ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 23, 2015-07-07 09:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: אנחנו בשידור.

אלי אלאלוף: היום ה-7 ביולי 2015, כ' בתמוז התשע"ה.

אלי אלאלוף: השעה 09:05 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: בהתרגשות רבה אני פותח את הישיבה אחרי צוק איתן.

אלי אלאלוף: הדיון מתקיים היום ביוזמת חבריי חברי הכנסת עפר שלח ומאיר כהן.

אלי אלאלוף: תרשו לי לתת מיד את רשות הדיבור לעפר שלח.

עפר שלח: בוקר טוב.

עפר שלח: תודה רבה אדוני היושב ראש.

עפר שלח: אני יודע שעברת לילה פרלמנטרי לא קל.

אלי אלאלוף: בזכותך.

עפר שלח: בדיוק.

עפר שלח: היות ואני אשם, תודה רבה.

עפר שלח: זה דיון שאנחנו ניגשים אליו באמת בדחילו ורחימו ובחרדה גדולה.

עפר שלח: הוא מתקיים במסגרת ציון צוק איתן בכנסת אבל אני חושב שהיינו צריכים להגיע אליו בכל מקרה ולהגיע אליו מוקדם ולדון בו, מפני שאנחנו כאן עוסקים בדיני נפשות הכי ברורים והכי מובנים לכל אדם ואזרח.

עפר שלח: אני מברך את ראש אגף השיקום שנמצא אתנו כאן שהוא מכיר ויש לו דיאלוג ארוך אתי.

עפר שלח: יש כאן אנשים שיודעים שמתקיים שיח ער סביב סוגיית נכי וחללי צה"ל, החל מהקריטריונים וכלה – כמובן דבר אחד קשור בדבר השני – במצב של המערכת שמטפלת בהם.

עפר שלח: אני רוצה להגיד מלכתחילה שמעולם – וראש אגף השיקום יודע זאת – לא היה לי ספק ברצונה הטוב ומסירותה של המערכת ובעובדה שהמערכת הזאת באמת רואה את עצמה כמערכת שבאה לשרת את האנשים שאנחנו – וזאת קלישאת הקלישאות והיא פשוט הכי נכונה – חייבים להם יותר מכל.

עפר שלח: אני חושב, מהעיסוק הרב שלי – למי שלא יודע, אני בעצמי נכה צה"ל אבל משנים אחרות – שהתנאים בהם המערכת הזאת עובדת, התנאים הסביבתיים שלה, מביאים אותה למצב בו בסופו של דבר מי שסובל זה מי שהכי מגיע לו.

עפר שלח: אגב, אני אומר במאמר מוסגר שהייתה לי עכשיו שיחה עם אחת המשפחות השכולות של צוק איתן.

עפר שלח: למי שלא יודע, באגף השיקום הופרד נושא הטיפול בפצועים ובנכים מהטיפול במשפחות אבל אלה אחיות בתוך המערכת.

עפר שלח: יש תלונות חמורות למשל על ההודעה למשפחות, על הטקס שהיה אתמול בהר הרצל בו נכחתי, איך הודיעו לאנשים, איך הודיעו להם ברגע האחרון ואיך הודיעו להם באופן שאפילו חלקם לא יכלו להגיע.

עפר שלח: אני מציין את זה כי בעיני זה בא מאותו מקום.

עפר שלח: זאת מערכת שאם אנחנו לא נלמד להעמיד אותה על רגליה, לא נלמד לעזור לה לעמוד על רגליה, בסופו של דבר האנשים שהכי מגיע להם, האנשים בשבילם חוקקו החוקים המיוחדים, האנשים שהחברה מעניקה להם, ובצדק גמור, את המעמד המיוחד, הם האנשים שסובלים.

עפר שלח: כמה מהם הגיעו לכאן ואנחנו נשמע את הסיפורים שלהם.

עפר שלח: אני רוצה לומר באמת במשפט כי הדברים יעלו גם בתוך הדיון.

אלי אלאלוף: תרשה לי לברך על כניסת חברת הכנסת נורית קורן שהצטרפה אלינו.

עפר שלח: אנחנו ביקשנו מהמערכת נתונים על המצב, ביקשנו סטטיסטיקות, מספרים של האנשים שהגישו תביעות, שטופלו וכן הלאה.

עפר שלח: הנתונים האלה הגיעו לוועדה הבוקר.

עפר שלח: נכון?

עפר שלח: אני אומר לכם באופן אישי, מי שמכיר את עבודתי עם מערכת הביטחון, ביקשנו אותם יותר ממקור אחד.

עפר שלח: אני מצר על כך שזה הגיע רק הבוקר.

עפר שלח: אני לא מאשים את האנשים שנמצאים כאן.

עפר שלח: גם הנתונים האלה מעלים כמה סימני שאלה ואנחנו נעלה אותם בהמשך.

עפר שלח: עשינו גם מחקר משלנו.

עפר שלח: הנתונים של המחקר שלנו הם נתונים קשים מאוד אבל אני לא אציג אותם כרגע כי אני לא רוצה שניכנס לוויכוח על מספרים.

עפר שלח: אני מבקש שקודם כל נשמע את האנשים, נשמע את הסיפורים, נשמע את התגובה של המערכת ואז ניכנס לדיון כאן כי אין דיון יותר חשוב לעת הזאת, ליום הזה, מהדיון שאנחנו עומדים לקיים כאן.

עפר שלח: תודה רבה.

עפר שלח: הייתי מבקש, אם אפשר, לתת לאנשים לדבר.

עפר שלח: הם באו לכאן בקושי לא פשוט.

עפר שלח: החשיפה היא חשיפה לא פשוטה.

אלי אלאלוף: מקובל עלי.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אופיר אנידג'אר: אני אתחיל.

<אופיר אנידג'אר: אני רב-סרן במילואים, מ"פ בהנדסה קרבית, נפצעתי במהלך הלחימה בצוק איתן מפגיעה ישירה של טיל קורנט.

<אופיר אנידג'אר: בכוח שלי יש עוד 11 פצועים.

<אופיר אנידג'אר: אני היום נמצא בטיפול רפואי, כבר שנה, ועדיין מגיע למרכז השיקומי בתל השומר לאשפוז יום.

<אופיר אנידג'אר: את הטיפול הרפואי אני מקבל במלואו, אבל חוץ מזה לא התקדם שום דבר בתהליך אתי.

<אופיר אנידג'אר: היו לי שתי ועדות, אחת על הרסיסים בגוף ואחת על האוזניים, שעדיין לא קיבלתי תשובות מהן ולא נקבע אתן שם דבר, ויש לי עוד מספר ועדות שאני אמור לעשות אבל שום דבר לא מתקדם וכבר עברה שנה מאז הפציעה.

אלי אלאלוף: כל הוועדות הן ועדות רפואיות?

<אופיר אנידג'אר: כן.

<אופיר אנידג'אר: ועדות רפואיות.

<אופיר אנידג'אר: המשפחה שלי הייתה אתי בחודשים הראשונים עת עוד הייתי על כיסא גלגלים והייתי צריך ליווי של ההורים ואימא שלי מן הסתם הייתה צמודה אלי והפסידה ימי עבודה.

<אופיר אנידג'אר: המשפחה נפגעה קצת כלכלית ושום דבר לא נעשה בנדון, למרות כל הטפסים שביקשו שנגיש והגשנו.

<אופיר אנידג'אר: הגשנו את הכול במלואו.

<אופיר אנידג'אר: אני לקחתי על עצמי ודיברתי עם הרבה מאוד פצועים מצוק איתן וריכזתי הרבה סיפורים.

<אופיר אנידג'אר: יש אנשים שמטופלים כראוי אבל יש הרבה מאוד אנשים שבאמת נפלו בין הכיסאות והם לא מטופלים במקרים דומים לשלי ובמקרים הרבה יותר קשים משלי.

<אופיר אנידג'אר: יש אנשים שנקבעו להם דברים לא הגיוניים כמו חייל שבעצם יד ימין שלו באמת משותקת והוא לא יכול לעבוד אתה, וכך גם הרופאים אומרים, אבל בסוף בוועדה קבעו לו שהוא יכול לחזור לעבוד כרגיל כמוקדן, להרים את הטלפון ולהתחיל לדבר עם הציבור.

<אופיר אנידג'אר: אני לא מדבר על כך שנקבע על ידי רופאים שלחייל יש פוסט טראומה, שזה מקרה קטן.

<אופיר אנידג'אר: יש מקרים של חיילים, גם חיילים שלי, שפרופסורים אחרי בדיקות קבעו שמגיע להם מכשירים רפואיים כאלה ואחרים, כמו לדוגמה מכשיר שמיעה, אבל התשובה שהם קיבלו ממשרד הביטחון היא שהם לא יכולים לקבל את מכשיר השמיעה עד שלא ייקבע בוועדה לנושא האוזניים שבאמת הם זקוקים לזה, אבל בינתיים החייל לא שומע וסובל.

<אופיר אנידג'אר: הוועדה, מי יודע מתי היא תהיה ואם היא תהיה בזמן הקרוב.

<אופיר אנידג'אר: נמצאים אתי כאן עוד שני חברים שביקשתי מהם לבוא ולהציג את הסיפורים שלהם ואני מבקש לתת להם את רשות הדיבור.

