לדבר על גיוון, על התאמת תכניות לצרכים וביטול המוצא כנקודת מוצא לאיזו תכנית צריך.

<אהוד פראוור: בעניין התא המשפחתי עלו שני דברים.

<אהוד פראוור: עלה העניין של מתן כלים יותר טובים להורים על מנת לעזור לילדים שלהם.

<אהוד פראוור: דובר על צמצום התערבות המערכת המוסדית בהתנהלות המשפחה, נושאים מרכזיים מבחינת משרד הרווחה, ודובר על מאמץ עצום שצריך להיעשות כדי להנגיש שירותים.

<אהוד פראוור: יש דור שעדיין דובר אמהרית.

<אהוד פראוור: לגבי סגירת פערים, מצוינות ומנהיגות, אתם מכירים את זה, ולגבי החברה הישראלית, מדובר על שילוב רחב יותר בחברה ישראלית רחבה, מאבק בגזענות, גיבוש מדיניות כוללת בעניין הזה.

<אהוד פראוור: אלה דברים שלא נכנסו בסופו של דבר לתוך מה שנעשה כרגע אבל הם מטופלים ויובאו לוועדת השרים במסגרת העבודה שלה.

<אהוד פראוור: אני רוצה לומר שהתכנית שאנחנו מדברים עליה היא תכנית מורכבת עד מאוד.

<אהוד פראוור: אמר את זה לדעתי אחד מחברי הכנסת בישיבה קודמת של הוועדה, לא לשפוך את התינוק עם מי האמבטיה.

<אהוד פראוור: צריך לראות שלתכנית שמתבטלת יש חלופה.

<אהוד פראוור: צריך לראות שאנחנו מעבירים את הדברים נכון ולאט.

<אהוד פראוור: צריך לראות שתכניות סגרגטיביות מוחלפות בתכניות אינטגרטיביות בתהליך מדורג.

<אהוד פראוור: צריך לנהל מעקב תקציבי כדי לראות שהכספים קיימים ובדרך לא הולכים לאיבוד וצריך לעשות כך שנמדוד ונראה מה פועל.

<אהוד פראוור: כל השאלות שיש לי בשבועיים האחרונים למה צריך יחידת יישום קטנה במשרד ראש הממשלה, התשובה היא שבלי זה אי אפשר לנהל את המעבר הזה.

<אהוד פראוור: בלי זה הכסף יברח.

<אהוד פראוור: בלי זה התהליכים לא יקרו.

<אהוד פראוור: בלי זה המעבר לא יצליח להיעשות.

<אהוד פראוור: זה תהליך מהמורכבים שעשינו.

<אהוד פראוור: אני רוצה להוסיף לזה את דוח מבקר המדינה לגבי תכנית החומש שבוודאי העלה את הצורך בניהול מרכזי.

<אהוד פראוור: מבחינת כיווני הפעולה של הממשלה עכשיו קדימה.

<אהוד פראוור: אנחנו נביא בימים הקרובים מאוד, אנחנו חותרים לזה שזה יהיה השבוע, את אבני היסוד, רק את אבני היסוד, אך ורק את אבני היסוד, לדיון בוועדת השרים.

<אהוד פראוור: אנחנו מתכוונים לפרסם לציבור בעוד כשבועיים-שלושה את התכניות המשרדיות.

<אהוד פראוור: כפי שאמרנו, יש אבני יסוד, הם עברו שימוע ציבורי רחב ותיקוף רחב והתכניות ממש לא.

<אהוד פראוור: אנחנו מתכוונים תוך שלושה שבועות, אני מקווה, להביא אותם גם לפרסום.

<אהוד פראוור: אנחנו מתכוונים לקיים כנסים על בסיס מקצועי – רווחה, חינוך, הכנה לצבא – בהם המשרדים יציגו את תכניותיהם.

<אהוד פראוור: התכניות האלה תוצגנה יחד עם התגובות שנקבל באינטרנט ויחד עם האנשים שיהיו שותפים לתהליך הזה.

<אהוד פראוור: המשרדים יקשיבו.

<אהוד פראוור: זה תהליך היוועצות מאוד חשוב מבחינתנו ורק לאחר התהליך הזה, רק לאחר שהמשרדים יעשו את העיבוד שצריך, התכנית תובא – אם בפרקים או כולה, טרם החלטנו – לאישור ועדת השרים.

<אהוד פראוור: כן, אנחנו בצד התקציבי דואגים שלא נחסם ביכולות הפעולה שלנו ואין לנו שום כוונה להביא תכנית שלא תהיה מתוקצבת ולא תהיה מתוקצבת לארבע שנים.

<אהוד פראוור: הלקח מתכנית החומש כאשר כל שנה קוששנו איכשהו תקציב, נלמד היטב.

<אהוד פראוור: אדוני היושב ראש, אני חושב שאלה הדברים המרכזיים שרציתי להציג.

<אהוד פראוור: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חבר הכנסת מיכאל אורן וחברת הכנסת טלי פלוסקוב.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור לפרופסור חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

פנינה תמנו: ברשותך, חבר הכנסת נגוסה, לא יכול להיות מצב שאנחנו יושבים כאן, השדולה למען יוצאי אתיופיה הייתה שותפה לתהליך הזה, אתה בחרת להתעלם ואפילו לא להציג את זה שנמצאת כאן חבר כנסת לשעבר.

פנינה תמנו: אני חושבת שמן הראוי היה להגיד שיש כאן נציגי ציבור.

אברהם נגוסה: על איזו שדולה את מדברת?

פנינה תמנו: אני מדברת על השדולה למען יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: איפה יש?

פנינה תמנו: לרענן את זיכרונך, היינו שותפים בכל התהליך.

פנינה תמנו: לפני שאתה נותן את התגובה – כמובן שאתה מחליט בסופו של דבר כיושב ראש הוועדה – להעלים את זה מן העין או כאילו הנוכחים כאן לא יודעים, זה נראה לי לא הגון.

אברהם נגוסה: את מדברת על שדולה בכנסת הקודמת?

פנינה תמנו: על השדולה בכנסת הקודמת שעדיין אנחנו מעורבים ונמצאים בה נציגי ציבור שמונו באופן פורמלי.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת לשעבר פנינה, אנחנו נמצאים עכשיו בכנסת חדשה.

אברהם נגוסה: עוד לא קמה שדולה בעניין זה ולכן לא הזמנתי.

פנינה תמנו: נמצאים כאן נציגי ציבור פורמליים.

פנינה תמנו: אתה צריך לזכור שנמצאים כאן בני הקהילה.

אברהם נגוסה: אמרתי בהתחלה מה תכנית הדיון.

אברהם נגוסה: אני מנהל אותו.

אברהם נגוסה: נתתי קודם להציג את התכנית ואחר כך חברי הכנסת מתייחסים.

פנינה תמנו: אין עוררין.

פנינה תמנו: אני רוצה שיירשם לפרוטוקול שאדוני היושב ראש כרגע מתעלם מהעובדה שיש נציגי ציבור פורמליים.

אברהם נגוסה: אני לא מכיר בשום שדולה ולכן אני לא מתייחס אליה.

טלי פלוסקוב: נגן על היושב ראש.

טלי פלוסקוב: גם הוא פעם ראשונה בדיון כזה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שאף פעם אף אחד לא יצא מהחדר הזה בלי להביע את עמדתו.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב ראש, בוקר טוב ובוקר טוב לכולכם.

מנואל טרכטנברג: אני קודם כל רוצה להצטרף לדברי הגינוי החדים שהיושב ראש השמיע.

<מרב תורג'מן: לא רציתי להפריע לחברי הכנסת אבל השדולה שהוקמה אינה קיימת.

פנינה תמנו: אני אומרת שיש נציגי ציבור פורמליים שעדיין עובדים עם הממשלה.

אברהם נגוסה: את אמרת שדולה ולכן היועצת המשפטית צריכה להתייחס.

<מרב תורג'מן: אני רק מבקשת להבהיר ששדולות שהוקמו בכנסת הקודמת אינן קיימות עוד בכנסת החדשה וצריך להקים אותן שוב.

פנינה תמנו: אבל יש נציגי ציבור.

פנינה תמנו: זאת שדולה שפעלה בכנסת הקודמת.

אברהם נגוסה: תחליטי, שדולה או נציגי ציבור?

פנינה תמנו: כדאי שהסמנכ"ל יבהיר.

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: נציגי ציבור, זה משהו אחר.

אברהם נגוסה: את אמרת שדולה וזה לא עומד במבחן החוקי.

אברהם נגוסה: תני לי בבקשה לנהל את הדיון.

אברהם נגוסה: תהיה לך רשות הדיבור בתורך.

מנואל טרכטנברג: שוב בוקר טוב לכולכם.

מנואל טרכטנברג: אני מקווה שאמרתי זאת בטון יותר שמח.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להצטרף לדברי הגינוי שהשמיע היושב ראש בצורה חד משמעית בפתח דבריך אל מול התופעה המכוערת שמתגלה שוב, שמרימה ראש, הפעם ברחובות.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להזכיר לך אדוני היושב ראש שלפני מספר שבועות בחדר הזה, באולם הזה, הזכרנו תופעה אחרת דומה בקריית מלאכי.

מנואל טרכטנברג: מתגלה לנגד עינינו דפוס.

מנואל טרכטנברג: אני מציע שתזמן לכאן ישיבה עם נציגי השלטון המקומי ועם ראשי הערים של אותן רשויות בהן התגלו התופעות האלו אבל גם עם נציגי השלטון המקומי באופן כללי מכיוון שברמה הזאת של השלטון המקומי, של עיריות, של גני ילדים וכולי, מתגלית התופעה פעם אחר פעם וצריך להתריע וצריך להעלות אותה למודעות הציבורית בצורה הרבה יותר רחבה.

טלי פלוסקוב: אני לא בדיוק מבינה מה אתה מצפה שראש העיר יעשה.

מנואל טרכטנברג: קודם כל, מודעות למה שקורה מתחת לאף.

מנואל טרכטנברג: התופעות האלה כפי שהתגלה ברחובות ובקריית מלאכי, זה ברובד של השלטון המקומי וראש העיר, ראש הרשות המקומית, צריך לדעת מה קורה אצלו.

טלי פלוסקוב: לקרוא לראשי רשויות שאנחנו יודעים ששם התופעה קיימת.

מנואל טרכטנברג: כן, אבל גם צריך להתריע.

טלי פלוסקוב: אתה לא יכול להאשים.

טלי פלוסקוב: אני מכירה הרבה ראשי רשויות שמאוד מאוד רוצים לעזור.

מנואל טרכטנברג: זה לא עניין של להאשים.

מנואל טרכטנברג: זה עניין של להתריע.

מנואל טרכטנברג: שני המקרים האלה הם המקרים שזוכים לתשומת לב ציבורית.

מנואל טרכטנברג: אני חושש מאוד שתופעות אחרות דומות קורות אבל הן פשוט לא מגיעות לעיתונים.

מנואל טרכטנברג: לכן צריך להציף את זה כך שנהיה מודעים לכך כדי למנוע.

טלי פלוסקוב: אם מדובר במודעות, אין בעיה.

מנואל טרכטנברג: כדי למנוע את זה.

מנואל טרכטנברג: לגבי הדברים שהוצגו כאן על אודי פראוור ידידי.

מנואל טרכטנברג: קודם כל אני רוצה להגיד לכולכם שמזל לא קטן שהתכנית הזאת וועדת השרים נמצאת בידיו המיומנות מאוד של אודי ואני כולי תקוות לא מעטות לפועלו.

מנואל טרכטנברג: הוא הזכיר שתי גישות קוטביות איך לגשת לסוגיות המורכבות האלו, הגישה להמשיך בהפרדה, בטיפול הסגרגטיבי או לחילופין למחוק כל הפרדה וכל תיוג.

מנואל טרכטנברג: הוא הציע את דרך האמצע וזה נשמע סביר מאוד, אבל אני רוצה להגיד שאני חושב שנקודת המוצא צריכה להיות שאין כלל הפרדה, שאין כלל תיוג, שאין כלל סגרגציה, שאזרחי ישראל ממוצא אתיופי הם ככל האזרחים.

מנואל טרכטנברג: אבל יתכן מאוד שבתקופת מעבר קצרה שצריך לגדר אותה, יהיו עדיין תכניות מסוימות שצריך להצדיק את קיומן – וזאת הצדקה לא פשוטה – שכן יהיו עדיין מיועדות אך ורק לאזרחי ישראל יוצאי העדה האתיופית.

מנואל טרכטנברג: לכן במובן הזה אין דרך אמצע.

מנואל טרכטנברג: יש דרך אחת אבל תיתכן תקופת מעבר לקראת אותו מודל שאנחנו מדברים עליו כי האלטרנטיבה היא הרבה יותר גרועה, היא לא הוכיחה את עצמה, היא פוגעת ברגשות ובביצועים של התכניות האלה.

מנואל טרכטנברג: על כל צריך לשים לזה קץ.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להוסיף משהו שאולי לא ינעם לאוזניים מסוימות.

מנואל טרכטנברג: נוצרו אינטרסים של ארגונים ועמותות שבאו עם כוונות טובות לסייע ומשרדי ממשלה שנרתמו לעניין הזה ביחד, במצ'ינג וכולי וכולי, אבל מה לעשות, הדברים האלה מקבלים חיים משל עצמם.

מנואל טרכטנברג: אז אף אחד לא רוצה שתכנית ה-בייבי שלו, התכנית שלו שטיפחו אותה, גידלו אותה וכולי, פתאום תיעלם במסגרת יותר כללית.

מנואל טרכטנברג: אני מבין את התופעה הזאת אבל אין מה לעשות, צריך לשים לזה קץ, צריך להיאבק באינטרסים גם אם הם באים מכוונות טובות.