<נחשון ליאור: בוקר טוב.

<נחשון ליאור: אני גר בעוטף עזה, מילואימניק של יחידה מיוחדת שעושה בשנה ממוצעת בערך ארבעים ימי מילואים בשנה.

<נחשון ליאור: נפצעתי בלחימה, נפלתי מקומה שנייה מבית בו היו מחבלים, קיבלתי כמה ימי מחלה, חזרתי ללחימה, יצאתי שוב ומאז אני באיזושהי סאגה בלתי פוסקת של רדיפה אחרי המציאות.

<נחשון ליאור: אף אחד לא פנה אלי.

<נחשון ליאור: קיבלתי סמס ממשרד הביטחון מתי שהוא שהתביעה הוכרה וזהו.

<נחשון ליאור: מאז אני רודף, נוסע לאגף שיקום, נוסע כל פעם לתל השומר וכל פעם אני מקבל איזה רסיס מידע אחר שאומר שכאילו עשו לי ועדה רפואית, שאני במעמד 01 או 02, אבל מה זה אומר?

<נחשון ליאור: לא משנה, נתקשר אליך.

<נחשון ליאור: התחלתי טיפול רפואי, דחפתי, דחפתי ודחפתי לקדם את הוועדות האלה.

<נחשון ליאור: אני נשוי עם ארבעה ילדים ונקלעתי לקשיי פרנסה.

<נחשון ליאור: אמרתי לעצמי שאדחוף קדימה.

<נחשון ליאור: בינתיים אני מובטל.

<נחשון ליאור: עבדתי במסגרות ובחקלאות אבל עם הברך שלי כרגע זה לא רלוונטי.

<נחשון ליאור: ניסיתי כמה פעמים לחזור.

<נחשון ליאור: שלחו אותי לרופאים, תוציא ימי מחלה ותביא לנו.

<נחשון ליאור: אמרתי להם שאני לא מוציא גימלים, אני לא רגיל לעשות את הדברים האלה ואני לא יודע מה זה.

<נחשון ליאור: אני מגיע לרופא, אני מתבייש.

עפר שלח: הפגיעה שלך בברך הוכרה על ידי מערכת הביטחון?

<נחשון ליאור: הוכרה.

<נחשון ליאור: כן.

<נחשון ליאור: אף אחד לא דן אתי על זה.

<נחשון ליאור: היה ברור שזה קרה שם.

<נחשון ליאור: לא היה ויכוח אם זה קרה בלחימה או לא.

<נחשון ליאור: רק היה ויכוח על מה זה אומר אחר כך, כמה אני כשיר לעבוד וכמה אני לא כשיר לעבוד.

<נחשון ליאור: עשו לי ועדת כשירות תעסוקתית, קבעו שאני כשיר לחזור לעבוד ואמרו לי שבינתיים, אם יש לי בעיות, שאוציא ימי מחלה.

<נחשון ליאור: אני לא חזרתי לעבוד.

<נחשון ליאור: ניסיתי כמה פעמים לחזור לעבוד אבל לא חזרתי לעבוד.

<נחשון ליאור: שתי ועדות רפואיות שערכו לי, גם ועדה וגם ועדת ערעור אליה ניגשתי, קיבלתי עשרה אחוזים זמניים, שזה בעצם אומר שכל הטיפולים הרפואיים מעכשיו והלאה הם מול ביטוח לאומי.

<נחשון ליאור: עקב כך דחיתי ניתוח שחזור רצועה, שתי רצועות, בברך ומיניסקוס שהיה אמור להיות עוד שבועיים וזה כי אין לי כסף לעשות אותו.

אלי אלאלוף: למה אתה צריך לשלם עבורו?

<נחשון ליאור: קודם כל, הרופא שאני עובד אתו לא עובד מול קופת החולים שלי.

<נחשון ליאור: זה רופא מומחה ואין לי מי שיממן אותו.

<נחשון ליאור: אם אני רוצה בכל מקרה לנתח אצלו, אני צריך לעבור לקופת חולים אחרת וזה אומר שלושה חודשים תקופת אכשרה לפני הניתוח, דבר שאומר דחיית הניתוח.

<נחשון ליאור: אחרי כן, אם אני עכשיו עושה ניתוח, אין לי כל כך איך לעבוד לאחר מכן.

<נחשון ליאור: מדובר בתקופת החלמה של חצי שנה ואין לי מי שישלם בתקופה הזאת.

<נחשון ליאור: כרגע אני עובד בשמירות בלילה.

<נחשון ליאור: אני יושב כ-ש.ג.

<נחשון ליאור: ולא עושה כלום.

<נחשון ליאור: זאת הפרנסה שלי כאשר עבור העבודה אני מקבל 27 שקלים לשעה ואני עם ארבעה ילדים.

<נחשון ליאור: במקביל החלטתי לא לחכות לעולם והתחלתי לימודים שגם הם על חשבוני.

<נחשון ליאור: פלוס-מינוס זאת הסיטואציה.

<נחשון ליאור: כלכלית אני חי על הלוואות.

<נחשון ליאור: את החסכונות שלי כבר הספקתי לגמור.

<נחשון ליאור: במקביל הרופא של אגף השיקום אמר שאני צריך לראות פסיכיאטר ושלחו אותי לפסיכיאטר על חשבונם.

<נחשון ליאור: היה איזשהו דיון האם אחרי שקיבלתי עשרה אחוזים ויצאתי מהמערכת, האם אני הולך לפסיכיאטר או לא.

<נחשון ליאור: הייתה איזו החרגה.

<נחשון ליאור: הגעתי, הייתי בחמישה-שישה מפגשים.

<נחשון ליאור: כל דבר כזה, גם הוא פרוצדורה מבחינתי.

<נחשון ליאור: זאת אומרת, הם מממנים את הטיפול אבל אף אחד לא מממן את הזמן ואף אחד לא מממן את הדלק ואין לי כסף לזה.

<נחשון ליאור: הרגשתי שמיציתי.

<נחשון ליאור: האמת היא שאני לא יודע באיזה צד אני כאן.

<נחשון ליאור: הגעתי דרך ארגון נכי צה"ל.

<נחשון ליאור: אני לא שייך לארגון נכי צה"ל.

<נחשון ליאור: אני לא נכה צה"ל.

<נחשון ליאור: אני פשוט בן אדם שהלך למילואים, נלחם, נפצע ולא מצליח להחזיר את החיים שלו למסלול.

<נחשון ליאור: לא מצליח לדבר עם מישהו ואפילו לא מצליח מה צריך לעשות.

<נחשון ליאור: אני די מיואש.

<נחשון ליאור: אני לא חושב שאני אגיע לכאן ויהיה איזשהו פתרון.

<נחשון ליאור: אני חושב שיש כאן לקונה בחוק או איזשהו פער שאנשים כמוני נופלים בו.

<נחשון ליאור: הבנתי שיש ועדה לאי כשירות תעסוקתית, ועדה צה"לית חריגה למילואים אבל כל דבר כזה, לנסות לארגן טפסים ולרדוף אחרי המציאות – אני די מוותר על זה.

<נחשון ליאור: אני ממשיך עם החיים שלי כך ומקווה שאם אנחנו כבר בבית המחוקקים, מישהו יעשה כאן את ההתאמה של החוק למציאות.

<נחשון ליאור: אני מניח שבעוד שנה אני אהיה שוב במילואים - אם הברך שלי תאפשר זאת – ואהיה באותו מקום.

<נחשון ליאור: אני מקווה שהפעם יהיה לי על מי לסמוך.

<גבריאל בן נעים: אני בן 23.

<גבריאל בן נעים: אני עולה חדש מצרפת.

<גבריאל בן נעים: בשירות שלי אני הייתי חייל בודד.

<גבריאל בן נעים: בסדיר הייתי סמל ונפצעתי קשה ב"צוק איתן".

<גבריאל בן נעים: כבר שנה עברה ואני עדיין בשיקום.

<גבריאל בן נעים: אני חייב להגיד שאני במצב מיוחד כי אני חייל בודד ונמצא בארץ לבד.

<גבריאל בן נעים: נגיד שהפוסט טראומה שלי לא כל כך קשורה למלחמה אלא קשורה למצב שלי עכשיו.

<גבריאל בן נעים: זה אומר שברגע שנפצעתי, אחרי שיצאתי מבית החולים, נכנסתי לעולם חדש עבורי ולא הבנתי כלום.

<גבריאל בן נעים: לא הבנתי מה זאת ועדה רפואית, מה זה שיקום וכולי.

<גבריאל בן נעים: לא הבנתי כלום.

<גבריאל בן נעים: כשהרופאים אמרו לי שלא אדאג, תהיה לי ועדה רפואית בעוד כמה חודשים, חשבתי שכך זה עובד.

<גבריאל בן נעים: דיברתי עם נכים אחרים, עם הארגון, וזה לא כך.

<גבריאל בן נעים: עברה שנה מאז נפצעתי והייתי רק בוועדה השלישית שלי ויש לי עוד כמה ועדות.

<גבריאל בן נעים: אני לא יודע אם אני יכול לעבוד.

<גבריאל בן נעים: אין לי רופא בכיר ואני לא יודע מה אני יכול לעשות.

<גבריאל בן נעים: אני לא יודע אם אני יכול לעבוד או לא.

<גבריאל בן נעים: מצד אחד יש את משרד הביטחון שאומר לי שאני יכול ומהצד השני הרופא אומר לי שאני לא יכול, כך שאני באמצע וזה לא קל.

עפר שלח: במה מכירים לך היום?

עפר שלח: אתה יודע על איזה פגיעות אתה מוכר היום?

<גבריאל בן נעים: לא.

<גבריאל בן נעים: מה זה אומר?

עפר שלח: אמרו לך שמשרד הביטחון מבין ובאופן פורמלי אתה נכה כזה וכזה, על פגיעה כזאת וכזאת וברמת אחוזים כזאת וכזאת.

עפר שלח: אתה יודע?

<גבריאל בן נעים: כן.

<גבריאל בן נעים: לגבי האחוזים שלי?

<גבריאל בן נעים: קיבלתי קצת יותר מעשרים אחוזים וזהו.

<גבריאל בן נעים: אני אפילו לא יודע מה זה אומר ומה אני יכול לקבל.

אלי אלאלוף: ממה אתה מתפרנס היום?

<גבריאל בן נעים: ממה שאני מקבל ממשרד הביטחון.

<גבריאל בן נעים: זהו.

<עידן קלימן: לאחר שנאלצנו להתערב כי הקצבה הופסקה לו על ידי הרופא המחוזי שלי.

<עידן קלימן: נאלצתי להתערב באופן אישי אצל מנהלת הלשכה שירדה אל הרופא ואמרה לו מלים קשות מאוד.

<עידן קלימן: לא רק לגביו אלא היו עוד כמה פצועים.

עפר שלח: מה שהוא מקבל מוגדר כ-גט?

<עידן קלימן: גמול טיפול.

<וילמה מאור: אתה יכול להציג את עצמך לפרוטוקול?

<עידן קלימן: אני עידן קלימן, אני יושב ראש מחוז תל אביב-יפו והמרכז בארגון נכי צה"ל.

נורית קורן: איפה אתה מתגורר היום?

נורית קורן: יש לך משפחה בארץ?

נורית קורן: מי מטפל בך עכשיו?

<גבריאל בן נעים: לא.

<גבריאל בן נעים: אני לבד.

<גבריאל בן נעים: אני מתגורר ברמת גן.

נורית קורן: בבית שאתה שוכר.

<גבריאל בן נעים: כן.

אלי אלאלוף: מצטרף אלינו חבר הכנסת חיים ילין.

נורית קורן: משרד הביטחון מסייע לך בשכירות?

<גבריאל בן נעים: כן.

<גבריאל בן נעים: אני מקבל עזרה ממשרד הביטחון.

<גבריאל בן נעים: לפני זמן לא הבנתי שהסיוע הזה עוד מעט מסתיים.

<גבריאל בן נעים: הייתי בלחץ עת לקחתי את הדירה הזאת כי לא היה לי היכן לישון.

<גבריאל בן נעים: הייתי בבית חולים שבועיים נוספים רק בגלל שלא היה לי היכן לישון.

<גבריאל בן נעים: הסיוע עוד מעט מסתיים ואני לא יודע איך אני אוכל לשלם את שכר הדירה.

<גבריאל בן נעים: בינתיים אני לא יכול לעבוד ובעוד חודש וחצי אני לא יודע איך אוכל לשלם את שכר הדירה.

<גבריאל בן נעים: אני גר עכשיו עם חברה שלי שמתגייסת עוד מעט.

עפר שלח: זה מוגבל בזמן, כי מה?

<משה צין: שכר הדירה ניתן לשנה.

<משה צין: כל זכאי שנכנס ומוכר אצלנו והוא עם עשרים אחוזים ומעלה, הוא נכנס לתוך תהליך שיקום שלם, הוליסטי, בו יש את כל המרכיבים הרפואיים, הסוציאליים, הרווחתיים וכולי.

<משה צין: לגבי חייל בודד, טופל העניין הזה של שכר דירה ובתוך התהליך אנחנו בודקים אחת לזמן מה את התהליך ומה קורה.

<משה צין: אם יידרש יותר, אני מניח שהוא יקבל.

עפר שלח: זה סביר ששכר הדירה יהיה מוגבל עד שאתם מסיימים את התהליך, אבל אם התהליך לא הסתיים, איך אפשר להפסיק את זה רק כי עברה שנה?

<משה צין: אף אחד לא אמר שמפסיקים לו.

אלי אלאלוף: הוא אומר.

<משה צין: התוקף שלו הוא לשנה אבל בתוך התהליך ייבדק העניין.

<משה צין: אם הוא צריך לקבל יותר, הוא קיבל יותר.

<משה צין: אני לא מכיר כרגע את כל התיק האישי שלו, אבל אני יודע איך התהליך עובד.

<משה צין: הדבר הזה נבדק.

מאיר כהן: אתה אומר לנו שכל אחד, ולא משנה מה מצבו, אחרי שנה צריך לבוא, למלא טפסים ולעבור ועדה.

<משה צין: לא.

<משה צין: לא צריך טפסים.

<משה צין: זה נמצא בתוך תהליך מובנה במחוז שעושה תהליך שיקום.

<משה צין: יש לו תכנית שיקום משולבת ובתוכה בודקים את כל המרכיבים שלו, הרפואיים, הסוציאליים, הרווחתיים והתעסוקתיים בהתאם לתהליך השיקום שלו ובהתאם להתקדמות שלו בתהליך השיקום.

<משה צין: רכיב הדיון שכרגע מהבחינה הזאת אגף השיקום במשרד הביטחון סייע לו בשכר דירה, כי הוא גם חייל בודד ויש לנו רגישות לחיילים בודדים, הנושא הזה ייבדק.

<משה צין: זה לא רק אצלו אלא אצל כולם.

<משה צין: אנחנו כל הזמן נמצאים בתהליך בקרה על כל תהליכי השיקום של כל הנכים, של "צוק איתן" ולא רק של "צוק איתן".

<משה צין: אני אגע בזה בהמשך ואומר איך אנחנו עושים את זה.

<משה צין: במקרה הספציפי, אני לא מכיר כרגע את הנתונים של גבריאל, אבל רשמתי לבדוק את זה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לבטא איזו תחושה שאני מרגיש.

אלי אלאלוף: שלושת החברים שדיברו עכשיו – אופיר, נחשון וגבריאל – הדבר שהכי מפריע ונראה לי הכי קשה עבורם – וסליחה שאני מדבר בשמכם – זאת התחושה שהם לא יודעים מה קורה אתם.

נורית קורן: חוסר נגישות למידע.

אלי אלאלוף: יש כאן הרגשה שהחבר'ה , אחרי שעברו מה שעברו ושירתו בגבורה ובוודאי במסירות בלתי רגילה, נמצאים במצב שהכול נראה להם לא ברור וחלק מזה משליך על תפקודם.

אלי אלאלוף: חברים, תקנו אותי.

אלי אלאלוף: הטיפול שנותן ארגון הנכים צריך להיות בתוספת למערכת ולא במקומה.

אלי אלאלוף: אני מרגיש אצל שלושת החבר'ה, ובמיוחד – יסלחו לי הוותיקים – אצל גבריאל, אדם לבד, שכל הסביבה שלו היא לא מוכרת.

אלי אלאלוף: הוא אפילו צריך לקבל תגבור ושכר, עם סביבה שצריכה להיות מתאימה לו.

אלי אלאלוף: אני לא יודע למה הוא הלך לרמת גן.

אלי אלאלוף: יש לך משפחה, חברים או סתם מצאו לך דירה?

אלי אלאלוף: סתם מצאו לך דירה.

אלי אלאלוף: אני לא חושב שתכננו לו איזו סביבה.

אלי אלאלוף: יש סביבות פרנקופוניות הרבה יותר מגובשות שיכולות לעזור לו.

אלי אלאלוף: זאת התחושה הקשה ביותר.

אלי אלאלוף: טכניקה של ועדה כזאת וועדה אחרת, יקבל את המכשיר לפני וכולי, אני בטוח שתעשו את כל המאמצים כדי לפתור.

מאיר כהן: אל תהיה בטוח.

אלי אלאלוף: אני מעז לחשוב.

אלי אלאלוף: קשה לי להאמין שאי אפשר.

אלי אלאלוף: טכניקות, זה דבר שפשוט לפתור.

נורית קורן: השאלה כמה רוצים.

אלי אלאלוף: יותר קשה החלק הפסיכולוגי, התחושתי, השייכות, הרגשה שמישהו מטפל בך, מישהו שפגש אותך ואמר לך א, ב, ג ו-ד, כשלפעמים, בלי לפגוע, צריך יותר מפעם אחת לעשות אתם את אותה שיחת הבנה כי החברים כאן חטפו מה שחטפו.

אלי אלאלוף: אף אחד מאתנו לא מתכונן בחיים למכות.

אלי אלאלוף: זאת התחושה שהייתי רוצה שתתייחסו ותנסו להתמודד אתה.

מאיר כהן: מה שלי קשה זה שאמרו לנחשון שילך לביטוח הלאומי.

<קריאה: הוא קיבל מתחת לעשרים אחוזי נכות.

מאיר כהן: זאת חקיקה.

אלי אלאלוף: נכון.

אלי אלאלוף: לכן לפעמים נותנים 19 אחוזים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את כניסתו של חבר הכנסת איתן ברושי.