מנואל טרכטנברג: רבותיי, העולם הוא לא שחור-לבן, זה לא רק כמו בגז כאשר מציירים את הרעים ואת הטובים.

מנואל טרכטנברג: לא.

מנואל טרכטנברג: בחיים העולם יותר מורכב ויש גם כוונות טובות שלעתים מובילות לתוצאות לא רצויות.

מנואל טרכטנברג: התכנית בצדק מסתכלת קדימה ולא אחורה ושואלת את השאלה מה אנחנו עושים מכאן ואילך, אבל יש חשיבות מאוד גדולה גם להסתכל לאחור.

מנואל טרכטנברג: מה זה אומר?

מנואל טרכטנברג: לעשות צדק.

מנואל טרכטנברג: צדק, מה לעשות, מתייחס לדברים שקרו וצריך לתקן אותם.

מנואל טרכטנברג: זה נכון במסגרת של אכיפת החוק.

מנואל טרכטנברג: תיקים פתוחים בממדים מטורפים, מספר בני נוער עצורים וכולי וכולי.

מנואל טרכטנברג: צריך לטפל במה שהיה ולתקן ולעשות צדק היסטורי.

מנואל טרכטנברג: הצדק ההיסטורי מתייחס גם לדרך שהחברה הישראלית רואה את העדה, את בני העדה האתיופית, איך אנחנו לומדים את ההיסטוריה, איך הדברים האלה משתקפים אצלנו בחברה הישראלית בכללותה ולזה צריך לתת ביטוי, אודי, וביטוי די מרכזי בדברים שלכם.

מנואל טרכטנברג: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הוועדה, חבר הכנסת מוטי יוגב.

אברהם נגוסה: יש חברי כנסת שרוצים להתייחס בשלב הזה?

אברהם נגוסה: חברת הכנסת סופה לנדבר, שרת הקליטה לשעבר.

סופה לנדבר: אדוני היושב ראש, אני מראש מבקשת סליחה אבל אני אצטרך לצאת לישיבת ועדת החינוך בנושא חשוב מאוד.

סופה לנדבר: כחברת ועדת חינוך, אני מבקשת סליחה.

סופה לנדבר: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, נציגי העדה, נציגי ארגוני העולים, נציגי משרדי הממשלה, צריכים לקחת בחשבון שכאן נמצאים אנשים רבים שהיו שותפים לדרך עוד לפני שהכנו את התכנית.

סופה לנדבר: קודם כל צריך להודות לאודי פראוור על העבודה הקשה שלך, תודה רבה, תודה צריכים להודות לך, תודה לעודד פורר, מנכ"ל משרד העלייה והקליטה לשעבר, תודה לנציגי ציבור, תודה לשולחן העגול כאשר בעצם הרעיון היה לתת לכולם זכות דיבור, זכות להשתתף בוויכוח, זכות להביע דעה ולבנות את התכנית.

סופה לנדבר: אני כן רוצה לדבר על פנינה, אז ראש השדולה.

סופה לנדבר: היא הקימה שדולה ועשתה עבודה קשה.

סופה לנדבר: היא לקחה על עצמה לאחד את כולם ואני צריכה להגיד שלא כולם היו יחד בהתחלה ואתם זוכרים את זה.

סופה לנדבר: היא לקחה על עצמה לאחד ולשלב.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

סופה לנדבר: תודה לכל הקהילה על השולחן העגול, על השיחה המשותפת.

סופה לנדבר: אני מאמינה שהממשלה תאשר את התכנית אחרי שנציגי הציבור שהשתתפו ומשתתפים יאשרו אותה.

סופה לנדבר: כאן, בתכנית דרך חדשה, אני רוצה להזכיר אדוני היושב ראש שבכל הישיבות בלי יוצא מן הכלל, יוצאי העדה האתיופית אמרו בקול רם שהם כבר לא עולים.

סופה לנדבר: כשרת הקליטה לשעבר הסכמתי אתם.

סופה לנדבר: יכול להיות שלא אמרתי את זה אז, אבל אני רוצה להגיד היום שאני מסכימה שהם כבר מזמן לא עולים ואז על כולנו, על כל החברה הישראלית, זאת החובה של כולנו להיות עם העדה כדי שלא יהיו הפגנות, כדי שלא יהיו הרגשות, כדי שכולנו נהיה יחד.

סופה לנדבר: החברה הישראלית מחויבת לעדה.

סופה לנדבר: זאת אחריות של כולנו.

סופה לנדבר: האינטרס של העדה לפני הכול.

סופה לנדבר: לכן לקחנו על עצמנו, אנחנו במשרד העלייה והקליטה, לאחד, לעשות, לשמוע, להקשיב ולהוציא את התכנית ואני שמחה שהיא יוצאת לדרך.

סופה לנדבר: שוב אני רוצה להדגיש שכולם היו שותפים ומי שרצה לדבר, דיבר ואפילו לפעמים אמר דברים לא חיוביים.

סופה לנדבר: נתנו לכולם את הזכות והאפשרות לדבר ולבנות את התכנית.

סופה לנדבר: לכן אני רוצה לברך על התכנית ולומר שאנחנו בדרך נכונה לפחות בגלל שזאת הייתה האפשרות של כולם להביע את הדעה, לבנות את התכנית ולהגיד מה אני רוצה לקבל כחבר בחברה הישראלית, כמי שהוא יוצא אתיופיה שלעבר, אבל היום ישראלי.

סופה לנדבר: הם כולם ישראלים ולכן מגיע להם מה שממשלת ישראל מתכננת לעשות בשנים הבאות.

סופה לנדבר: אני מברכת את הממשלה ואת ראש הממשלה שבדרך הזאת אימץ את התכנית, עשה דברים רבים בתשומת לב רבה, עם המון סבלנות.

סופה לנדבר: אנחנו מברכים על התכנית.

סופה לנדבר: אני מאמינה שהפעם כולם יהיו מרוצים.

סופה לנדבר: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מבין שחברי הכנסת, אתם רוצים לדבר בשלב הזה אבל גם מהציבור יש רצון להשמיע.

אברהם נגוסה: לכן אני אשלב בין הדוברים.

אברהם נגוסה: ברשותכם, אני נותן עכשיו את רשות הדיבור לאחד האורחים שביקש להציג את העניין, לאחר מכן חבר כנסת יקבל את רשות הדיבור ושוב לציבור.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור לפנטהון אספה דויט, מנכ"ל עמותת טבקה.

<פנטהון אספה דויט: תודה אדוני היושב ראש.

<פנטהון אספה דויט: תודה גם על ההזמנה.

<פנטהון אספה דויט: גם אני מברך את ראש הממשלה על הקמת ועדת השרים שהוא עומד בראשה.

<פנטהון אספה דויט: לדעתי זה תקדים שלא היה כמוהו.

<פנטהון אספה דויט: אחרי ההפגנות נפגשנו פעמיים עם ראש הממשלה כאשר הפעם השנייה הייתה פגישה עם הוועדה שהוא הקים.

<פנטהון אספה דויט: במקביל, מאז ההפגנות, המקרה המצמרר של הכאת חייל צבא הגנה לישראל דמאס פיקדה על ידי שוטרים, משטרת ישראל הקימה ועדה ורבים מיוצאי אתיופיה השתתפו יחד בוועדה הזאת והתקדמנו לדעתי מאוד יפה בבניית התכנית אבל היא עדיין לא הושלמה.

<פנטהון אספה דויט: בפגישה השנייה עם ראש הממשלה הצגנו את תכנית הביניים, ראש הממשלה לרוב אימץ את התכנית ובו בזמן הוא גם התחייב והבטיח שאותם אנשים או אחרים שהשתתפו בישיבת ועדת השרים בראשותו יהיו שותפים בהרחבה או בדיון של תכנית דרך חדשה.

<פנטהון אספה דויט: אני לא חושב שיש מישהו שהוזמן לוועדה הזאת מאז, לפחות אחד שאני מכיר, ולא מבין למה.

<פנטהון אספה דויט: פנינו לראש הממשלה מספר פעמים במכתב כי אנחנו עדיין לא הבנו למה נציגים שהיו שותפים בוועדה של המשטרה לא הוזמנו אבל לא קיבלנו תשובה.

<פנטהון אספה דויט: אני לא מבין מהתכנית שהוצגה כאן מה יהיה טיבה של התכנית עצמה ואני גם לא רואה משהו חדש אלא אם כן ניכנס לפרטי פרטים ונדע אם באמת יש דברים מהפכניים שאנחנו יכולים לראות, לאמץ, לדעת לאיזה כיוונים אנחנו הולכים והאם יש דברים משמעותיים בתוך התכנית הזאת.

<פנטהון אספה דויט: ממה שהוצג, אני לא חושב שאנחנו יכולים להסיק מסקנה ולהגיד לאן פנינו.

<פנטהון אספה דויט: לכן על פניו זאת נראית לי אותה גברת בשינוי אדרת ורק הזמנים שונים.

<פנטהון אספה דויט: אני מציע ופונה לכל מי שאחראי כן לפתוח את זה לדיון מתמשך עם הציבור הרחב ולדון בתכנית הזאת במקום להתחיל בתכנית רדודה כי בסופו של דבר בעוד עשור אנחנו נימצא באותו מקום.

<פנטהון אספה דויט: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: ברשותכם, ואני בהתנצלות מסוימת.

מרדכי יוגב: ברשות יושב ראש הוועדה חבר הכנסת אברהם נגוסה, חבריי וכל האורחים.

מרדכי יוגב: אנחנו מציינים היום בכנסת שנה לצוק איתן, הפקת לקחים, אותו יזמנו חבר הכנסת חיים ילין ואנכי ואנחנו מוצאים את עצמנו – זה קורה לעתים קרובות – מתרוצצים בין שלוש ועדות במקביל.

מרדכי יוגב: אנחנו רוצים להיות בכל מקום שאכפת לך.

מרדכי יוגב: לכל מי שנמצא כאן אני אומר יישר כוח, גם מהעדה וגם האחרים וחברי הכנסת כי אכפת לכם.

מרדכי יוגב: גם מי שנמצא ממשרד ראש הממשלה או המנכ"ל לשעבר של משרד העלייה והקליטה.

מרדכי יוגב: תודה לכולם.

מרדכי יוגב: ראשית, אין לי ספק שנתקדם.

מרדכי יוגב: הבעיות הן קשות וההתייחסות לא הייתה מספקת אבל כאשר תופס את זה יהודי כמו אודי במשרד ראש הממשלה, אני מאמין ומקווה שהדבר יזוז.

מרדכי יוגב: כאן רק דרוש שתהיינה ועדות מעקב כך שבמשך חודשיים-שלושה תעקובנה.

מרדכי יוגב: אתן דוגמה ואלך להצעתי הפרקטית.

מרדכי יוגב: הייתי בכמה ריכוזים של העדה ואזכיר מקום קטן שכוח אל כמו קריית שמואל.

מרדכי יוגב: 230-240 משפחות אתיופיות ואין חדר אחד להתכנסות.

מרדכי יוגב: לא תגיד בית כנסת, הקצאה של עיריית חיפה, לא תגיד איזה מועדון.

מרדכי יוגב: הם זכו לקבל בהשאלה כיתה בה יכולים להיכנס שלושים אנשים כאשר מדובר בקהילה שמנה כ-1,500 נפשות בה הם יכולים להתרכז בשבתות בלבד.

מרדכי יוגב: ברי שיש צרכים הן אישיים והן אחרים.

מרדכי יוגב: אני מציע, מה שניסינו לעשות בקדנציה הקודמת, ויש כאן אנשים עם מרץ בלתי נלאה אבל אם אני אזכיר אותם, אני אפגע באחרים כי אני לא מכיר את כולם ולמרות זאת אציין שאני רואה את זיוה ואני רואה את פנינה.

מרדכי יוגב: אני מציע – מה שניסינו בקדנציה הקודמת ניסינו לעשות ולא בתוך הוועדה – לזמן לכאן בישיבות קבועות את משרדי הממשלה עם אודי ונשאל אותם אחד אחד – את משרד הבינוי והשיכון, משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד הדתות, את כלל המשרדים הנוגעים בדבר – והאנשים יבואו.

מרדכי יוגב: ניסינו לעשות את זה לפני שנתיים כדי לקבל גם כאן את התשובות ולעקוב אחרי הצרכים השונים.

מרדכי יוגב: נזמן גם את ראשי הרשויות בהן אנשים חשים ומרגישים שם משהו לא בסדר למרות שיכול להיות שהרבה דברים כן בסדר.

מרדכי יוגב: עיריית נתניה עושה דברים נפלאים בתחום מסוים אבל יש תחום אחר שהיא לא מצליחה להגיע אליו.

מרדכי יוגב: נתתי רק דוגמה ולא ביקשתי לקבוע משהו קונקרטי.

מרדכי יוגב: אני מציע שנזמן גם את משרדי הממשלה וגם את ראשי הרשויות ונייצר מעקב שיחייב את האנשים להתקדם ולהתקדם.

מרדכי יוגב: אין לי ספק שעם הכוחות הגדולים שיש כאן, עם הרוח הגדולה שיש בדור, בין הוותיק ובין ילידי הארץ, גם העדה כולה תתקדם ותיישר קו עם החברה הישראלית ואפילו תעקוף אותה, בעזרת השם.

מרדכי יוגב: ברשותך, עוד מילה אחת.

מרדכי יוגב: מה שראיתי כאן בשקף, אני אומר לאודי, אין לי ספק שזאת הנוסחה הנכונה המשלבת והעוסקת בכל מקום קונקרטי לפי הצורך.

מרדכי יוגב: מניסיוני מהעבר הרחוק כמזכ"ל בני עקיבא, השילוב היה במקום בו כבר בני העדה הפכו למדריכים ואז כבר היה חוסן בבני העדה.

מרדכי יוגב: כמו שתיל שאתה מוציא אותו מהמשתלה לשדה כאשר יש בו כבר את החוסן לגדול לבד ולא להישאר מאחור שתיל של משתלה.