<משה צין: קודם כל, אני מבין וחש את מה שאמרו כאן הבחורים.

<משה צין: אין ספק שזאת תחושתם וכך הם מרגישים, וגם אני חווה את זה דרך האמירות שנאמרו כאן.

<משה צין: יחד עם זאת, אני רוצה להציג את התמונה ואת הנתונים ולעשות זאת בכמה דקות כדי שנבין.

<משה צין: זה קשור למה שאתה קבעת כאן לגבי התחושות ואני רוצה לתאר כמה דברים אחרים.

<משה צין: אגף שיקום קלט מאות פצועים בתהליך מהיר ומקצועי במהלך "צוק איתן" ועשה זאת במהלך של שעות בחיבור בין צה"ל אלינו.

<משה צין: אני מזכיר שפצוע שנפצע, נמצא תחת אחריותו של צה"ל עד הרגע שהוא מעביר אותו אלינו עם כל החומר ועם כל הדברים.

<משה צין: משם עוברת האחריות, לגבי סדירים ומילואים, אחרי שמשתחררים מצה"ל.

<משה צין: אנשי קבע עוברים אלינו במקביל.

<משה צין: אני רוצה להגיד שבהקשר הזה כל המילואימניקים, עוד לפני שהם שוחרר, הכרנו בהם והתחלנו את הדיאלוג אתם עוד היו בצה"ל.

<משה צין: לא חיכינו עם זה בגלל שהם אנשי מילואים ואנחנו מבינים את התהליך הארוך שיכול להיות לאיש מילואים.

<משה צין: בזמן קצר מאוד גויסו אצלנו אנשי מילואים להיות מקשרים בבתי חולים יחד עם צה"ל כדי להקל על כל התהליך של העברת הנתונים מצה"ל אלינו.

<משה צין: הפעלנו מסלול ירוק ביחידה לתביעות וגם בוועדות הרפואיות שקלטו את הפצועים, כאשר אנחנו מ-2012 קולטים נכה, שאנחנו קוראים לו זכאי, באגף שיקום, אחרי שהוא מוכר בוועדה, באמצעות שיקום משולב בו בעצם ב"צוק איתן" הפעלנו את זה.

<משה צין: המחוז מגיע עם רופאים, מגיע עם עובדים שיקומיים או עובדות סוציאליות, עם צוות מנהלים, מגיע אל הפצוע.

<משה צין: עד 24 שעות מגיעים אליו, אל הפצוע בבית החולים או אל משפחתו, ומתחילים תהלי של הכרות.

<משה צין: נותנים את מספרי הטלפון ומתחיל תהליך שהוא תהליך של חיבור בינינו לבין הפצועים ומשפחותיהם במקרה של פצוע שלא יכול לדבר אתנו.

<משה צין: מרגע זה מתחיל תהליך של חיבור של השיקום כאשר הדבר הראשוני הוא נושא הטיפול הרפואי כמובן על כל מה שיש בו ומשם מתקדמים עם כל הרכיבים האחרים שקשורים לתחומים הסוציאליים, הטיפולים הפסיכולוגיים, דיור, רווחה, רכב וכל מה שקשור בתוך תהליך שיקום של נכה.

<משה צין: יש את כל מה שנדרש מבחינת ערוצי התקשורת בינינו לבין הפצועים.

<משה צין: בתוך מהלך "צוק איתן", בתוך התהליך של השהייה בבתי החולים, לפחות פעם בשבוע הגיע צוות או הגיעו אנשים מתוך הצוות.

<משה צין: היו לנו רופאים שהסתובבו בבתי החולים כדי לקבל את המידע ולהעביר אותו לבתי החולים.

<משה צין: כל התהליך הזה נעשה בתהליך שפעם ראשונה נעשה בצורה כזאת.

<משה צין: אנחנו יזמנו.

<משה צין: נכנסנו ועשינו את כל הפעולה.

<משה צין: לגבי נכה שמוכר על ידינו, ואני עוסק עכשיו בתהליך ההכרה.

<משה צין: יש הכרה עקרונית שהיא הכרה שהיחידה לתביעות מכירה באדם שנפגע כנכה צה"ל.

<משה צין: למעשה משם המקרה עובר לוועדות הרפואיות, כאשר הוועדות הרפואיות, בהתאם לדגימות או לפציעות של הנכה, נכנס לתהליך בו הוועדות הרפואיות – ותכף הרופא הראשי של הוועדות הרפואיות יציג את התהליך – קובעים את אחוזי נכותו של אדם שנפגע וקובעים כמה מתוך הבריאות השלמה שיש לו, יש לו חוסר בריאות באמצעות התקנות.

<משה צין: אדם שנפגע, למשל הוא חסר יד או רגל או נפגע בפגיעות פנימיות וכולי, גם נפש, על זה לרופאים יש את המנדט החוקי לקבוע כמה אחוזי נכות יהיו לו.

<משה צין: מאותו רגע שהיחידה לתביעות מאשרת את זה, מתחיל תהליך שיקום.

<משה צין: מעשרים אחוזים ומעלה עד מאה פלוס, שזאת נכות מיוחדת, מטופלים באופן מלא באגף השיקום.

מאיר כהן: יש מספיק רופאים?

מאיר כהן: מה הזמינות?

מאיר כהן: כמה זמן לוקח לכינוס ועדה?

מאיר כהן: את התהליך שאתה אומר, אנחנו מכירים.

מאיר כהן: ברשותך, אני מכיר לפני ולפנים את הביטוח הלאומי על מכאוביו, אני אשאל האם יש רופאים זמינים, כמה זמן צריך לחכות בין ועדה לוועדה, מה ממוצע הוועדות שעובר פצוע כדי לקבל הכרה?

<משה צין: תקבל על זה תשובה.

<משה צין: מבחינת הנתונים.

<משה צין: הוגשו 556 בקשות נכון ל-2 ביולי 2015.

<משה צין: זה מתמשך מתחילת המבצע, כולל בקשות שהגיעו ב-2015, לאחרונה.

<משה צין: אנחנו פעלנו במדיניות של תיק פתוח.

<משה צין: כל מי שיש לו איזושהי פציעה, הוא חש שיש לו איזושהי פגיעה והיא מתפתחת אצלו תוך כדי הזמן, פתוח להגיש.

<משה צין: לכן, תיק של אדם שיכול להיות שנפגע בשתי פגיעות, יכול להיות שהשלישית תצוץ במשך הזמן ולכן התיק פתוח ואנחנו לא סוגרים אותו.

<משה צין: 331 פניות הגיעו מאנשי מילואים, 176 פניות הגיעו משירות חובה ו-49 מאנשי קבע.

<משה צין: נכון להיום, במעמד 06 – קרי, עשרים אחוזים ומעלה – שמטופלים באגף שיקום, הוכרו 181 נכים שהם בתהליך שיקום מלא מקצה לקצה באגף השיקום.

מאיר כהן: כמה מתוך ה-181 שהוכרו הם אנשי מילואים?

<משה צין: אין לי את הנתון אבל אוכל להשלים לכם אותו.

<משה צין: כמה סדירים וכמה אנשי מילואים, נשלים לכם.

<משה צין: מעמד 14, זה אומר מעשרה אחוזים עד תשעה עשר אחוזים שמוכרים אצלנו, הם למעשה עוברים לטיפול בקופות החולים.

<משה צין: הם לא מטופלים רפואית באגף השיקום.

<משה צין: הם מקבלים תגמול חד פעמי ואנחנו ממשיכים לטפל בכל מיני אדמיניסטרציות כמו תעודת נכה, טיפול בארנונה וכולי, אבל לא בשאר הדברים שמטופלים אצלנו הנכים עם עשרים אחוזים ומעלה.

<משה צין: שם הם עוברים לטיפול בקופות החולים או בביטוח לאומי.

<משה צין: זה על פי חוק.

אלי אלאלוף: איך מגיעים לנכות של 19 אחוזים?

אלי אלאלוף: אני מדבר על מקרה מאוד קרוב אלי, מישהו שהיה צמוד אלי במשך עשרים שנים שפתאום קיבל 19 אחוזי נכות.

אלי אלאלוף: במקרה הזה, הוא יוצא מהטיפול, הוא כאילו יוצא מאיזו מערכת אדמיניסטרטיבית וכאילו המצוקות שלו ייעלמו כי אין לו עשרים אחוזי נכות.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש כאן מידה – ותסלח לי על הביטוי כי אין לי, כמה שאני מחפש אותו כבר שנה ומשהו, אותו בחור שנפל במילואים מגג הזחל"ם שלו והוא סובל סבל מטורף.

אלי אלאלוף: תעסוקתית הוא ירד פלאים, ההכנסה המשפחתית ירדה והוא לא נחשב יותר כנכה צה"ל כי הוא קיבל 19 אחוזי נכות.

אלי אלאלוף: האם אין כאן החלטה כמעט צינית של המערכת מול האזרח הפשוט הזה, אב לשלושה ילדים, חוץ מללכת לשחות בבית הלוחם הוא מרגיש שבכל השאר הוא חטף אותה בחיים.

אלי אלאלוף: אני שומע את זה גם מהחבר'ה האלה.