מרדכי יוגב: לכן בכל דבר ועניין, לשקול לגופו של עניין היכן זה מועיל, היכן זה פוגע והיכן אין קונקרטי אובייקטיבי ואולי יש גם שיקולים סובייקטיביים.

מרדכי יוגב: אני חושב שהנוסחה המשלבת היא הנכונה בכל מקום לגופו של עניין, אם לעשות קורס ייחודי בצה"ל כדי לקדם קבוצה קדימה, אם כן להתייחס במקום שבו מזהים נקודת תורפה של יותר מדי נושרים או דברים אחרים ואז אי אפשר להתייחס שווה אלא בכל זאת יש צורך לתת את המענה הקונקרטי.

מרדכי יוגב: על הרוב, בשווה, בוודאי, אבל היכן שצריך, גם קונקרטי.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: זיוה מקונן דגו.

אברהם נגוסה: אני מבקש לקצר ולא לחזור על דברים שנאמרו כי יש רבים שרוצים להתייחס ואני מבקש להתחשב בזה.

אברהם נגוסה: תודה.

<זיוה מקונן דגו: תודה אדוני היושב ראש.

<זיוה מקונן דגו: ראשית, אני מברכת אותך.

<זיוה מקונן דגו: זאת פעם ראשונה שאני משתתפת בוועדה ואני מברכת אותך ומקווה מאוד שהדיונים שיתקיימו כאן והמסקנות שיצאו, אכן ייושמו.

<זיוה מקונן דגו: צר לי שהדיון הזה על הדרך החדשה מתקיים בוועדה הזאת, בוועדת העלייה והקליטה, וזה בהחלט משדר גם בבית המחוקקים ובכלל במדיניות של הממשלה והמדינה הזאת שתופסת אותנו עדיין כעולים חדשים למרות שהחלטת הממשלה האחרונה הזאת קיבלה את ההחלטה שלה לדון רק בוותיקים ולא בעולים החדשים.

<זיוה מקונן דגו: חשוב לי לציין את זה.

אברהם נגוסה: עד כה אין עוד ועדה בכנסת שתתייחס לנושא הזה.

אברהם נגוסה: לכן זה מגיע לכאן.

<זיוה מקונן דגו: אני ציינתי אדוני.

<זיוה מקונן דגו: מצד שני אני יודעת שאדוני היושב ראש מנהל את הדיון הזה בגלל החשיבות שלו ובגלל שאתה רוצה שבאמת יהיה דיון.

מרדכי יוגב: העיקר התוצאה.

מרדכי יוגב: לא משנה על איזו מרכבה רוכבים.

מרדכי יוגב: העיקר שמגיעים ליעד.

<זיוה מקונן דגו: אני מסכימה.

<זיוה מקונן דגו: הדבר הראשון שאני רוצה לציין הוא חוסר האמון שאני חווה אותו וחוסר האמון שקיים של הקהילה הזאת בכל החלטות הממשלה ובכל ההחלטות שיוצאות ובסופו של דבר, בפועל, אנחנו עוד פעם בהחלטת ממשלה חדשה שאני לא יודעת לאן היא מובילה.

<זיוה מקונן דגו: לפני שנה, בדיוק בתקופה הזאת, עת הדרך החדשה יצאה לדרך והשיח היה מדיניות של אינטגרציה, משרד החינוך כמעט והחליט לחלק את יוצאי אתיופיה לשני גילאים ולתת אותם לגופים חיצוניים כדי שהם יטפלו ביוצאי אתיופיה.

<זיוה מקונן דגו: לדעתי זאת הגזענות בהתגלמותה.

<זיוה מקונן דגו: הגזענות בהתגלמותה היא החלטה להגיד לאתיופים האלה, זה מה שמתאים.

<זיוה מקונן דגו: אני רוצה לספר לכם אנקדוטה קטנה.

<זיוה מקונן דגו: במרכז טבג'ה ברמלה, מתנ"ס קהילתי, אימהות מגדלות מאחורי המתנ"ס תירס.

<זיוה מקונן דגו: אחרי העבודה, בשעה 5-6 בערב הן משקות את הגינה.

<זיוה מקונן דגו: אני אומרת להן שבשוק משלמים עבור קילו חמישה-שישה שקלים והן יכולות לקנות.

<זיוה מקונן דגו: הן אמרו לי משפט שהדהים אותי:

<זיוה מקונן דגו: כי רואים אותנו כחמורים, לא חושבים שאנחנו בני אדם שמסוגלים, חיינו כבני אדם שם, שאנחנו יכולים גם לגדל, להצמיח ולעשות דברים.

<זיוה מקונן דגו: כאשר משטרת ישראל מקבלת הוראה מראש הממשלה ומתבקשים להקים ועדת חקירה לגבי מה שהשוטרים עשו אבל מקימים פורום בו משתתפים אתיופים רק כדי לומר ששיתפו את האתיופים וכך נותנים תשובה, והמפכ"ל דנינו אומר שהוא סוגר את התיק – אני בבעיה.

<זיוה מקונן דגו: כאשר צבא הגנה לישראל מגייס ילדים שנולדו כאן, שהאבות שלהם, ואולי גם האימהות שלהם, שירתו בצבא הגנה לישראל בתפקידים משמעותיים אבל מקים להם תכניות ייחודיות – אנחנו כאן בבעיה, אדוני היושב ראש.

<זיוה מקונן דגו: כאשר עכשיו אומרים לי שאנחנו רוצים להקים מנגנון במשרד ראש הממשלה – אני מוטרדת.

<זיוה מקונן דגו: חשוב לציין שהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה הלכה לעתירה כנגד הדרך החדשה כי משרד הקליטה לא צריך לתכלל אלא משרד ראש הממשלה.

<זיוה מקונן דגו: משרד ראש הממשלה, אדוני, אני רוצה שיהיה אחראי רק לפיקוח ולא להקים מנגנון שינציח אותנו עוד פעם כאוכלוסייה אחרת שצריך לתת לה תכניות ייחודיות.

<זיוה מקונן דגו: אני רוצה שהוא יהיה הגוף המפקח על כך שמשרד החינוך באמת ידאג לצמצם את הפערים ולא ישאיר אותנו באגף אחר שולי.

<זיוה מקונן דגו: אבל אני מוטרדת כשאומרים לי שמקימים מנגנון.

<זיוה מקונן דגו: התובנות שהוצגו הן נכונות, אנחנו לא רוצים שתראו אותנו בגלל צבע העור שלנו כקבוצה כזאת או כקבוצה כזאת ותתייגו אותנו, אבל אני כן מצפה שלאור הפערים שהמדינה הזאת יצרה בקרב הקהילה הזאת עת הכניסה והכתיבה ליוצאי אתיופיה היכן הם יכולים לגור, שהכניסה אותנו לבוץ הזה וזאת כאשר באנו עם שאיפה, עם אמונה ועם כוחות אדירים כדי להיות חלק אבל היא זרקה אותנו לשוליים – אני מצפה שהמדינה הזאת גם תיקח אחריות ותוציא אותנו משם, אבל לא בהכללה הגורפת הזאת שלה אלא בראייה דיפרנציאלית.

<זיוה מקונן דגו: אני חושבת שמשרד החינוך יודע לעשות את זה וכך גם משרד הכלכלה שלא שם אותנו באגף לאוכלוסיות מיוחדות.

<זיוה מקונן דגו: גם בתוך האגף לאוכלוסיות מיוחדות אנחנו לא מטופלים בתכניות האינטגרטיביות.

<זיוה מקונן דגו: צמצום פערים והעדפה מתקנת – חובה, אבל החרגה של קהילה שלמה והסללה שלה, לשים אותנו עוד פעם בתכניות מיוחדות, זה לא יתקבל על הדעת ואני חושבת שאנחנו רואים את התוצאות שלה.

<זיוה מקונן דגו: לגבי רשויות מקומיות.

<זיוה מקונן דגו: אדוני היושב ראש, גם בוועדות הקודמות עת ראשי רשויות מקומיות הוזמנו לישיבות שלהן, הם לא הגיעו.

<זיוה מקונן דגו: הרשויות המקומיות לא רואות אותנו כתושבים שלהן.

<זיוה מקונן דגו: הן מקבלות תקציבים עבור בגין יוצאי אתיופיה ולא מטפלים ביוצאי אתיופיה.

<זיוה מקונן דגו: אותן שכונות שנוצרו של יוצאי אתיופיה בלבד, אף רשות מקומית לא משקיעה שם משאבים ולא מקימה את השירותים שקיימים שם.

עודד פורר: זה לא נכון.

עודד פורר: את לא יכולה להשמיץ את הרשויות המקומיות.

<זיוה מקונן דגו: בערד יש מרכז קליטה בודד ויש אלפי אתיופים.

טלי פלוסקוב: את לא יכולה להגיד על כל ראשי הרשויות.

<זיוה מקונן דגו: אני לוקחת אחריות מלאה על כך שרשויות מקומיות שמקימות מוקדי קליטה, 22 מוקדים שמטפלים באתיופים, אפילו כדי לרשום ילדים שולחים אותם למוקד קליטה כי הם לא מוכנים לקחת אותם.

<זיוה מקונן דגו: אני מבקרת בשטח ואני יודעת מה קורה.

אברהם נגוסה: זיוה, סכמי.

<זיוה מקונן דגו: סיכמתי.

<זיוה מקונן דגו: אנחנו לא כאן כדי לשרת בעלי אינטרסים.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מצטער, חברי הכנסת, אבל אני רוצה לתת את רשות הדיבור לחברת הכנסת לשעבר, פנינה תמנו שטה.

<רוני אקלה: אם אפשר, הערת ביניים.

<רוני אקלה: האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, צריך לקרוא לה האגודה הישראלית למען החברה הישראלית.

<זיוה מקונן דגו: אני מסכימה אתך.

<זיוה מקונן דגו: אף אחד לא רואה את זה ולכן אנחנו שם.

<זיוה מקונן דגו: אף אחד לא סופר את האתיופים ולכן אנחנו האגודה שבאה ושמה את הדברים על השולחן.

אברהם נגוסה: לא קיבלתם רשות דיבור.

פנינה תמנו: תודה אדוני היושב ראש.

פנינה תמנו: בחדר ממוזג שכזה עוד עלולים לשכוח שבחוץ מתקיימת מציאות מאוד עגומה ורק לפני חודש ניצבנו בפני תמונת מצב מאוד קשה וכואבת.

פנינה תמנו: כולנו מבינים שאולי טיפה נרגעו המחאות אבל אני אומרת לכם שאנחנו נמצאים בצומת מאוד חשוב שמכאן גם הקהילה תצטרך לקחת אחריות מבלי להסתכל על דברים בצורה פופוליסטית אלא להכריע בדברים שיובילו אותנו למסלול הנכון.

פנינה תמנו: חשוב לי לציין אדוני היושב ראש, קודם לא סתם קפצתי מהמקום.

פנינה תמנו: לא מכבודי, לא בגלל הגנה על כבודי, אלא הגנה על כבודם של נציגי ציבור שהיו שותפים מלאים לאורך כל הדרך.

פנינה תמנו: הרי הציבור שלנו מאוד חכם והקהילה שלנו מאוד חכמה ויודעת בדיוק מי השותף ומי לא.

פנינה תמנו: חשוב לי לומר שכיושבת ראש השדולה בכנסת הקודמת ראיתי אחריות מידית ומלאה להיכנס לתמונה ברגע שראש הממשלה החליט שיש החלטת ממשלה לשילוב מיטבי של יוצאי אתיופיה.

פנינה תמנו: למה?

פנינה תמנו: כי אחת הטעויות הבסיסיות בכל מה שקשור לקליטה, שילוב וכולי של הקהילה, נבעה מכך שלא היינו חלק מהפתרונות.

פנינה תמנו: לא היינו שותפים בכלל במהלך החשיבה ובטח לא במהלך התקצוב.

פנינה תמנו: ראינו את דוח מבקר המדינה.

פנינה תמנו: אני ראיתי לנכון, במקום לצעוק מעל דוכן המליאה ולהיות מאוד פופולרית, כן להיכנס לתמונה, כן לכנס את הארגונים וכן לכנס פעילים פרטיים ולמנות נציגי ציבור שאין להם ניגוד עניינים כדי שהם יהיו שם ויפקחו, לא ממקום שאני האמנתי במדינה אלא מתוך המקום הזה שיש שבר אמון מאוד קשה ומתוך הבנה מידית שבכל משרד שאני אפתח בו את הדלת, יש מסת בעיות שהרבה מהן נובעות ממדיניות קלוקלת, שכל פקיד עושה מה שהוא רוצה, שמי שהוא בעל המאה הוא בעל הדעה, שאין בכלל כיוון נכון, שהרכבת סטתה ממסלולה למקום שמוביל אותנו להתנגשות מידית.

פנינה תמנו: אותו דור שיצא להפגין, שלא נתבלבל, זה אותו דור שהופרד מגיל קטן ועד הצבא.

פנינה תמנו: אם יש משהו שבמקום ללכת לנפוש בחוץ לארץ אחרי תקופה מאוד קשה ואינטנסיבית של הבחירות אני בכל זאת עדיין בתמונה, זה כי אני רוצה לדאוג שכל צעיר בן הקהילה לא יוחרג.

פנינה תמנו: כשאני הייתי ילדה, והוגדרתי מחוננת, הוציאו אותי לתגבורים רק לאתיופים.

פנינה תמנו: כשהגעתי לצבא, אני אמנם לא הוחרגתי, אבל בני הדודים שלי הולכים ליום גיוס רק של אתיופים.

פנינה תמנו: יש מסלולים נפרדים.

פנינה תמנו: אמרו לי שזאת הייתה תקלה ולא יכול להיות שהיה יום גיוס רק לאתיופים.

פנינה תמנו: חברים, זה היה.

פנינה תמנו: חד משמעית היה יום גיוס רק לאתיופים.

פנינה תמנו: אני אומרת שמבחינתי, אני כאשת ציבור, לא ארפה ואני חושבת שזאת צריכה להיות מחויבות של כל אחד מאתנו למצוא את הפתרונות הנכונים.

פנינה תמנו: נכון, אני מסכימה שלפעמים – באמהרית יש פתגם – מי שרץ כשהוא מנסה לחגור את מכנסיו, המכנסיים נופלים לו.

פנינה תמנו: אני אומרת לכם שבואו נזכור שבמדינת ישראל, בזמן שבתקופה הזאת מתרוצצים לא מעט אנשים לעשות לובי לקהילות אחרות כי יש מגרש שהוא קצת יותר גדול שנקרא בסוף תקציב המדינה, אנחנו משחקים במגרשים לא כל כך רלוונטיים.

פנינה תמנו: הקהילה שלנו צריכה להבין את כללי המשחק.

פנינה תמנו: תקציב המדינה עומד להגיע.

פנינה תמנו: ככל שהוא יהיה יותר רחוק ממועד ההפגנות, מה לעשות, כך זה במדינת ישראל, לצערי גם אנחנו למדנו שמי שלא דופק חזק על השולחן, לא מקבל כלום.

פנינה תמנו: אם אנחנו חושבים שבשנה הבאה מישהו ייתן לנו מיליונים לבינוי-פינוי, אנחנו טועים.

פנינה תמנו: אם אנחנו חושבים שמישהו באמת יתקצב את אותן תכניות, אנחנו טועים.

פנינה תמנו: אנחנו צריכים לדאוג שכל החלטה לא נשארת כמס שפתיים אלא מתוקצבת.

פנינה תמנו: עם זאת, אני אומרת לכם, אדוני היושב ראש, צריכים להיות קשובים לכל הקולות כאן.

פנינה תמנו: יש לא מעט דאגות.

פנינה תמנו: יש כאן אנשים שלא יודעים מה יהיו ההשלכות על פרנסתם, יש כאן ארגונים שיכול להיות שחוששים או שלא יודעים איך באמת לעשות את המעבר הזה מסגרגטיביות לאינטגרציה.

פנינה תמנו: צריך לתת את כל הכלים ואני רוצה להצטרף לקריאה של מנכ"לית האגודה הישראלית למען יוצאי אתיופיה.

פנינה תמנו: המנגנון - שאני לא אוהבת אותו ואני תמיד אמרתי, אבל אין ברירה, זה יכול לגרום לרעידת אדמה ולפגוע בנו קודם כל ולכן צריכים להיות אבא ואימא לכל המדיניות הזאת - צריך שהוא יפקח.

פנינה תמנו: אסור שיוקם עוד איזה פרויקט שיש לו כוח בלתי נדלה עם תקציבים ועושה מה שהוא רוצה.

פנינה תמנו: זאת ממש לא המטרה.

פנינה תמנו: לכן את הדברים האלה אנחנו צריכים למסגר.

פנינה תמנו: בהזדמנות זאת ברצוני לומר תודה לנציגי הציבור שאני מקווה, אדוני היושב ראש, תציג אותם ותשמע אותם כי זה מאוד מאוד חשוב כי הם עשו לילות כימים בהתנדבות מלאה, לא כל אינטרס, מתוך אהבה ומתוך הבנה שצריך לפקח, להיות שם, לדאוג ולהיות עם יד על הדופק.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברתה כנסת קסניה סבטלובה.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור לטלי פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: אני שוב מתנצלת אדוני היושב ראש.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שאנשים כאן יבינו שאנחנו מנהלים עכשיו עד שעה מסוימת כמה ועדות בו זמנית ונורא חשוב לנו להביע עמדות.

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו מתרוצצים מוועדה לוועדה, אבל אני מאוד שמחה שזכיתי להשתתף בחלק מהדיון כאן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה אדוני היושב ראש.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להתחיל דווקא ממילת הערכה.

טלי פלוסקוב: אני באמת רוצה להגיד תודה למשרד הקליטה, לשרה לשעבר סופה לנדבר, למנכ"ל לשעבר עודד פורר שנמצא כאן ולנציגי משרד ראש הממשלה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שכל מה שהיה כאן, היה במטרה אחת והיא כן למצוא פתרון.

טלי פלוסקוב: כולנו ידענו שאנחנו צריכים לתת כאן מענה מיוחד וייחודי.

טלי פלוסקוב: אני רוצה דווקא לומר כמה מלים ואולי זאת תהיה פנייה לחברה הישראלית.

טלי פלוסקוב: כמו שאתם שומעים, גם אני עולה חדשה, הייתי לפני 24 שנים.

טלי פלוסקוב: גם אני עברתי את הקליטה ואני אומרת דבר אחד.

טלי פלוסקוב: אנחנו כחברה צריכים להבין שכדי שתהליך הקליטה יצליח, צריכים להיות שני צדדים – צד אחד שרוצה להיקלט והצד השני שרוצה לקלוט.

טלי פלוסקוב: אם בצד אחד משהו לא קורה, זה לא יצליח.

טלי פלוסקוב: ממצד אחד מדינת ישראל מורכבת מחלקים קטנים, כמו שאנחנו אומרים קיבוץ גלויות, ולאט לאט אנחנו מתרגלים לזה ולאט לאט אנחנו מבינים שיש לנו מדינה אחת עם המון בעיות ורוב הבעיות הן משותפות.

טלי פלוסקוב: כאן אני לגמרי מתחברת לאמירה שנאמרה כאן שהקהילה האתיופית, מספיק להגיד עליה קהילה אתיופית.

טלי פלוסקוב: הם ישראלים לכל דבר.

טלי פלוסקוב: אני רק 25 שנים בארץ ואני חושבת שאני ישראלית אבל יש כאן אנשים שנולדו בישראל.

טלי פלוסקוב: איך אפשר עדיין לקרוא להם אתיופים?

<קריאה: זאת גם מורשת.

טלי פלוסקוב: מי אמר לא לשמור על המורשת ועל התרבות?

טלי פלוסקוב: מצוין, אני בעד, אבל בעיני הגישה צריכה להיות גישה האומרת שהם אזרחי מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אנחנו כאן מדברים על התכנית עליה עבדו לא מעט זמן ואני לא רוצה לומר עכשיו אם היא טובה או פחות טובה כי אני לא ראיתי את התכנית הזאת.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לבקש כאן, ואני פונה לאדוני היושב ראש.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שהתכנית הזאת צריכה להגיע לאישור לממשלה.

טלי פלוסקוב: אנחנו כאן יושבים, ויש כאן כל כך הרבה נציגים מכל מיני קבוצות ואני יודעת, אני הייתי ראש עיר, שגם בתוך הקהילה יש חילוקי דעות ואני מכירה את זה מקרוב.

<קריאה: כמו כלל האוכלוסייה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לבקש לעשות דיון והצגת התכנית כאן בוועדה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שכל חבר ועדה ישמח לראות אותה, לקבל הסברים וגם לשמוע את דעות האנשים שיושבים כאן.

טלי פלוסקוב: אני כן שמעתי אנשים שמרוצים התכנית ואני שמעתי אנשים שמתנגדים לתכנית.

<אהוד פראוור: עוד אין לי תכנית.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו מקיימים את הדיון.

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: זה בעצם אומר שהבקשה שלי מתקבלת.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שהוועדה הזאת תראה את התכנית הזאת וכל האנשים כאן יראו אותה ואנחנו נשמע את דעתם ונראה איך אנחנו יוצאים עם זה.

טלי פלוסקוב: אני מאוד מקבלת את הגישה של חלק מחברה ישראלית.

טלי פלוסקוב: הגישה של להזמין משרדי ממשלה ולראות איך הם מתייחסים, מה זה לתת מענה לאתיופים, לרוסים, לארגנטינאים וכולי – עלי לא מקובלת.

טלי פלוסקוב: אני הכרתי המון אנשים נפלאים, נדהמים, נציגי העדה ולפני שנעבור לתכנית העבודה – ושוב, אני אשמח מאוד לראות אותה – לשלוח מכאן המון אהבה וחיבוק.

טלי פלוסקוב: אני מאוד אוהבת את מה שקורה עכשיו.

טלי פלוסקוב: אתם פתאום המון אנשים שלא דיברו, שישבו בשקט וקיבלו כל מה שנתנו להם אבל היום מדברים וזה מצוין.

טלי פלוסקוב: אנחנו כאן כדי להקשיב לכם ולמצוא פתרונות.

טלי פלוסקוב: שוב אני אומרת שאני לא בטוחה שיש פתרון שירצה את כולם, ואגב, אף פעם אין פתרון כזה וזה אמור לגבי כל נושא, אבל נהיה כולנו שותפים וגם אם משהו קרה והוא לא לטעמי, אני יודעת או יודע למה וקיבלתם הסבר למה.

טלי פלוסקוב: לכן, שוב, אהבה וחיבוק זה חלק מהנאום שלי ואני חושבת שלא רק שלי אלא יש הרבה אנשים שמעריכים ואוהבים את הקהילה.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב ראש, את זה רציתי לומר.

טלי פלוסקוב: אני נאלצת לצאת אבל אני מבקשת מאוד את הצגת התכנית בוועדה כי בעיני זה יכול לפתור לנו הרבה בעיות בעתיד.

טלי פלוסקוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: זה יהיה.

אברהם נגוסה: אני נותן את רשות הדיבור לדוד אלעזר מרחובות.

<דוד אלעזר: תודה רבה היושב ראש.

<דוד אלעזר: חברי הכנסת.

<דוד אלעזר: אני חושב שהמשפט המתאים ביותר לומר לדרך הזאת הוא כמו שכתוב במקורותינו – הדרך אל הגיהינום רצופה כוונות טובות.

<דוד אלעזר: הדרך הזאת מובילה אותנו לגיהינום.

<דוד אלעזר: חד משמעית.

<דוד אלעזר: לא יכול להיות שפתאום מגלים לנו את אמריקה.

<דוד אלעזר: פתאום, אחרי שלושים שנים, כל מה שנעשה, מוחקים, עושים הכללות ומתעלמים מהדברים שנעשו.

<דוד אלעזר: אני חושב שכל מי שהיה שותף, היה זה מי שהייתה לו נגישות לאינטרנט, אבל לא תוכלו להביא לי הורים יוצאי אתיופיה שהייתה להם נגישות וכן היו שותפים.

<קריאה: לא רק באינטרנט אלא גם במפגשים בתוך הקבוצות וגם דרך הטלפון.

<דוד אלעזר: אני אשתדל להגיד מה שאני יודע.

<דוד אלעזר: אני בא מהשטח, אני עובד עם הקהילה כבר 15 שנים וצר לי שאנשים, כדי לתפוס כותרת, מתעלמים מהדברים שנעשו ומביאים נושאים נקודתיים ועושים הכללות.

<דוד אלעזר: חברים, תפסיקו עם זה.

<דוד אלעזר: זה פשוט מבזה.

<דוד אלעזר: תפסיקו עם זה.

<דוד אלעזר: זה לא נכון.

<דוד אלעזר: יש דברים שנעשים.

<דוד אלעזר: לגבי הדרך החדשה.

<דוד אלעזר: עד כמה שידוע לי, אתם אומרים שאין תכנית, אבל אנחנו ראינו את אבני היסוד, זה בדיוק העתק-הדבק של תכנית חומש.

<דוד אלעזר: תכנית חומש, אנחנו כבר יודעים מה תוצאותיה.

<דוד אלעזר: מבקר המדינה אמר את דברו ואכן התכנית הזאת נכשלה.

<דוד אלעזר: למה עכשיו?

<דוד אלעזר: מה קרה?

<דוד אלעזר: כשמדברים על תכנית, לא מגיע לנו, לבני הקהילה, להיות שותפים?

<דוד אלעזר: אף אחד לא הגיע לשטח.

<דוד אלעזר: התכנית הזאת לא באה מהשטח אלא היא באה מלמעלה, נקודה, ואת זה צריך להגיד.

<דוד אלעזר: אנחנו אמרנו את זה כבר במשך שנתיים.

<דוד אלעזר: לכן אני מתחבר לדבריה של חברת הכנסת שלעבר.

<דוד אלעזר: התכנית הזאת, צריך לבחון אותה מחדש וזה בכלל לא נתון לשאלה.

<דוד אלעזר: חובה כי אחרת בעוד כמה שנים מבקר המדינה יצטרך לחקור עוד פעם.

<דוד אלעזר: לשם מה צריך להקים עכשיו מנגנון חדש?

<דוד אלעזר: יש מנגנונים קיימים שפועלים.

<דוד אלעזר: למה אנחנו מתעלמים מהרשויות שהתושבים האלה הם תושבי הרשות?

<דוד אלעזר: הכול צריך להיות באמצעות הרשות ולא להקים עכשיו מנגנונים שיושבים במזגנים למעלה ולא מכירים את הדברים בשטח.

<דוד אלעזר: אני חושב שהתכנית הזאת הייתה החלטה פוליטית.

<דוד אלעזר: היא החלטה פוליטית של השרה הקודמת, סופה לנדבר.

<דוד אלעזר: את הדברים האלה צריך להגיד.

<דוד אלעזר: זאת החלטה פוליטית שלא שיתפה – וצריך להגיד את האמת – לא את הארגונים שעובדים עם הקהילה ולא את העמותות שפועלות כבר שנים ויש המון הצלחות.

<דוד אלעזר: למה אנחנו לא מדברים על הצלחות?

<דוד אלעזר: למה כל הזמן מדברים על כישלונות?

<דוד אלעזר: יושב כאן מנכ"ל משרד הקליטה לשעבר ואני חושב שבמשרד עבדו עם הקהילה במשך שנים.