אלי אלאלוף: אתה מנתח תהליך מינהלי ארגוני עשר, מקנזי לא היה עושה טוב יותר, אבל כאן יש אנשים שמרגישים אחרת.

אלי אלאלוף: יש כאן אנשים שלמרות שהאדמיניסטרציה אומרת, הבירוקרטיה אומרת שהם כבר לא נכים של צה"ל ויש כאן רגישות מסוימת, הם נשארים בהזנחה שהם מוזנחים.

אלי אלאלוף: בחור שרוצה ללמוד, אני הייתי רץ לשרת אותו כדי שיירשם ושלא ידאג, לאור מה שהוא סבל, לאור הטראומה הממשיכה והוא לא יודע עוד כמה הוא יסבול.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש כאן הבדל בין אדמיניסטרציה.

אלי אלאלוף: היו מעבירים את זה ישר לביטוח לאומי, ולא שזה יותר טוב ומאיר כהן, שמכיר את זה יותר טוב, כבר אמר את זה.

אלי אלאלוף: יש כאן הרגשה שהכול זה אדמיניסטרציה והכול בירוקרטיה.

אלי אלאלוף: איפה החלק האנושי?

אלי אלאלוף: יש לכם יועצים ופסיכולוגים בכל התחומים, ואני שואל איך אתם לא מתלבשים על החלק הפסיכולוגי הזה שהוא הקובע בהתנהגות שלהם, הקובע בהרגשה, הקובע שזה היחס של המדינה אליהם דרך בירוקרטיה ודרך מערכת ארגונית נפלאה?

נורית קורן: אתה יכול לומר לנו מה אומר מעמד 05?

נורית קורן: מה הבן אדם מקבל?

נורית קורן: מה אומר מעמד 14?

נורית קורן: מה אומר מעמד 06?

נורית קורן: תגיד לנו גם מה ההבדלים.

<משה צין: אני אומר.

<משה צין: אמרתי לגבי מעמד 14 שזה על פי החלטת חוק של כנסת ישראל ולא של אגף השיקום.

<משה צין: נכים שהם מעשרה אחוזים בוועדה רפואית עד 19 אחוזים ועל השאלה מה זה 19 אחוזים, תכף הרופא ייתן לך תשובה.

<משה צין: לגבי מעמד 05, אלה נכים שאחוז נכותם נקבע מאפס עד תשעה אחוזים.

<משה צין: הם גם לא מקבלים תעודת נכה.

<משה צין: הם מוכרים אצלנו כמי שיש להם אחוזי נכות נמוכים מאוד והם מקבלים את הטיפול הרפואי בקופות החולים.

<משה צין: הם בכלל לא נמצאים אצלנו.

<משה צין: כל נכה כזה מאפס אחוזים עד 19 אחוזים, יכול להגיש במעלה הדרך על פגימות נוספות שיש לו או לערער על דברים בתהליך, ויש אנשים שעושים את זה וחלקם גם מוכרים ועולים באחוזי הנכות במעלה הדרך.

<משה צין: נכון להיום, ביחס למצבם הרפואי שנקבע בוועדה הרפואית, זה המצב הרפואי של המספרים שיש כרגע.

<משה צין: יש 54 נכים שהם החליטו להפסיק את הטיפול מכל מיני סיבות שלהם.

<משה צין: הם לא רוצים להגיע לרופאים של היחידה להיבדק, חלקם ביקשו להפסיק טיפול מכל מיני סיבות, חלקם בטיולים וכולי.

<משה צין: זה לא נתון שאנחנו יכולים לעשות אתו משהו עד שהם יחדשו את הבקשה.

<משה צין: 12 חיילים טרם שוחררו ולכן הם לא עברו אלינו.

<משה צין: כל הנתונים האלה שאני מצביע עליהם, מביאים אותנו למצב שרוב הפצועים – אני קורא להם הפצועים – שהם היו פצועים בתוך המבצע טופלו בתוכו.

<משה צין: אני חייב להגיד, כבוד היושב ראש, שהם טופלו באנושיות רבה, במקצועיות רבה כי כל אדם כזה שאתה לוקח אותו, הצוות עובד אתו – רופאים, עובדים סוציאליים.

אלי אלאלוף: כולל יחס מיוחד לעולים החדשים?

<משה צין: כולל דברים מיוחדים שעושים למשל לעולים חדשים כאשר לחלקם לא הייתה דירה ונתנו גם תכולה לבית ועזרנו לפנים משורת הדין בתחולת הבית.

<משה צין: לקנות דברים ציוד לבית, דברים אלמנטריים.

<משה צין: אני לא יודע אם גבריאל קיבל או לא, אבל אני יכול להראות על נכים אחרים בודדים שכך ניגשנו אליהם ועשינו.

<משה צין: אני לא מכיר את המקרה הפרטי של גבריאל.

עפר שלח: ברשותך, כי אנחנו לצערי גם מוגבלים בזמן.

עפר שלח: שני דברים שנוגעים לדברים שאתה אמרת והם קשורים לנתונים.

עפר שלח: דבר אחד שעולה מן הנתונים האלה, בראש ובראשונה חלקם המאוד גדול של אנשי מילואים.

עפר שלח: למיטב ידיעתי – נחשון הוא דוגמה אחרת, הוא איש מילואים שתגבר יחידה סדירה – בלחימה עצמה לא השתתפו יחידות מילואים והשתתף מספר מאוד קטן של אנשי מילואים.

עפר שלח: אני מחבר את זה לאמירות שלך – ואני מקבל אותן על פניהן – כמו הורידו את הבקשה שלהם או ביטלו את הבקשה שלהם, ואני גם מקבל את מה שאמרת, שמי שנפצע טופל על ידכם.

עפר שלח: כלומר, הוא לא היה צריך להגיש בקשה.

עפר שלח: העובדה שבעוד אתם נותנים את הנתונים האלה פורסמו למשל ב"ישראל היום" באותו שבוע נתונים שניתנו על ידי משרד הביטחון שיש ביניהם לבין הנתונים האלה הבדל.

עפר שלח: אין כמעט נתון אחד שהוא אותו הדבר.

<משה צין: יש הפרש של שניים כי זזו ביומיים האלה.

עפר שלח: לא רק זה.

עפר שלח: למשל, עד תשעה אחוזי נכות אצלכם מופיעים תשעים וכאן מופיעים 73.

עפר שלח: זה כבר לא הפרש של שניים אלא הפרש של עשרים אחוזים.

עפר שלח: אני אומר את זה לא כדי להטיל ספק.

עפר שלח: אני אומר את זה - ואני אחבר את זה לעוד שאלה שאשאל אותך בסוף ואתה מכיר את זה משיחות ארוכות שלנו – משום שהתחושה שלי היא שעומס שנוצר עליכם על ידי כל מיני גורמים חיצוניים ופנימיים – והפנימי זה מחסור ברופאים שתכף אתייחס אליו – יוצר מצב בו – ואני חוזר לדברים שאמרתי בהתחלה ואומר שאין כאן האשמה אלא ניסיון להגיע למקור הבעיה כדי לפתור אותה – לפיו התוצאה היא שבסוף החייל שאותו אתה ואני כאזרח הכי רוצים לשרת, מקבל שירות פחות טוב.

עפר שלח: אני מחבר את זה לעניין מחסור ברופאים.

עפר שלח: האם נכונה התחושה – והגיעו אלי כל מיני ידיעות על מכרזים שאתם מוציאים – שבסופו של דבר אתם היום במחסור ברופאים מומחים?

עפר שלח: האם אתה יכול לתאר אותו אפילו ברמה המספרית?

עפר שלח: לכן ועדות מתעכבות, דברים מתעכבים ונוצר סבל לא נחוץ לפצועים.

אלי אלאלוף: משה, ברשותך, יש לך עוד הרבה דברים לומר אבל בוא נאפשר לעוד שני אנשים להתייחס.

אלי אלאלוף: עידן, תציג את עצמך.

<עידן קלימן: אני יושב ראש מחוז תל אביב-יפו והמרכז בארגון נכי צה"ל.

<עידן קלימן: ארבעים אחוזים מכלל נכי צה"ל הם תחת אחריותי.

<עידן קלימן: אני ראיינתי וליוויתי מעל שמונים פצועי "צוק איתן".

<עידן קלימן: באתי עם צוות מתנדבים לבית החולים תל השומר כדי להרצות להם ולמשפחות על ההתקדמות בתהליכים באגף השיקום.

<עידן קלימן: עבדתי מול גורמים שונים בוועדות הרפואיות.

<עידן קלימן: ליוויתי חלק מהם בקליטתם במחוזות האגף, עד היום, תוך ייעוץ שוטף.

<עידן קלימן: אני מבקש לתת לוועדה ולחברי הוועדה תמונת נוף יותר רחבה כי כל מה שאתם כרגע שומעים, אין רלוונטיות לאנשי האגף שיושבים כאן כי הם מבחינתי הם פשוט נשכבים על הגדר בשביל משהו הרבה יותר גדול.

<עידן קלימן: אני מכיר את הדיונים האלה מימי מלחמת לבנון השנייה והם מתקיימים עד היום.

<עידן קלימן: מבחינתי אין חולק על ראש אגף השיקום שהיה מח"ט גולני ועל תרומתו למדינה ואני עובד אתו בשיתוף פעולה, אבל לגבי המסגרת שהוא נמצא בה והמגבלות, אני מבקש חמש דקות.