<דוד אלעזר: אני הייתי רוצה שיבדקו בתוך המשרד כמה מבני הקהילה עובדים בו כשהם עובדים מן המניין ולא עובדי קבלן.

<דוד אלעזר: משרד הקליטה מעסיק באמצעות פרויקטים באמצעות קבלן עובדים שהם בעלי תארים - אני יכול לציין את עובדי מוקד הקליטה ב-22 הרשויות – והם עובדים כבר שנים, משרד הקליטה מעסיק אותם, בעבודה קבלנית.

<דוד אלעזר: אם כן, קודם כל תבדקו בבית ולא תטיפו לנו מוסר איך משרדים אחרים צריכים לפעול.

<דוד אלעזר: זה דבר שצריך לבדוק אותו.

<דוד אלעזר: אני רוצה לומר משהו לגבי מה שקרה אתמול בערב.

<דוד אלעזר: אני גר ברחובות ואני חושב שלפני שאנשים נותנים את דעתם, צריך לבדוק את הדברים.

<דוד אלעזר: אם אני רוצה להשתלב כמו שצריך בחברה, אני רוצה קודם כל להיות חזק.

<דוד אלעזר: אני לא צריך ללכת לבקש שישלבו אותי אלא שיבואו אלי.

<דוד אלעזר: אם כן, קודם כל אני רוצה להיות חזק.

<דוד אלעזר: אני שומע אנשים אומרים: נלך אליהם כדי שיקבלו אותנו.

<דוד אלעזר: כל הזמן המצב הוא חד-כיווני.

<דוד אלעזר: אני לא צריך.

<דוד אלעזר: אני למדתי בכיתה בה היו רק יוצאי אתיופיה וברוך השם לא הלכתי לאיבוד ואני בסדר גמור.

<דוד אלעזר: היום אני מנהל מחלקה בעיריית רחובות.

<דוד אלעזר: לא הלכתי לאיבוד והכול בסדר.

<דוד אלעזר: לגבי כל אלה שמציינים את הגטאות, אני אומר לכם שאני גם שלחתי את הבן שלי שנולד כאן לחוג לכדורגל שיש בו רק אתיופים.

<דוד אלעזר: תפסיקו לדבר שטויות.

<דוד אלעזר: אני אומר לכם, אני בא מהשטח.

<דוד אלעזר: אף אחד לא מכתיב לאף אחד לאן ללכת.

<דוד אלעזר: כל הורה בוחר לאן ללכת והוא הולך למקום שמתאים לו.

<דוד אלעזר: תפסיקו עם הדבר הזה.

<דוד אלעזר: אני אסיים במשפט אחרון.

<דוד אלעזר: אני שומע את חברת הכנסת לשעבר פנינה מדברת הרבה על הדרך החדשה ואני שומע אותה.

<דוד אלעזר: אסור לבלבל את הציבור.

<דוד אלעזר: את מדברת על פינוי-בינוי אבל זה לא צריך להיות כלפי יוצאי אתיופיה בלבד.

<דוד אלעזר: פינוי-בינוי, יש אשכולות שצריך לעשות ברמה הארצית ואני יודע שהנושא של הדיור הוא בראש העדיפות של הממשלה הזאת.

<דוד אלעזר: לכן, זה לא צריך להיות משהו מיוחד ליוצאי אתיופיה.

<דוד אלעזר: אני מזמין את כולם, לפני שאתם מקבלים החלטות, לרדת לשטח - יושב ראש הוועדה הספיק בזמן הקצר לעשות סיור בשטח ואני מברך על כך – כדי לראות איזה דברים נעשים.

<דוד אלעזר: אתם צריכים לראות כי אם הדברים האלה לא יהיו, מי יעשה אותם?

<דוד אלעזר: אני אומר לכם, לכל הפוליטיקאים למיניהם, תפסיקו לעשות הכללות.

<דוד אלעזר: יש דברים שעובדים ודברו לפעמים גם על דברים חיוביים.

<דוד אלעזר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך כמנהל מחלקת קליטה.

אברהם נגוסה: איך קרה שהפרידו את הילדים האלה, כפי שראינו בכתבות?

<דוד אלעזר: אני באופן אישי לא ראיתי את הכתבה כי הייתי במקום אחר אבל ראיתי בכתובים.

<דוד אלעזר: אני חושב שאנחנו צריכים לעשות הפרדה.

<דוד אלעזר: הממסד במקרה הזה הוא לא מי שעשה את זה אלא אלה אנשים פרטיים שהפעילו לחץ על מנהל מתנ"ס כדי שאם הילדים שלהם לא יהיו במסגרת נפרדת, הם פשוט לא ירשמו את הילדים למתנ"ס.

<דוד אלעזר: אתם צריכים להבין שהמתנ"סים היום הם גוף עסקי ולא כפי שהיו פעם.

<דוד אלעזר: כדי לקבל את המשאבים שלהם, הוא נכנע ללחץ של הגורמים האלה.

<דוד אלעזר: זה מה שאני מכיר מקרוב.

<דוד אלעזר: לכן לומר על העיריות ועל הרשויות שעושות המון ולעשות הכללות, צריך להפסיק את זה.

<דוד אלעזר: אני רוצה להתייחס לדבר נוסף.

<דוד אלעזר: חברים, בני הקהילה שלנו גם קיבלו משכנתאות וגם אני קיבלתי מלגות לסטודנטים, רק ליוצאי אתיופיה.

<דוד אלעזר: מעניין, כשמשהו טוב, פתאום שותקים.

<דוד אלעזר: צריך לעשות הפרדה ולדבר עניינית ולא פוליטיקה.

<זיוה מקונן דגו: אנחנו מדברים על מסגרת ציבורית ועל מדיניות.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: אני אנסה לקצר כי אני יודעת שיש הרבה אנשים שרוצים לדבר.

קסניה סבטלובה: כרגע אנחנו כאן שלושה חברי כנסת אבל היו כאן גם נוספים וכולנו עולים, לא חדשים, אבל עולים וזה משהו שמאוד מייצג ומאוד חשוב בחברה הישראלית.

קסניה סבטלובה: חשוב להבין שכולנו באנו ממקומות שונים כך שזה באמת מדגם מייצג של החברה הישראלית.

קסניה סבטלובה: ככאלה יש לנו גם חוויות משותפות על דברים שעברנו.

קסניה סבטלובה: למרות שבאנו ממקומות שונים, יש לנו הרבה דברים שמאחדים אותנו כאן, במקום בו אנחנו נמצאים כיום.

קסניה סבטלובה: אני אישית הזדע

קסניה סבטלובה: זעתי מהכתבה ששודרה בערוץ 10 ובערוץ 2 על ההפרדה ברחובות של הילדים במתנ"סים ואתה צודק לגמרי כשאמרת שאלה אנשים פרטיים.

קסניה סבטלובה: נכון.

קסניה סבטלובה: מדובר באנשים פרטיים.

קסניה סבטלובה: מדוע אנשים פרטיים בכלל עולה להם מחשבה כזאת בראש לבדל ולהפריד בין ילדים מהסוג הזה לילדים מהסוג האחר?

<דוד אלעזר: זה בחינוך של האנשים.

קסניה סבטלובה: זה בחינוך של האנשים כי המדינה מפרידה במהלך שנים בין ילדים כאלה לילדים אחרים.

קסניה סבטלובה: גם אני הייתי עולה חדשה.

קסניה סבטלובה: הגעתי בגיל 14 ולא ידעתי מילה עברית.

קסניה סבטלובה: הכניסו אותי לאיזשהו בית ספר בו הייתה כיתת עולות ואחרי חצי שנה התחילו לשלב אותנו בכיתות של צברים ותוך שנה כולנו היינו בתוך המערכת והיינו עמוק עמוק במערכת וכיתת העולים פוזרה.

קסניה סבטלובה: הייתי יחד עם יושב ראש הוועדה בסיור במבשרת ציון, ממנו למדנו והשכלנו מאוד.

קסניה סבטלובה: אני חייבת לומר לכם שבעיני זאת תמונה עגומה מאוד וזאת תעודת עניות לחברה הישראלית.

קסניה סבטלובה: אנשים חיים 10 ו-12 שנים במדינת ישראל ועדיין הם נמצאים, מאיזושהי סיבה, במרכז קליטה שאמור לשרת אותם שלוש שנים ולעזור להם להשתלב בתוך החיים הישראליים ולהיות כמו כל אחד אחר.

קסניה סבטלובה: יש כאן הרבה מאוד סיבות למה לא.

קסניה סבטלובה: יש אנשים שלדעתי, ומההיכרות שלי את בני העדה האתיופית ואני מכירה רבים ויש לי גם חברים אתם אני מדברת ורבים אומרים שהם מפחדים מהגזענות, מאותה גזענות אותה פוגשים ברחובות העיר רחובות וראשון לציון ומקומות אחרים.

קסניה סבטלובה: הכול מתחיל מכאן.

קסניה סבטלובה: רבותיי, הכול מתחיל מהבית הזה.

קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים לפעול להפסיק את המשך הבידול של יוצאי אתיופיה, והלשון שלי לא מרשה לי לומר אתיופים או רוסים או אמריקאים או ארגנטינאים כי אנחנו ישראלים יוצאי רוסיה, אנחנו ישראלים יוצאי אוקראינה, אנחנו ישראלים יוצאי אתיופיה.

קסניה סבטלובה: בעניין הזה אני לגמרי עם חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים להוות דוגמה לכל השאר כדי שאזרחים, כמו האזרחים האלה – שהייתי באמת רוצה להסתכל להם בעיניים ולשאול אותם כיצד ומדוע חברה שחוותה גזענות כל כך קשה, אנטישמיות, השמדה של העם שלנו - יכולים להסתכל בעיניים למישהו, לילד או למבוגר, ולומר לילד שהוא יהיה בכיתה אחרת, שהוא לא מספיק טוב, שהוא צריך טיפול מיוחד.

קסניה סבטלובה: כן צריך טיפול מיוחד אבל אסור לבדל ואסור להנציח את הבידול הזה.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שזאת מגמה מאוד רעה וזו רעה חולה בתוך החברה שלנו.

קסניה סבטלובה: אם אנחנו נוכל לשלב תשומת לב מיוחדת וטיפול לצרכים מיוחדים יחד עם אינטגרציה ושילוב, כן נעלה על דרך נכונה ולא נלך לפתרונות שהם שחור-לבן.

קסניה סבטלובה: להפסיק את התכניות הקיימות, להרוס את כל מה שיש, שלא להתייחס לכל מה שנעשה קודם ופשוט לעבור לתכנית חדשה לגמרי.

קסניה סבטלובה: צריך לקחת את הדברים הטובים כמו שאמרת מהתכניות שהיו קיימות, כי יש הרבה דברים טובים וחיוביים מאוד – בלימוד שפה, באינטגרציה – אבל להעמיק אותם ולהביא אותם לכך שכולנו נהווה כאן גוף אחד ועם אחד ולא כמו שאמר נשיא המדינה ראובן ריבלין, להנציח את השבטיות שבינינו כי בעיני זה הדבר המסוכן ביותר בחברה הישראלית.

קסניה סבטלובה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מנכ"ל משרד העלייה והקליטה לשעבר, מר עודד פורר.

עודד פורר: תודה רבה שהזמנת אותי לוועדה.

עודד פורר: אני שמח לראות כאן הרבה פרצופים שלא ראיתי מספר חודשים.

עודד פורר: אני רוצה לפתוח דווקא כן בעניין של רחובות, גם בהתייחסות למה שאמר דוד – וחלק מהדברים שהוא אמר הם ממש לא נכונים – ואני רוצה דווקא להתייחס למה שקרה ברחובות כי גם אני תושב העיר ואני חייב לומר שאני מכיר את העירייה ואני מכיר את העומד בראשה.

עודד פורר: העמידה הזאת של הכללה ולומר שהעיריות לא בסדר או ראשי העיר לא בסדר, במקרה הזה ממש לא נכונה.

עודד פורר: אני חושב שמה שאמר דוד משקף בדיוק את מה שבאים לתת לו מענה בדרך חדשה.

עודד פורר: מה הוא אמר?

עודד פורר: מנהל המתנ"ס, כדי לקבל את התקציבים, עשה מה שהוא צריך לעשות כי הוא צריך להראות איך הוא חי.

עודד פורר: כאן בדיוק אני מגיע לנקודה שעברה כחוט השני לאורך כל דיוני הוועדה והיא שצריך לעזור ולסייע למי שצריך ולא למצרכים עצמם.

עודד פורר: הרי אם למשל רעיון שעלה, ויכול להיות שהוא ייושם בתכנית, היו ואוצ'רים לאותם זכאים להשתתף בקייטנות, היו יכולים להירשם לאיזו קייטנה שהם רוצים.

עודד פורר: גם מינהל הסטודנטים לא אומר לך שאתה תירשם לכיתה כזו או אחרת אלא אתה הולך עם הוואוצ'ר הזה ונרשם לאיזו אוניברסיטה שאתה רוצה, כתוצאה מהזכאות שנתנו ולא משנה איזה משרד נתן אותה, אם נתן משרד הקליטה, החינוך או הכלכלה.

עודד פורר: אני חייב לומר לגבי התהליך עצמו.

עודד פורר: ממשלת ישראל, אני חושב שלא עשתה מעולם בגיבוש מדיניות, תהליך כל כך רחב וכל כך משתף שגם אתה לקחת בו חלק וגם אחרים לקחו בו חלק.

עודד פורר: ירדנו לשכונות ונפגשנו.

<דוד אלעזר: בשכונות לא הייתם.

עודד פורר: אתה אומר שלא היינו אבל אני אשלח לך את המפגשים המתועדים.

<דוד אלעזר: אני שם.

<דוד אלעזר: לא הייתם.

עודד פורר: אני מדבר על העובדות.

<דוד אלעזר: בשכונה ברחובות לא היית.