<עידן קלימן: אני רוצה להגיד לך שמאז נפצעתי, שלוש פעמים במשך 25 שנים, הורדתי דמעות.

<עידן קלימן: פעם אחת הייתה עת חבר שלי נהרג בהלוויה שלו, פעם שנייה כשהייתי בהלוויה של נכה צה"ל שהתאבד, ששרף את עצמו למוות, ואתמול עת כתבתי את הנאום הזה, וזה מהעלבון ומהכעס.

<עידן קלימן: אין ילד בישראל שלא מכיר מינוקא את המשפטים הבאים: האדם שבטנק ינצח, הטובים לטיס, גולני שלי, אתי לגבעתי, אחרי לצנחנים, הנדסה קרבית ראשונים תמיד, והמשפט האלמותי המסכם – ההון האנושי הוא הנשק האמיתי של צה"ל.

<עידן קלימן: אבל אף אחד מנבחרי הציבור שישב כאן באולם, כמו 99 אחוזים מעם ישראל, לא מכיר את שני המשפטים הבאים: ההוצאה על אגפי השיקום באה על חשבון רכש, אימונים וכדומה.

<עידן קלימן: תקציב אגף השיקום שוחק מדי שנה חלק גדול יותר ויותר מיתרת כספי הביטחון המיועדים להתעצמות הצבא.

<עידן קלימן: את המשפטים הפוגעניים האלה, הבוטים והשקריים שמתעלמים מהתרומה המכרעת של הפקטור האנושי, כלומר, אנשי כוחות הביטחון, לא אמרו חברי ה-BDS, זה לא נאמר על ידי ארגונים רדיקאליים אלא משפטים אלה נאמרו על ידי דוקטור אודי ניסן, הממונה על התקציבים באוצר וגברת קרן ברהום, ראש תחום תקציבים באגף שיקום ונאמרו לחברי ועדת גורן.

<עידן קלימן: הם למעשה הבהירו מה יחס משרדיהם לנכי צה"ל ולמשפחות שכולות.

<עידן קלימן: כה צדק חברי החכם, עורך דין קובי זכאי, לוחם חטיבת צנחנים קטוע רגל, כאשר אמר בעלבון רב, ואני מצטט אותו: "נתן אלתרמן מתהפך על משכבו כי אבד המגש ונותר רק הכסף".

<עידן קלימן: אנו פצועי צבא הגנה לישראל והמשפחות השכולות הפכנו מגיבורי האתמול לעול כבד על צוואר ביטחון האומה.

<עידן קלימן: מה שאדוני וחברי הוועדה שומעים כאן, הוא שיאו של תהליך שהחל להתממש עם הקמת ועדת גורן וכבר אז התרעתי על כך.

<עידן קלימן: ועדה שמקבלת מנדט מראש הממשלה, שר הביטחון ושר האוצר ואשר כתב המינוי שלה הוא להביא לייעול וחסכון בטיפול בנכי צה"ל ובמשפחות שכולות, למה אנחנו מצפים?

<עידן קלימן: יורידו משכורות של עובדי משרד הביטחון?

<עידן קלימן: יפגעו להם בתנאים?

<עידן קלימן: לא שאני חושב שצריך.

<עידן קלימן: יורידו שכר דירה?

<עידן קלימן: חשמל?

<עידן קלימן: לא.

<עידן קלימן: עושים זאת כך: פצועים, לא יהיו פתאום פצועים, יהיו פחות עובדים ביחס לכמות הפצועים, יקזזו תרופות, פרוטזות, רכבים רפואיים, יורידו את רמת הציוד, יעכבו החזרים כספיים, יעמיסו בתהליכים בירוקרטיים, יעלימו זכויות.

<עידן קלימן: זאת הדרך.

<עידן קלימן: זה מה שהנכים חווים היום ואין אחרת.

<עידן קלימן: זאת רוח המפקד שנשבה מהוועדה הזאת.

<עידן קלימן: יושב כאן חברי הנכבד חבר הכנסת עפר שלח שעל תרומתו והקרבתו האישית לביטחון המדינה אין עוררין אבל גם הוא, כמו רבים אחרים, טועים כאשר הם מאמצים לליבם את מסקנות ועדת גורן שנשענה ביודעין על נתונים סותרים ובלתי מדויקים בלשון המעטה ובלשון אמיתית ועממית, אדוני יושב ראש הוועדה, נתונים שקריים ומוטעים שפורסמו בכל כלי התקשורת תוך פגיעה בשמם של נכי צה"ל והסתה של ממש, כאילו היו אמת צרופה ומבלי שאף אחד זיהה את חוסר ההתאמה וההיגיון בנתונים הללו ואף על פי כן הגיעו למסקנה שעלולה לגרום לשבר חברתי במדינת ישראל, ואני עומד מאחורי כל מילה.

<עידן קלימן: על הסתה זו לא ניתן לשלוט, ואם לא הבנתם – וזה מתקשר לחברים כאן – אנו כבר מחליקים בעוצמה במדרון חלקלק ששואב את כולם לתוכו, לוחמים, תומכי לחימה, אנשי קבע וכל אנשי הביטחון שבזכות הקרבתם האישית המדינה הזו מתפתחת ומתנהלת באופן דמוקרטי מעורר התפעלות מזה 67 שנים.

<עידן קלימן: המחשבה ששחיטת הפרה הקדושה, נכי צה"ל, היא שתביא לחסכון המיוחל, היא עלבון לאינטליגנציה.

<עידן קלימן: הטענה כי אגפי השיקום קורסים בשל העומס הרב הגורם לפגיעה דווקא במי שראויים להתייחסות, שירות וטיפול באיכות ובהיקף מיטבי, נשמעה כבר בשנת 1995 והובילה לשינוי חוק נכים כך שהיום פצועי מלחמה מתחת לעשרים אחוזים, כמו נחשון, מושלכים כמו כלבים ואין אף גוף שמטפל במצוקותיהם.

<עידן קלימן: יתרה מזאת, אני אומר לך שאגף שיקום מעולם לא עשה בדיקה מה קורה עם החבר'ה האלה.

<עידן קלימן: ברית הדמים בין פצועי מערכות ישראל לבין עם ישראל נופצה לרסיסים, לא על ידי עם ישראל, לא על ידי אנשי אגף השיקום שנמצאים תחת זכוכית מגדלת של אנשי כספים, אלא על ידי ממשלת ישראל והנה התוצאה מול עיניכם.

<עידן קלימן: בניגוד לכל מה שפורסם ובניגוד לכל הדוחות שהגיעו ביד המקרה לתקשורת ותרחישי אימה על מעמסה תקציבית גדלה, אנו תקועים כבר חמש שנים על שישה אחוזים בלבד כאשר חלקו היחסי של תקציב משרד הביטחון מעוגת המדינה יורד באופן קבוע בעשור האחרון לעומת גידול חד של המשרדים האחרים וכל זאת על אף הגידול בכמות נכי צה"ל בשל מלחמת לבנון השנייה, עופרת יצוקה, עמוד ענן, צוק איתן ורבבות מבצעים עלומים שגבו חיי חיילים והוסיפו פצועים.

<עידן קלימן: מכאן ניתן ללמוד שדווקא נדרשת תוספת תקציבית רצינית ביותר לצורך טיפול ראוי ומכובד בפצועים, כמו שאתם מרגישים.

<עידן קלימן: לסיום.

<עידן קלימן: אנחנו לא נפצענו בשם משרד הביטחון.

<עידן קלימן: אנחנו נפצענו בשם כל המדינה.

<עידן קלימן: לפני שאנשים כאן נותנים שיעשו עליהם ספינים, כדאי שיתעמקו קצת יותר בנתונים כלכליים מוטים.

<עידן קלימן: היום אדוני אנחנו דנים בפצועים חדשים אבל חשוב שהוועדה תדע שמה שעולה כאן מאפיין את כל פצועי צה"ל במערכות הביטחון לדורותיהם, כאשר טרם נערך כאן דיון על הטיפול הכושל והשערורייתי בנכי מלחמת השחרור, קדש, ששת הימים, יום הכיפורים ומלחמת לבנון הראשונה.

<עידן קלימן: אלו שלבשו חול וחגור, כבדי הנעליים, שלא החליפו בגדם וענו על השאלה מי אתם בתשובה: אנחנו מגש הכסף שעליו לך ניתנה מדינת היהודים.

<עידן קלימן: לסיכום אדוני יושב ראש הוועדה, חברות וחברי ועדה נכבדים, כדי שלדיון הזה באמת תהיה משמעות כלשהי, אני קורא מכאן לאזרחים, פנו לממשלת ישראל, לראש הממשלה, לשר הביטחון, פעלו לעצירה מלאה של יישום ועדת גורן עד לבדיקת הנתונים מחדש ודרשו ועדת חקירה ממלכתית על הטיפול בכל נכי צה"ל, דרשו בקול רם ועדת בדיקה פתוחה וגלויה לציבור.

<עידן קלימן: אם אין מה להסתיר, אין סיבה לסרב.

<עידן קלימן: אם תצליחו להביא לקיומה של ועדה כזאת, דיינו.

<עידן קלימן: תודה.

מאיר כהן: אני חייב להגיד שאני משער שכתבת את זה מדם לבך אבל אני לא מסכים עם חלק מהדברים וחשוב שזה ייאמר כאן.

מאיר כהן: אף אחד לא צריך להקים ועדת חקירה ממלכתית.

מאיר כהן: זה תפקידנו לשמוע, לשמוע את אגף השיקום שאתה כה היללת ולראות איפה הבאגים ולראות איך אנחנו יכולים לעזור.

מאיר כהן: אני מציע לך, למרות תפקידך הנכבד, להתחשב במדינה הזאת.

מאיר כהן: אני לא חושב - ואני אומר לך את זה דווקא כפצוע צה"ל, כנכה צה"ל – שהתמונה היא כל כך שחורה כמו שאתה מצייר אותה.

מאיר כהן: התמזל מזלי ואני לא נפצעתי ואני משרת בצבא מאז מלחמת יום הכיפורים.

מאיר כהן: אני פוגש את חבריי הנכים ואני פוגש גם את המשפחות השכולות ובחלק מהמקומות יש טרוניות קשות, אבל בחלק מהמקומות הם מודים לאלוהים על כך שהמדינה הזאת כן עזרה להם.

מאיר כהן: הניסיון הזה לשפוך את התינוק עם האמבטיה ולייצר תמונה שהיא קשה מאוד, תרשה לי להסתייג ממנה.

<עידן קלימן: אני מקבל את ההערה שלך.

<עידן קלימן: קודם כל, אני מזמין את אדוני בכבוד והדר לבקר אצלנו.

<עידן קלימן: חברת הכנסת נורית קורן הייתה אצלי במשרד וראתה את כמות הניירת, התיקים והקלסרים.

מאיר כהן: אתה לא צריך להזמין אותי.

מאיר כהן: אני משוכנע שאתה עושה עבודה מצוינת.

<עידן קלימן: יש את הנכים שמקבלים את הטיפול ומקבלים אותו כראוי, ויש כאלה ולכן גם הדגשתי שאני עובד מול אגף השיקום ויש לי שיתוף פעולה עם ראש האגף, אבל יש כאן משהו הרבה יותר רחב.

<עידן קלימן: אני עובד מול אלה שנפגעים ולא מול אלה שמרוצים.

<עידן קלימן: המסה עולה מיום ליום וזה תהליך שאני מתריע עליו פעם אחר פעם.

<עידן קלימן: קראתי לוועדת החקירה הזאת לא בגלל אנשי אגף השיקום אלא בגלל אני מנסה לצאת מהקופסה.

<עידן קלימן: לבוא כל הזמן ולהתלונן עליהם, לא נותן כלום.

<עידן קלימן: אני יודע שראש האגף משעה 6:00 בבוקר עד 12:00 בלילה עסוק בטיפול בנכי צה"ל אבל הוא סופג את הכעסים שלנו, כאשר יש אנשים מאחור שמנהלים תקציבים ומנהלים אסטרטגיה.

חיים ילין: תודה על הדיון ולחברי עפר שלח תודה על הנושא שעלה.

חיים ילין: האמת היא שאחרי עופרת יצוקה הגיעו אלי למועצה אזורית אשכול נכי צה"ל וביקשו שאעזור להם.

חיים ילין: אני מודה, לא הבנתי למה הם צריכים עזרה כי הרי יש להם את משרד הביטחון.

חיים ילין: אולי הייתי קצת תמים.

חיים ילין: יש כל כך הרבה אנשים שמטפלים בפצועים.

חיים ילין: הם ביקשו עזרה והיה לי מאוד קשה להבין מה העזרה שאני יכול לתת להם.

חיים ילין: יצאתי לתקשורת ואמרתי, כמו תמיד, שצריך לעזור לנכי צה"ל וקצת לחבק אותם.

חיים ילין: חלק מהדברים שאני שומע כאן, אני חווה אותם על בשרי.

חיים ילין: אומרים שמשורר, כדי שהוא יכתוב טוב, הוא צריך להיות במצוקה הכי עמוקה שיש כדי שיוציא את מה שיש בליבו.

חיים ילין: כאבא שהיה צריך להוביל את הבן שלו הפצוע תוך כדי הלחימה – והוא לא מהפצועים הקשים אלא מהפצועים הקלים ועדיין מטופל – אנחנו עוברים את כל מסכת הסיפורים שאני שומע כאן.

חיים ילין: זה לא מדאיג אותי.

חיים ילין: אותי מדאיג מה קורה במשפחות חלשות שאין להן את האפשרות להוציא את אותם כספים קטנים שמשרד הביטחון לא נותן עד שאין תביעה.

חיים ילין: אנחנו לדוגמה עד היום לא קיבלנו שקל אבל למזלנו יש לנו את האמצעים לטפל בילד ואין לנו בעיה.

חיים ילין: הסוגיה המהותית השנייה היא למה כל בן אדם שני שאני פוגש אומר לי שאני לא הולך עם הבן שלי למשרד הביטחון בלי עורך דין.

חיים ילין: אני לא בא עכשיו מהמקום בו הכול רע ושום דבר לא טוב.

חיים ילין: דרך אגב, זה כמו אותן מטבעות שנופלות על הרצפה ועושות הרבה מאוד רעש.

חיים ילין: נכון, יכול להיות שיש כאן מיעוט אבל אותו מיעוט צריך להיות מטופל ואותו מיעוט זועק.

חיים ילין: אמרתי לבן שלו שיש שוויון כאן, לא משנה מי האבא שלו כי הנה, גם הוא לא מטופל כמו שצריך כמו יתר האנשים שלא מטופלים.

חיים ילין: לכן בקטע הזה, אמרתי לו שמתוך המצוקה יסתכל על הדברים שמאחדים את כולנו והמצוקה הזאת מאחדת את כולם.

חיים ילין: אני חייב לומר שהיכן שאין משפחות חזקות – ואני רואה את זה כראש רשות לשעבר – והיכן שאין משפחות שיודעות להתמודד עם זה, זה לא רק הפצוע וזה לא רק נפגע אלא זאת כל הסביבה שלו שנפגעת.

חיים ילין: אלה הורים שלא יכולים לצאת לעבודה, אלה הורים שלפעמים מסתכסכים במקום העבודה מול הבוס, אלה הורים שמתחננים לשעת טיפול של הילד אחר הצהרים או בערב ואתם יודעים בדיוק מה קורה באותן שעות.

חיים ילין: לפעמים אלה הדברים הקטנים ולא הדברים הגדולים שאנחנו צריכים להביא משישה אחוזים כמו שאתה אומר לשמונה אחוזים תקציב.

חיים ילין: אם יש כשל מערכתי, גם אם יביאו עוד מיליארד שקלים, הכשל הזה ימשיך להתקיים.

חיים ילין: אתה אולי תצבע אותו בדברים אחרים.

חיים ילין: צריך להבין את המהות ולדעת היכן הבעיה האמיתית.

חיים ילין: כמי שניהל הרבה מערכות אני אומר לכם שרוב הבעיות הן בעיות בירוקרטיות וניהוליות ולא כלכליות כספיות.

חיים ילין: רובן כאלה.

חיים ילין: אני לא מכיר עד הסוף – ואני סומך על עפר – את ועדת גורן.

חיים ילין: אני כל הזמן שומע על הוועדה הזאת ובעל כורחי אני מתחיל להיכנס לנושא.

חיים ילין: בסוף צריך באמת לדעת לטפל בטווח הביניים הזה.

חיים ילין: דרך אגב, בני בהגדרה של מי שהתנדב לצה"ל ועדיין לא השתחרר אבל עוד מעט הוא ישתחרר ואנחנו כבר בשופינג מעכשיו לגבי עורך הדין וכמה אחוזים הוא ייקח כדי לטפל בתיק.

חיים ילין: קשה לי עם זה.

חיים ילין: מאוד קשה לי עם זה ואני מאוד מקווה שנצליח להזיז משהו לטובת כל הפצועים.

חיים ילין: אני הייתי מאוד שמח אם מדינת ישראל הייתה הולכת למתווה שימנע את המלחמה ושישיבות כאלה לא יהיו, אבל כנראה היום הזה רחוק.

אלי אלאלוף: אנחנו מתחילים להיות בלחץ זמן.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שלדיון נכנס חבר הכנסת מרדכי יוגב וחבר הכנסת איציק שמולי שכבר הספיק לצאת.

נורית קורן: הנגישות של הזכויות ממש לא ברורה.

נורית קורן: ממש חשוב לדעת את הנגישות.

נורית קורן: אני רוצה לדעת מה קורה עם כל הצעירים שהגיעו למלחמה, הילדים שהיו בני 19 ו-18.5 שלא באו ואמרו שיש להם הלם קרב ולא טענו דבר אלא המשיכו בלחימה.

נורית קורן: מה קורה אתם?

נורית קורן: אם בפעם הבאה יהיה כאן עוד מבצע, ורק אז יפרוץ הלם הקרב שלהם?

נורית קורן: אני חושבת שצריך לתת את הדעת.

נורית קורן: כמו שנחשון אומר, אני חושבת שזאת בושה שהוא צריך כך להתמודד וכל רגע לחפש עוד ועדה ועוד ועדה ועוד ועדה.

נורית קורן: רואים שהבן אדם נמצא במצוקה וצריך לעזור לו.

נורית קורן: אסור לזנוח אותם.