אברהם נגוסה: שמענו אותך ועכשיו רשות הדיבור היא של מר פורר.

עודד פורר: אני כמנכ"ל משרד, מנהלי אגפים בכירים ואחרים ונציגי הציבור ירדנו לשכונות והשתתפנו בעשרות מפגשים ואפשרנו לכל מי שרק רצה לדבר, כולל פגישות שנתבקשו שלא מן המניין שהתקיימו גם אצלי בלשכה.

עודד פורר: לא היה אחד שאמר שיש לו מה לומר ולא שמענו אותו.

עודד פורר: יכול להיות שלא הסכימו עם כולם וזה גם קורה.

עודד פורר: אני חייב לברך אותך על כך שקיבלת ניהול מחלקה בעירייה, לא ידעתי, לפני כן היית מנהל מוקד, ואני חושב שהתהליך הזה שבו העיריות קולטות את עובדי המוקדים הוא תהליך מבורך שאליו אנחנו דחפנו.

<דוד אלעזר: המשרד התעלם לגמרי.

עודד פורר: אם הם לא יאפשרו לי לדבר, אני יכול גם לא לדבר.

עודד פורר: אני מבקש שתאפשר לי לפחות לומר את דבריי גם אם לא נעים לכם לשמוע אותם.

עודד פורר: בנושא של ייצוג הולם, עובדי משרד הקליטה מן המניין עומדים בייצוג הולם.

עודד פורר: הבעיה בייצוג ההולם היא ברשויות המקומיות.

<קריאה: כמה עובדים כאלה יש במשרד?

אברהם נגוסה: אני קורא לך לסדר.

אברהם נגוסה: אם אתה רוצה לצאת, צא.

אברהם נגוסה: אל תפריעו כאן.

אברהם נגוסה: מתקיים דיון ענייני.

עודד פורר: אני אסיים בנושא הייצוג ההולם.

עודד פורר: בייצוג ההולם, הרשויות המקומיות הציגו כאן בוועדה בדיונים על ייצוג הולם את עובדי המוקדים כעובדים שלהן כדי להראות שהן עומדות בייצוג ההולם.

עודד פורר: אני חושב שראוי שהרשויות המקומיות יקלטו את העובדים שהן צריכות לקלוט.

עודד פורר: לעניין התכנית.

עודד פורר: כמו שאמרתי, הממשלה לא עשתה מעולם תכנית כל כך משתפת וגם מעולם לא הביאה החלטה כמו שאמורה להגיע שהיא החלטה שמדברת על עקרונות מדיניות וזאת התכנית.

עודד פורר: אגב, אפשר לראות אותה.

עודד פורר: כל מי שירצה להיכנס, יוכל לראות את התכנית הזאת.

עודד פורר: יכול להסכים אתה, יכול לא להסכים עם העקרונות אבל אלה עקרונות מדיניות שעל פיהם תצטרך להתנהל ממשלת ישראל וכל משרדי הממשלה כמו הצבא, משרד החינוך, משרד הביטחון, משטרת ישראל וכל שאר הגורמים שכולם היו שותפים.

עודד פורר: נציגי הציבור שלקחו חלק, היו נציגי ציבור שבחרה אותם השדולה בכנסת ועמדו בניגוד עניינים.

עודד פורר: אנחנו לא בחרנו אותם, לא שמנו וטו על איזשהו נציג ציבור.

עודד פורר: כל אחד מהם השתתף בכל הדיונים הפנימיים, דבר שגם הוא לא קרה באף ועדה, וזאת כדי להגיע לאיזה שהן אבני יסוד שהן אבני יסוד נכונות.

עודד פורר: היושב ראש של הוועדה אמר שהוא היה רוצה לראות ארבעה דברים שיבואו לידי ביטוי.

עודד פורר: אני חייב לומר שהתכנית הזאת תענה לך על ארבעת הדברים האלה.

עודד פורר: שיקוף הצרכים, הירידה כאן לשטח וההבנה של מה קורה בכל מקום, כולל התקציבים בכל המשרדים, נעשתה כאן עבודה חסרת תקדים והיא גם תמשיך להיעשות.

עודד פורר: נושא של האינטגרציה, זאת אבן היסוד הראשונה ואני חושב המשמעותית ביותר שמובאת באבני היסוד שמדברת על בידול מול שילוב והרצון לשלב קודם כל ורק במקרים קיצוניים לבדל.

עודד פורר: הסכמה של הציבור ושקיפות, כמו שאמרתי, עם נציגי הציבור ועם הפורום שלקח חלק בכל התהליכים.

עודד פורר: כל זה הופך את אבני היסוד לכאלה שכאן הנושא הרביעי עליו דיברת ואליו אני חושב תצטרך להתייחס הממשלה, לוחות הזמנים והתקציב.

עודד פורר: אני חושב שהממשלה ערוכה כדי לתקצב את מה שצריך ולקבוע את לוחות הזמנים שצריך.

עודד פורר: אני חייב לומר עוד שתי נקודות לסיכום.

עודד פורר: ההתייחסות בה חלק מהארגונים התייחסו ליוצאי אתיופיה, בין אם נולדו בארץ ובין אם עלו לפני חמש שנים, כאותו דבר – היא התייחסות לא נכונה.

עודד פורר: גם צה"ל מבין את זה ומבין שהוא חייב לשנות את התהליך הזה וזה חלק מהתהליכים שעברנו מול משרד הביטחון, מול ראש אכ"א לשעבר אלוף במילואים אורנה ברביבאי שלקחה את הנושא הזה כחלק בלתי נפרד וכחלק חשוב ששמה אותו בראש סדר העדיפויות.

עודד פורר: בסוף, בסוף, בסוף השאלה היא איך מפקחים שאבני היסוד האלה פשוט ייושמו במשרדים.

עודד פורר: אני אומר את זה לכם ואומר שאם לא יהיה מנגנון פיקוח במשרד ראש הממשלה – ולא במשרד הקליטה, ועל זה היה לי ויכוח עמוק עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה לשעבר הראל לוקר ובסוף משרד ראש הממשלה הבין שאין מנוס וכי צריך כאן מנגנון פיקוח רזה אבל שיוכל להרים טלפון למשרד החינוך למשל ולומר שמדברים ממשרד ראש הממשלה ולשאול האם התכנית הזאת משלבת או מבדלת, ואם היא תהיה תכנית מבדלת ולא יהיו הצדקות של שפה, של חסם מובנה או של צורך בתכנית מבדלת, לא יהיה תקצוב - בלי זה התכנית הזאת לא תעבור.

עודד פורר: אני מקווה שהיא תעבור כפי שהיא כי היא מהלך כל כך רחב שבהחלט ראוי שגם יגיע לכדי מימוש.

אברהם נגוסה: בנקודה הזאת אני רוצה לשאול שאלה.

אברהם נגוסה: האם יצירת מנגנון במשרד ראש הממשלה לא יהיה בידול רשמי?

עודד פורר: אם המנגנון יהיה מנגנון מפעיל, יש כאן בעיה, אבל אם המנגנון הוא מנגנון פיקוח, לא רק שלא יהיה כאן בידול אלא יהיה כאן שילוב.

עודד פורר: אם לא יהיה פיקוח על משרדי הממשלה האחרים, התכנית הזאת לא תקרה וכל משרד ימציא לעצמו את התכנית ויעשה מה שהוא רואה לנכון, ולא מתוך כוונה רעה, מתוך כוונה טובה, אבל לא תהיה אחיזה וראייה כוללת שמבינה מה עושה משרד הכלכלה, מה עושה משרד החינוך, מה עושה הצבא ומה עושה המשטרה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור למר רוני אקלה, מנכ"ל הפרויקט הלאומי ליוצאי אתיופיה.

<רוני אקלה: תודה רבה.

<רוני אקלה: אני חושב שאנחנו מדברים כותרות וסיסמאות.

<רוני אקלה: קצת מדאיג אותי שאין תקציב.

<רוני אקלה: אני יכול לומר לכם בנושא של דרך חדשה, לגבי ארבעת השאלות שאתה שאלת.

<רוני אקלה: האם זה משקף את כל הצרכים של הקהילה?

<רוני אקלה: התשובה היא לא.

<רוני אקלה: יש צרכים נוספים שצריכים להיכלל.

<רוני אקלה: אם רוצים לתת מענה הולם לכל הצרכים של הקהילה האתיופית, אם אנחנו מדברים על דרך חדשה, צריכות להיכלל התכניות הנוספות והדברים הנוספים שלא נכללים.

<רוני אקלה: אני זוכר במיוחד בתקופה של תכנית החומש, הצעקה הראשונה, הצעירים שצעקו, לגבי מענה לדיור.

<רוני אקלה: זה לא היה ואני גם לא רואה את זה בדרך חדשה, בכותרות כפי שהובאו כאן.

<רוני אקלה: הרבה פעמים אנשים מדברים על בידול ועל שילוב.

<רוני אקלה: רבותיי, אין דבר כזה זה של שחור ולבן אלא יש גם באמצע.

<רוני אקלה: צריך להתאים את כל הנושא ואת כל התכניות לקהילה האתיופית.

<רוני אקלה: זה צריך להיות בהתאמה.

<רוני אקלה: אם אנחנו לא עושים את זה בהתאמה, יכול להיות שזה יגרום נזק לדברים עליהם אנחנו מדברים כרגע.

<רוני אקלה: אם האנשים חושבים, בלי להגיע לשטח – וגם אני רואה את זה – ובלי להסתכל על מה שהשטח רוצה, כשאין הסכמה, הנושא עליו לא מסכימים לא נכנס לתכנית דבר שגורם להתמרמרות.

<רוני אקלה: זה נכון וזה גם מה שקורה עכשיו.

<רוני אקלה: אני כל הזמן בעד שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה, דבר שחייב להיות.

<רוני אקלה: אנחנו צריכים לעבוד עם משרדי הממשלה.

<רוני אקלה: אני עליתי לארץ ולא באתי להיות לבד אלא באתי לארץ אבותיי ואם באתי, אני צריך להשתלב במערכות כמו כולם.

<רוני אקלה: לא הכול שחור.

<רוני אקלה: תאמינו לי, יש עבודות שאני הייתי אחראי עליהן כמו מוקדי הקליטה אותם תכננו והם עשו עבודה חשובה מאוד.

<רוני אקלה: בזמנו אני הייתי רכז ארצי לתעסוקה ואנחנו עשינו עבודה מאוד חשובה בנושא הזה.

<רוני אקלה: רבותיי, בואו לא נאשים את האחרים.

<רוני אקלה: נסתכל על עצמנו, נעשה את העבודה בצורה מקצועית חשובה מאוד כדי שלא נגרום לבכי לדורות.

<רוני אקלה: אני רואה שיש כאלה שזורקים סיסמאות אבל אני מזהיר מפניהן.

<רוני אקלה: זה אומר שאנחנו פוגעים באנשים משום שמי שצריך לקבל את ההחלטה זה ההורה, זה הילד ולא אני.

<רוני אקלה: התפקיד שלי הוא להנגיש את הכלים כדי שיוכלו לקבל החלטות בעצמם.

<רוני אקלה: אם אני מקבל החלטה עבור אותה אוכלוסיית היעד, אני טועה ומטעה.

<רוני אקלה: לכן בנושא הזה צריך להיזהר.

<רוני אקלה: שאלת האם יש הסכמה בנושא של דרך חדשה.

<רוני אקלה: אני חושב שדרך חדשה צריכה לעבור כמה שיפוצים כדי שתהיה תכנית כוללת שתיתן מענה נכון.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור לנציגי הציבור שעבדו ביחד בתכנית הזאת.

אברהם נגוסה: לא כולם ידברו כי אין לנו זמן.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור לאברהם אדגה.

אברהם נגוסה: אני מבקש לקצר כי פנינה כבר אמרה את רוב הדברים.

<אברהם אדגה: אל דאגה.

<אברהם אדגה: אשתדל לקצר.

<אברהם אדגה: קודם כל, תודה רבה אדוני היושב ראש.

<אברהם אדגה: תרשו לי בבקשה בכמה מלים לסכם תקופה מאתגרת של שנה וחצי בהתנדבות.

<אברהם אדגה: אני מרגיש בהעברת השרביט היום שמהווה מעין סוף דרך.

<אברהם אדגה: אם נציגי הקהילה יקשיבו לי, יכול להיות שאני אשאיר כאן כמה טיפים שיוכלו לשמש אתכם.

<אברהם אדגה: ב-22 השנים האחרונות אני עובד הטכניון.

<אברהם אדגה: לפני שנה וחצי פנו אלי, כמו שפנו לחברים שלי, ואמרו לי שמינו אותנו לייצג את הקהילה.

<אברהם אדגה: אכן מאותו רגע אני יכול לומר, בצניעות, איבדתי כשלושים ימי עבודה לטובת הקהילה.

<אברהם אדגה: נראה לי שזה די מקובל.

<אברהם אדגה: אני מרגיש שמרגע שהוועדה מקבלת את התכנית עם כל ההערות שעולות כאן בדיון, זאת העברת שרביט מאוד מכובדת למעני כדי שאני אמשיך, כמו יתר חבריי, להיעלם למקום ממנו באנו.

<אברהם אדגה: אני אישית מאוד מתגעגע לימים הקודמים.

<אברהם אדגה: ישבנו עם נציגי משרד החינוך, הביטחון, הצבא, הכלכלה, הרווחה, הבריאות, השיכון, ביטחון פנים והרשות המקומית.

<אברהם אדגה: כנ"ל גם עם נציבות שירות המדינה.

<אברהם אדגה: אני יכול לומר לעצמי שהתוודעתי להרבה מאוד עוולות שנעשות לקהילה הזאת ברמה זו או אחרת.

<אברהם אדגה: לא יכולנו לרדת לעומקן של הבעיות.

<אברהם אדגה: היו מספיק אנשים מתוך המשרדים שבאו עם פנס והאירו כל מנהרה וכל פינה חשוכה כדי שנוכל לפתוח את העיניים ולראות אותם כמה שניתן.

<אברהם אדגה: הדרך החדשה היא לא הפתרון האולטימטיבי לפתור את הבעיות של הקהילה.

<אברהם אדגה: היא בעצם עסקה במשרדים שציינתי אבל המדינה היא לא המשרדים שציינתי ולא כל העבודה נעשתה לעומקה בכל אחד מהמשרדים הללו.

<אברהם אדגה: אני רואה לנכון לומר את הדברים הבאים.

<אברהם אדגה: תתעלו בבקשה מעל המחלוקת הפנימית ביניכם, תבחרו את האנשים שיודעים לעבוד עם משרדי הממשלה, מה שנקרא עם הפקידים.

<אברהם אדגה: השפה היא שונה, השפה היא לא שפה של אנשים רגילים.

<אברהם אדגה: ברגע שתדעו את השפה את פקידי המדינה, תוכלו גם להועיל לעצמכם ולקהילה עצמה.

<אברהם אדגה: זה מאוד חשוב ומי שרוצה באמת להקשיב למה שאמרתי כרגע יכול לעשות שירות טוב לקהילתו.

<אברהם אדגה: הדבר הנוסף שאני יכול לומר לכם ושבתקופה הזאת ראיתי לנכון לציין אותו הוא שאם לא יהיה תקציב למה שנעשה במובן כלשהו – מי שהכיר את החומש, אני לא הכרתי אבל סיפרו לי עליה די הרבה – לקושש עצים זאת בעיה קשה מאוד.

<אברהם אדגה: תדאגו שתהיה הקצבה הולמת כבר עכשיו ותלמדו מקבוצות מיעוט אחרות שיודעות לגייס מיליארדים בשנת התקציב הנדונה.

<אברהם אדגה: אני אוסיף עוד נקודה.

<אברהם אדגה: אכן כן, בנושא הזה של העברת השרביט ממשרד הקליטה למשרד ראש הממשלה, היה דיון נוקב, דיון בו העמקנו ימים ולילות.

<אברהם אדגה: לרוב הייתה מחלוקת מאוד מאוד עמוקה גם בינינו אבל תמיד צריך לשים את הדברים על המאזניים ולראות לאן נוטה האמת.

<אברהם אדגה: האמת אומרת את הדבר הבא: אם משאירים היום את הדברים אמורפיים מבלי שיהיה פיקוח אמיתי – מי שאמר חומש ב' או תכניות אחרות, זה מה שבעצם נקבל.

<אברהם אדגה: חובה שיהיה גוף מפקח שיהיה במשרד ראש הממשלה ותפקידו של ראש הממשלה הוא מעל כל המשרדים.

<אברהם אדגה: מנכ"ל משרד ראש הממשלה – זה אני מנדב לכם כי שמעתי את זה הרבה פעמים – הוא מנכ"ל המנכ"לים.

<אברהם אדגה: זאת אומרת, הוא מסוגל להרים טלפון לכל אחד אחר ולתת הוראה.

<אברהם אדגה: לכן בחרנו את המשרד הזה לאחר מריבות רבות כדי שייקח על עצמו ותחת כנפיו יהיה הפיקוח הזה.

<אברהם אדגה: אני רוצה שתקשיבו למה שאני אומר.

<אברהם אדגה: תדאגו שכל תכנית וכל תקציב יהיה מפוקח על ידי גוף אובייקטיבי.

<אברהם אדגה: לא כל משרד מפקח על עצמו ולא כל גוף שפיקח או נתן דפים צבעוניים עם גרפים מאוד יפים ימשיך לפקח.

<אברהם אדגה: תדאגו שגוף שלא עבד אתנו, שלא הכיר אותנו, שהוא מה שנקרא דף חלק בתול, יהיה זה שיפקח כדי שהעבודה תהיה אובייקטיבית.

<אברהם אדגה: תנו לי לסכם את דבריי ולומר תודה על האפשרות שניתנה לי.

<אברהם אדגה: לקחתי אותה כמו יתר חבריי ואני מודה בשם כל החברים שלי על ההתגייסות.

<אברהם אדגה: אני רוצה לציין את איציק דסה שיושב לידי, שישב במשרד הכלכלה וישב בשולחנות העגולים, את אבטבו שיושב שם ביציע, שהוא קצין בדימוס ולקח את הביטחון, את קארין שיושבת מאחור והיא בעצם מה שנקרא הנפש החיה מאחורי נציגי הציבור, היא ריכזה את כל הדברים וישבה במשרד הבריאות, את ד"ר שמחה שלא נוכחת היום בגלל סיבות אחרות, את אשר שתקופה ארוכה מאוד היה ובגלל נסיבות שלו לא המשיך אתנו, ואת פנינה שהובילה את כל המהלך.

<אברהם אדגה: אלה הנשמות הפועלות מאחורי הדברים.

<אברהם אדגה: תודה.

<אברהם אדגה: אני מודה לכם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים בקרוב לסיים את הדיון, אבל לפני כן אודי צריך לסכם ולהתייחס לכמה דברים שנאמרו כאן.

אברהם נגוסה: כמה פעמים במהלך הדיון עלה העניין של השלטון המקומי.

אברהם נגוסה: נמצאת כאן נציגת מרכז השלטון המקומי, לה אני נותן עכשיו את רשות הדיבור.

<רות דיין מדר: בקיצור רב.

<רות דיין מדר: אני רוצה לציין שמרכז השלטון המקומי היה חבר בוועדה העליונה שדנה בתכנית החדשה וגם אנשי מקצוע מהרשויות המקומיות ישבו בוועדות המקצועיות, כך שלאורך כל הדרך הייתה נציגות של השלטון המקומי.

<רות דיין מדר: אנחנו רואים חשיבות רבה וגדולה בנושא הזה.

<רות דיין מדר: הייתי מבקשת לומר משפט לגבי מנגנון היישום.

<רות דיין מדר: השלטון המקומי, כמו שנאמר, התושבים נמצאים אצלו, הוא יודע מה הצרכים, אנחנו רואים שיש חשיבות גדולה שהרשות המקומית תבנה תכנית עבודה לאחר מיפוי שהיא תבצע, תראה מה הצרכים שלה בתחום של חינוך, תרבות, ספורט, בריאות, תעסוקה, רווחה, כל התחומים, תגיש תכנית למשרדי הממשלה הרלוונטיים ותבצע את התכנית הזאת.

<רות דיין מדר: אני מאמינה שזאת הדרך הנכונה, גם כדי לוודא ביצוע, גם כדי שלא יהיו קבלנים בדרך וגם כדי שניתן יהיה לפקח על התכניות האלה עם מדדי בקרה אמיתיים.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מנכ"לית עמותת פידל, מיכל אברה.

<מיכל אברה סמואל: תודה.

<מיכל אברה סמואל: אני מבקשת לעשות הבחנה בין התכניות הפורמליות שהמערכת מחויבת להוביל ולהגיע לתוצאות לבין התכניות הבלתי פורמליות, שם חייבים מעטפת וחייבים סיוע בכל התכניות הנוספות.

<מיכל אברה סמואל: הדבר הנוסף שאני מבקשת לשים על השולחן הוא נושא של שקיפות לגבי מה שהולך להיות בהמשך הדרך.

<מיכל אברה סמואל: השקיפות היא דבר חשוב.

<מיכל אברה סמואל: כל זה לא יהיה בר השגה, אם אנחנו לא ניתן יעדים מאוד ברורים להישגיות ולהצלחה.

<מיכל אברה סמואל: אלה דברים שחייבים לתת מענה עליהם.

<מיכל אברה סמואל: אלה הדברים בקצרה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: דוד מהרט, מנהל מרכז ההיגוי.

<דוד מהרט: תודה.

<דוד מהרט: לאבני היסוד כפי שהוצגו.

<דוד מהרט: אני רוצה לומר שגזענות, הנושא של אפליה וכולי, מטופל באמצעות מנגנוני ענישה וכולי.

<דוד מהרט: אני מאמין שאנשים לא נולדו גזענים אלא הפכו אותם לכאלה ולכן אני חושב שצריך במקביל ליצור מנגנון שמחנך לאי גזענות.

<דוד מהרט: הדבר השני שאני רוצה להציע הוא לגבי סגרגציה לאינטגרציה.

<דוד מהרט: שאלת האינטגרציה היא עם מי עושים את האינטגרציה, מי הם הילדים שלא מבני הקהילה שישבו עם בני הקהילה, האם יביאו את החלקים החלשים של החברה הישראלית כדי שישבו ביחד.

<דוד מהרט: השאלה השנייה שאני שואל היא מי מממן את הילדים האלה כדי שיבואו לשבת עם ילדים בני הקהילה.

<דוד מהרט: לכן אני מציע את המודל שהוא האמצע והוא מודל נוסף שלדעתי הוא המודל הפרטני.

<דוד מהרט: מנגנון של מודל פרטני.

<דוד מהרט: הזכירו כאן את השובר.

<דוד מהרט: אני מוכן להציג, אם תרצה באחת ההזדמנויות, את המודל הזה ואיך הוא צריך לעבוד.

<דוד מהרט: תראו, מדברים על פערים.

<דוד מהרט: כאשר מדברים על פערים, בדרך כלל מדברים על פערים בחינוך אבל אני רוצה להגיד שיש גם פערים בתחום הכלכלי ואנחנו יודעים מה ההשלכות של הפערים הכלכליים בתחום הבריאות ובתחום החינוך.

<דוד מהרט: הפער הוא של 5,000 שקלים בחודש למשפחה.

<דוד מהרט: בדבר הזה צריך לטפל.

<דוד מהרט: אני בעד המנגנון עליו דובר לפיו יראו האם התכניות עומדות ביעדים וכולי, אבל בסופו של דבר השאלה הגדולה היא האם תהיה הלימה בין השקף שראינו כאבני יסוד לבין התכניות שיהיו בפועל ואיך אנחנו מבטיחים שתהיה הלימה.

<דוד מהרט: בעיני זה מאוד חשוב, החיבור בין הדברים האלה.

<דוד מהרט: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור לשושנה בן-דור, מנכ"לית ארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה.

<שושנה בן דור: אני אגיד שאני קצת מופתעת מהדיון היום .

<שושנה בן דור: חשבתי שכבר עברנו את הדיון באבני היסוד.

<שושנה בן דור: עשיתי שיעורי בית לגבי התכנית שכולנו קיבלנו ובאתי מוכנה לדבר על התכנית הזאת.

<שושנה בן דור: לא על אבני היסוד אלא על התכנית הזאת.

אברהם נגוסה: אודי אמר שאין תכנית אלא יש רק אבני יסוד.

<קריאה: המשרדים עובדים.

<קריאה: זה לא נכון.

<קריאה: הם יציגו את הדברים.

אברהם נגוסה: השלב הבא יהיה דיון על התכניות.

<שושנה בן דור: אני רוצה לומר שגם בשולחנות העגולים, אני זוכרת שמה שהיה זה שהיה דיון מאוד דומה לדיון שניהלנו היום.

<שושנה בן דור: אני ישבתי בחינוך ולכן אני לא מדברת על שום דבר אחר כי רק את החינוך אני מכירה.

<שושנה בן דור: אז אמרו שמחזירים את בניית התכנית הספציפית למשרדי הממשלה.

<שושנה בן דור: יש הרבה דברים שנלמדו בשטח ואני חושבת שמה שנלמד בשטח בשנים רבות, גם אנשים שעשו את הדברים בשטח צריכים להיות חלק מבניית התכניות הספציפיות.

<שושנה בן דור: אני יכולה לציין מספר נקודות אבל בגלל קוצר הזמן אני אומר שמכל 12 העמודים שראיתי, מה שחסר לי כאן עם כל העקרונות זה ה-איך.

<שושנה בן דור: איך לעשות, איך למדוד.

<שושנה בן דור: כאשר מדובר על הנושא של שפה, וכולם יודעים שאני מדברת הרבה על הנושא הזה, ובכיתת האם עדיין רואים שיש פערים אצל חלק מהתלמידים, איך מבטיחים שבהתאם לצרכים של הילדים השפה תהיה באותה רמה.

<שושנה בן דור: אני היום לא בטוחה שאנחנו צריכים לדבר על מדדים מותאמים, כפי שהופיע במסמך, אלא אני חושבת שהמדדים צריכים להיות אותם מדדים לכל ילדי ישראל.

<אהוד פראוור: נכון.

<שושנה בן דור: כולל יוצאי אתיופיה.

<שושנה בן דור: גם כשאני רואה דוגמה אחרת, כאשר אנחנו מדברים על שילוב מול בידול, מאוד יפה שמדברים על הכנסת נושא המורשת, אבל מדברים על יחידה על מורשת יהודי אתיופיה.

<שושנה בן דור: המורשת של יהודי אתיופיה, בין שמדובר בהיסטוריה, בין שמדובר בתחומים אחרים, צריכה להיות חלק מתכנית הלימודים של כל ילדי ישראל.

<שושנה בן דור: לסיכום.

<שושנה בן דור: אני חושבת שצריכים עכשיו להתחיל לדבר על איך מבצעים את התכניות ולא רק על העקרונות שבאבני היסוד.

אברהם נגוסה: הדובר האחרון שלנו הוא בעניין יזמות עסקית, יצחק אהרן.

<יצחק אהרון: אני הדובר האחרון ואני מקווה שאני גם החביב.

<יצחק אהרון: ברשותך היושב ראש, אני מבקש לדבר על נושא שלדעתנו לא עלה ונדרש בדיונים על הדרך החדשה וזה נושא של יזמות עסקית בקרב הקהילה.

אברהם נגוסה: בשבוע הבא אנחנו נקיים דיון ספציפי בנושא ואתה תוזמן אליו.