נורית קורן: ישבתי אצל עידן וראיתי דברים שפשוט לא יכולתי לעמוד בהם.

נורית קורן: יש מצב שהלומי קרב מגיעים לפת לחם.

נורית קורן: הדבר הזה לא יתכן.

נורית קורן: צריך לטפל בכל הדברים האלה.

נורית קורן: אלה אנשים שנתנו את מיטב שנותיהם למדינה ואסור לנו לבעוט בהם.

נורית קורן: אני מרגישה שלפעמים מפקירים אותם, דבר שלא צריך לקרות.

נורית קורן: אגף השיקום צריך לשנות את צורת מתן האחוזים והטיפול וזה דבר שהוא חובה.

נורית קורן: אני רוצה לדעת מה קורה עם מלווים.

נורית קורן: גבריאל היה כאן בלי משפחה.

נורית קורן: האם הוצמד לו מלווה או לא הוצמד לו מלווה?

נורית קורן: צריך לראות מה קורה עם המלווים עצמם שיושבים אתם במשך 24 שעות ומטפלים בהם.

נורית קורן: כל הדברים האלה חשובים מאוד וכאן זה לא נכנס.

נורית קורן: הדבר שבמיוחד בולט לעין, כמו שנחשון אמר, הוא הנושא של הניתוח.

נורית קורן: כל כך חשוב לספק לבן אדם את הדבר הטוב ביותר.

נורית קורן: מתחילים לריב על פרוטזה, כן מגיע לו פרוטזה כזאת או לא.

נורית קורן: אני חושבת שזאת בושה למדינת ישראל שדבר כזה קורה ואסור שהוא יקרה.

נורית קורן: מי שנלחם, מי שנפצע בזמן השירות, צריך לקבל את הטוב ביותר.

נורית קורן: היינו עדים כאן ביום העיוור לכל מיני דברים שהשיקום לא נותן.

נורית קורן: אני חושב שזה דבר חמור ביותר ואסור שיקרה.

נורית קורן: אנחנו כוועדה לא ניתן לזה יד.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: לא שמענו כאן את הביטוח הלאומי.

אלי אלאלוף: אפשר להתייחס במשפט?

<אסנת כהן: אני מנהלת אגף נפגעי פעולות איבה בביטוח הלאומי.

<אסנת כהן: צה"ל מטפל בחיילים ואנחנו מטפלים באזרחים שנפצעו כתוצאה מאירועי טרור ובמלחמות.

אלי אלאלוף: אולי כדאי שתתקנו את הכותרת.

נורית קורן: גם במלחמה עכשיו?

<אסנת כהן: בוודאי.

אלי אלאלוף: תתקנו את הכותרת.

אלי אלאלוף: הם לא באים מפגיעה בפעולות איבה.

אלי אלאלוף: זאת רק טיפה של תשומת לב.

אלי אלאלוף: זה נראה לי מדהים שאתם חיים עם זה יום יום ולא מתקנים.

אלי אלאלוף: זאת רק אדמיניסטרציה, זה רק קצת לב באדמיניסטרציה.

<אסנת כהן: המוסד לביטוח לאומי מטפל על פי חוק הנכים וחוק משפחות החיילים שנספו במערכה.

<אסנת כהן: היו לנו חמישה חללים ב"צוק איתן" והייתה עוד מישהי שנפצעה קשה ונפטרה אחרי מספר ימים.

<אסנת כהן: אני רוצה להזכיר לכם שבדרך היו לנו מקרי דריסה, המקרה בהר נוף ועוד מקרים.

<אסנת כהן: אנחנו מטפלים באופן שהוא צמוד ואינטנסיבי.

<אסנת כהן: כמו שמשה אמר, תוך 24 שעות אנחנו נכנסים לבית החולים, אם צריך, ונותנים סיוע ומנסים לאתר צרכים מידיים שהמשפחה נדרשת להם.

<אסנת כהן: לדוגמה, אם יש אימא שנפצעה ושברה את הרגל ולא יכולה לטפל בילדים, אנחנו מממנים מטפלת.

<אסנת כהן: אם יש צורך בהבאת בני משפחה מחוץ לארץ כדי שישהו ליד מיטת החולה כשהוא פצוע קשה, אנחנו עובדים יחד עם משרד החוץ ועושים זאת.

<אסנת כהן: היו לנו כ-725 פצועים, מתוכם כ-247 כבר נקבעה דרגת נכות והם מקבלים.

<אסנת כהן: בדיון הבא נדון על מרכזי החוסן ונוכל לומר מה אנחנו כמוסד נותנים.

<אסנת כהן: עשינו קיצור תהליך בירוקרטי מאוד רציני בתחום הטיפול בנפגעי החרדה ועל כך אני ארחיב.

אלי אלאלוף: את יכולה להתייחס ספציפית לנחשון?

<אסנת כהן: רשמתי לפני שאני צריכה לדבר עם נחשון כדי להבין למה שלחו אותו אלי.

<קריאה: יש לו אחוזי נכות נמוכים ולכן הוא נשלח אליך.

<אסנת כהן: את זה אני צריכה לבדוק.

<אסנת כהן: אני יכולה להגיד לכם שמתוך מקרים שהיו, כאשר חיילים קיבלו דרגת נכות שפחותה מעשרים אחוזים ומשרד הביטחון לא טיפל בהם, אנחנו יצרנו קשר עם משרד הביטחון והסדרנו נוהל שאם הם לא משלמים להם כי הם נפגעו בפעולת איבה ודרגת הנכות שלהם פחותה מעשרים אחוזים, הם יעבירו אותם אלי ואנחנו משלמים להם בדיוק את מה שמשרד הביטחון היה אמור לשלם להם.

אלי אלאלוף: זה מה שנקרא ליפול בין הכיסאות.

<אסנת כהן: לא.

<אסנת כהן: זה לא ליפול בין הכיסאות.

אלי אלאלוף: הוא יתרגל לחיות בין כיסאות.

<אסנת כהן: אם משרד הביטחון משלם לנכה צה"ל בדרגת נכות עשרה עד 19 אחוזים מענק חד פעמי כאשר עם 19 אחוזים המענק החד פעמי הוא 145 אלף שקלים ואצלם הוא לא קיבל, הוא יקבל בדיוק את אותו סכום אצלי ואנחנו משתדלים להיות פרו-אקטיביים.

<אסנת כהן: אם פונה אלי מקרה כזה, באופן מיידי, אם הוא עבר ועדות רפואיות במשרד הביטחון, אני אפילו לא אטרטר אותו לוועדות רפואיות אצלי.

מרדכי יוגב: ברשותכם, הערה קטנה.

מרדכי יוגב: יזמנו את היום הזה כדי לעלות על נושאים שונים ובמקביל.

מרדכי יוגב: הערה לחברי, ידידי ומפקדי, משה צין, סמנכ"ל וראש אגף שיקום במשרד הביטחון.

מרדכי יוגב: אני חושב שכעיקרון כל מי שנפגע כלוחם, לא משנה אם הנכות שלו היא פחותה מעשרים אחוזים, צריך להישאר במשרד הביטחון.

מרדכי יוגב: יכול להיות שזה מה שאנחנו צריכים לעשות.

מרדכי יוגב: יש לי כאן כמה חברים – אני חושב עפר ואחרים – לצורך כך.

<קריאה: תבקש לדון בוועדת גורן לפני שאתה אומר גם לידידי צין את מה שאתה אומר.

<קריאה: אולי זאת בעיה של הבית הזה ולא שלו.

<קריאה: גם אני מכיר אותו הרבה שנים.

מרדכי יוגב: אני אומר.

מרדכי יוגב: מי שנפגע בפעולה כלוחם, צריך להישאר מטופל על ידי משרד הביטחון.

<קריאה: כל פעם מטפלים באיזו פרה קדושה ונשארים רק עם עגל הזהב.

אלי אלאלוף: שמענו הרבה דברים לא נעימים שצריך להתמודד אתם.

<משה צין: אני חושב שאגף שיקום לא מפקיר אף נכה.

אלי אלאלוף: אם אפשר לתת זמן לרופא.

<אורי זנדבנק: אני הממונה על הוועדות הרפואיות במשרד הביטחון.

<אורי זנדבנק: אני רוצה להגיד שכבר עם תחילת המבצע אנחנו היינו ערוכים.

<אורי זנדבנק: הערכנו מראש בתכניות מגירה מה עלינו לעשות ואנחנו הבנו, בפיקודו של ראש אגף השיקום, שנושא של היחס והמידע והנגישות הוא חשוב לא פחות מהערכה רפואית.

<אורי זנדבנק: מיד – לפחות אני מדבר בשם הוועדות הרפואיות – נכנסנו לבתי החולים כדי לבדוק נכים שהיו מאושפזים שם כדי שידעו פחות או יותר מה מצבם.

<אורי זנדבנק: אנחנו הנחינו את כל הוועדות הרפואיות להיות ממש יותר מהוגנות ולהעריך נכויות בצורה קלה ביותר.

<אורי זנדבנק: צריך להבין שרוב הנכויות במלחמה כזאת הן נכויות אורתופדיות שמשתנות עם הזמן ואנחנו כולנו מקווים שכולם יבריאו מהן, ולכן הנכויות ניתנות לתקופות זמניות ולא לתקופות צמיתות.