אברהם נגוסה: יום שלישי ב-2:00.

<יצחק אהרון: מצוין.

<יצחק אהרון: יכול להיות שבאמת ענית לי.

<יצחק אהרון: ברשותך אני אומר דעה קצרה, גם בשם החבר'ה אצלנו בנושא של הדרך החדשה.

<יצחק אהרון: קודם כל, אנחנו מבקשים להיזהר מכל מה שקורה ולא לשפוך את התינוק עם המים.

<יצחק אהרון: יכול להיות שבאמת התכנית היא תכנית מצוינת וטובה, אבל יחד עם זאת יש אולי תכניות קיימות וצריך לראות איך עושים את זה בצורה הדרגתית ונכונה.

<יצחק אהרון: יש גם הצלחות.

<יצחק אהרון: בנושא של יזמות עסקית, למעלה מ-1,300 עסקים שמשלמים כסף לפרנג'ים עובדים שלהם.

<יצחק אהרון: אנחנו מאמינים שבעלי עסקים כאלה משדרים לא רק מסר חברתי אלא גם כלכלי נכון.

<יצחק אהרון: אנחנו חושבים שיש דגש וחשיבות דווקא לתקצב ולטפח את הנושא הזה.

<יצחק אהרון: לדעתנו, יסכים אתי אולי איציק, שהנושא הזה לא עלה כנדרש ליד השולחן והיינו מבקשים שהנושא הזה יטופל בצורה טובה.

אברהם נגוסה: איציק, אנחנו מזמינים אותך לדיון שיתקיים בשבוע הבא.

<איציק דסה: אני לא יודע אם אני רוצה לבוא עוד פעם כי כל פעם שאני בא לכאן, אני לא מדבר.

אברהם נגוסה: אתה ויתרת.

אברהם נגוסה: שלחת לנו פתק ואמרת שאברהם אדגה ידבר ולכן אני נתתי לו לדבר בשמכם.

אברהם נגוסה: אי אפשר לתת את רשות הדיבור לכל נציגי הציבור.

אברהם נגוסה: פנינה ואדגה דיברו.

אברהם נגוסה: אתה ויתרת.

אברהם נגוסה: אתה היית ברשימה אבל ויתרת.

<איציק דסה: רק משפט אחד.

<איציק דסה: הביקורת היא חשובה.

<איציק דסה: אם הדיון בנושא היזמות העסקית יעלה בשבוע הבא, אין בעיה להתייחס לכך.

<איציק דסה: אני רק אומר שאני חושב שיהיה הוגן שכאשר אנחנו מבקרים את מה שנעשה, נעשה את זה מתוך אחריות אחרי שבדקנו ואחרי שלמדנו.

<איציק דסה: אני כן ציפיתי שאנשים שבאו לכאן למדו את החומר ובאו להעיר הערות ענייניות כדי שנוכל ללמוד, לקחת אותן לתשומת לבנו ונעשה שיעורי בית לאחר מכן.

<רוני אקלה: למדנו.

<רוני אקלה: קראתי את החומר ואני מכיר את הקהילה מבפנים.

<רוני אקלה: קראתי את החומר טוב טוב.

<רוני אקלה: במנגנוני יישום, אי אפשר ליישם אותה.

<רוני אקלה: אני יודע טוב ממנו כי אני מכיר את הקהילה.

אברהם נגוסה: אודי יסכם ויתייחס לדברים שעלו כאן.

<קריאה: אני ביקשתי את רשות הדיבור.

אברהם נגוסה: אני יודע.

אברהם נגוסה: בשבוע הבא אנחנו מקיימים דיון ואתה תוכל להתייחס.

<קריאה: הבעיה היא אצל אודי ולא אצל המדינה.

<קריאה: אתה נכשלת.

<קריאה: מבקר המדינה ביקר אותך.

<קריאה: במדינה מתוקנת, היית צריך להתפטר מהתפקיד שלך ולעזוב את המקום אבל כאשר מדובר על אתיופים, זה בסדר.

אברהם נגוסה: אודי יתייחס ולאחר מכן אני אסכם את המפגש.

<אהוד פראוור: הדיון היום עסק באבני היסוד.

<אהוד פראוור: אני חושב שהיה חשוב שהוא יתקיים.

<אהוד פראוור: אני חושב שנשמע כאן כל טווח הדעות לגבי סגרגציה ואינטגרציה ומה שבשניהם.

<אהוד פראוור: היכן אנחנו נמצאים.

<אהוד פראוור: משרד הקליטה, עת סיים את העבודה פחות או יותר לפני הבחירות יחד עם המשרדים, יחד עם נציגי הציבור, השלימו כשבעים אחוזים מהעבודה.

<אהוד פראוור: הגענו לכיוונים ולא למשהו שהוא יותר קונקרטי.

<אהוד פראוור: נשארה הדרך ולכן ביקשנו מנציגי הציבור להמשיך לעבוד אתנו, כדי לא להתחיל מהתחלה, כדי לא להמציא גלגלים מחדש.

<אהוד פראוור: ביקשנו להמשיך ולהביא את הדברים שהיו בשבעים אחוזים דרך למסמך גמור.

<אהוד פראוור: אני חושב שזאת קבוצה שעבדה קשה, למדה או לומדת ויודעת את השפה הממשלתית שהיא לא פשוטה וכל החבורה הזאת עשתה עבודה ראויה להערכה.

<אהוד פראוור: את זה צריך להגיד ואני לא חושב שזה נאמר כאן מספיק.

<אהוד פראוור: זה נכון לגבי אברהם, איציק, אבטמו, קארין, שמחה שאיננה כאן היום, ופנינה שהשקיעה לילות וימים.

<אהוד פראוור: צריך להגיד שהתכנית לא נסגרת בזה.

<אהוד פראוור: זאת אומרת, מה שיש כרגע, זה משהו שמשרדים העבירו דרך פילטר של קולות ציבוריים אבל בבירור לא כל הקולות הציבוריים.

<אהוד פראוור: זה ברור לכולנו.

<אהוד פראוור: לכן השלב הבא הוא שהתכניות האלה יוצאות לעוד סבב אחד של היוועצות.

<אהוד פראוור: צריך להגיד דבר אחד.

<אהוד פראוור: דרך חדשה היא לא הדרך כדי לדון בדרך עד אין קץ.

<אהוד פראוור: הדיון הזה צריך להסתכם במהלך הקיץ כי אחרת נהיה כמעט שנתיים בדיונים.

<אהוד פראוור: זה לא יכול להימשך יותר.

<אהוד פראוור: צריך גם לתהליך של הדיאלוג לשים מסגרת של זמן ובסופו תצטרך הממשלה לקבל החלטות.

<אהוד פראוור: אני מסכים עם זיוה, עדיף היה בלי מנגנון, אבל אחרי דוח המבקר, שינוי כזה, בלי שיפקח עליו מישהו שיראה שזה קורה, זה תהליך שקשה להגיד שיש מאחוריו אחריות ציבורית.

<אהוד פראוור: משרד ראש הממשלה לא מנהל תהליכים אלא הוא מנהל עבודות מטה שמתחילות ומסתיימות.

<אהוד פראוור: לכן אם מישהו רוצה, כשאנחנו במשרד רוצים, לנהל תהליך – וכאן יש תהליך של העברה ממצב א' למצב ב' – צריך לזה אנשים.

<אהוד פראוור: בכל תחום שאנחנו מנהלים מהלך, זה לא בשגרת העבודה של משרד ראש הממשלה.

<אהוד פראוור: ניקח לדוגמה את הסייבר, כדי שזה יהיה באזור אחר לגמרי ממה שחושבים.

<אהוד פראוור: ברור לנו שזה צריך להיות גוף קטן יחסית, ברור לנו שהתכלית שלו היא לנהל מעבר וברור לנו שהתכלית שלו היא לשמר את זה שהקולות של הקהילה ימשיכו להישמע.

<אהוד פראוור: אני חושב שבלי זה, דרך חדשה היא תכנית שקשה מאוד להבטיח שהיא תעשה משהו.

<אהוד פראוור: צריך לומר שקיים נושא אחד שאנחנו עובדים עליו ועדיין לא הגענו לתוצאות שאני יכול להגיד שסיימנו אותן, וזה נושא הדיון.

<אהוד פראוור: הוא נמצא בדיונים מאוד מאוד אינטנסיביים.

<אהוד פראוור: הזכרת את זה ואתה צודק.

<אהוד פראוור: אני מקווה מאוד שנגיע לכיוונים שייתנו איזשהו מענה יותר טוב ממה שקיים היום, אולי הרבה יותר טוב, לסוגיות המורכבות האלה.

<אהוד פראוור: צריך גם לומר תודה, והיא לא נאמרה כאן, למשרד הקליטה על דרך ארוכה והובלה מאוד מאוד קשה, וצריך להגיד תודה לנציגי משרדי הממשלה שבפעם הראשונה נחשפו לתהליך כל כך אינטנסיבי, לא רק של תכנון אלא דיבור עם ציבור.

<אהוד פראוור: חברים, מעולם לא עבדו נציגי ממשלה בשום תכנית שאני מכיר כל כך הרבה עם הציבור.

<אהוד פראוור: צריך להגיד שעבודה עם הציבור היא תמיד מעניינת, היא תמיד מאתגרת, היא לא בהכרח קלה.

<אהוד פראוור: הדיונים אינם פשוטים.

<קריאה: עצם בגרון.

<אהוד פראוור: לא אמרתי את זה ואתה יודע שאם הייתי חושב כך, הייתי אומר.

<אהוד פראוור: לא.

<אהוד פראוור: אבל זה לא קל.

<אהוד פראוור: זה לא טריביאלי.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחס לדבריה של שושנה בן דור העלתה כאן.

אברהם נגוסה: למרות שאתה ציינת כמה פעמים שאין שום תכנית אלא רק אבני יסוד, היא אמרה שיש תכנית בתחום החינוך.

<אהוד פראוור: משרד הקליטה הציג בכנס שערך בתל אביב בחודש דצמבר קווי מתאר לתכנית שהציע אז משרד החינוך.

<אהוד פראוור: בין מה שהמשרד הציע לבין משהו שאפשר להגיד שזאת תכנית, יש מרחק שהיה צריך לעבור אותו.

<אהוד פראוור: צריך גם להגיד עוד דבר.

<אהוד פראוור: יש היום ממשלה חדשה, וגם לדרג הנבחר יש היום מה לומר, ובצדק.

<אהוד פראוור: זאת סוגיה רצינית וחשובה.

<אהוד פראוור: לכן לכשיסתיים סבב הדיונים - לא עוד הרבה זמן ואנחנו במרחק של 14 ימים או עשרים ימים - גם בממשלה, הדברים האלה יצאו.

<אהוד פראוור: אני מבטיח שהנציגים שזה מעניין אותם יוכלו להיפגש עם הפקידות הבכירה של משרדי הממשלה שעוסקת בזה על בסיס הנייר אתו נצא גם על בסיס כל דבר אחר שיודעים לקיים דיון והיוועצות מסכמת של כל התהליך הזה.

<אהוד פראוור: זה יאפשר גם להרבה מאוד אנשים שאומרים שאנחנו עובדים עכשיו ושואלים מה יצא מזה.

<אהוד פראוור: זה יצא לאור השמש ונקיים את הדיון הרחב הזה.

<אהוד פראוור: אני רוצה שוב לומר שנציגי הממשלה לראשונה כותבים תכנית בדיאלוג עם ציבור.

<אהוד פראוור: זה דבר שלא קרה וצריך גם להגיד אותו.

<אהוד פראוור: אנחנו בדרך כלל עושים שמיעה ונסגרים אבל זה לא הסיפור הפעם.

אברהם נגוסה: היום אתה מייצג את כולם ולכן רצינו לשמוע רק ממך.

<אהוד פראוור: ברור.

<אהוד פראוור: רציתי לומר עוד דבר.

<אהוד פראוור: חברים, בפעם הראשונה בתולדות המדינה, תכנית ממשלתית מתחילה בשימוע רחב, עוברת בעבודה הדוקה עם אנשים מהקהילה שמשמיעים את קולותיה, עוברת עוד תהליך של היוועצות ועוברת לוועדת שרים שיש בה נציגי קהילה.

<אהוד פראוור: נדמה לי שדבר כזה לא היה בשום מקום, בשום זמן ולדעתי בשום ממשלה בראשות ראש הממשלה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון.

<קריאה: אני חושב שצריך לזמן עוד דיון.

<קריאה: אני לא חושב שזה עניין לסכם אותו ולהמשיך הלאה.

אברהם נגוסה: תן לי לסכם.

אברהם נגוסה: קודם כל, לדעתי היה דיון טוב.

אברהם נגוסה: אנחנו מסכמים בזה שאין תכנית בשלב הזה אלא יש את אבני היסוד שהיו מהממשלה הקודמת ובממשלה הזאת אין כל תכנית.

<אהוד פראוור: באישור הממשלה.

אברהם נגוסה: בוודאי.

אברהם נגוסה: אבני היסוד האלה יבואו בימים אלה לאישור ועדת השרים.

אברהם נגוסה: כך נאמר לנו.

אברהם נגוסה: התכנית צריכה להיות שקופה לציבור.

אברהם נגוסה: אם אני הבנתי אותך נכון, התכנית תשקף כמה שיותר את הדרישות של הקהילה, בין היתר גם לעניין הדיור.

אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו נסכם בשלב הזה את הדיון כך ונמשיך לעקוב אחרי הנושא.

אברהם נגוסה: כל תכנית, הובטח לנו, תוצג בפני הציבור וגם נציגי הציבור – קהל יותר רחב ולא כפי שהיה עד עכשיו – יהיו שותפים בוועדת השרים.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם על שבאתם והשתתפתם בדיון.

אברהם נגוסה: נמשיך לעקוב אחרי הנושא ונזמין אתכם להמשך הדיון.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכם.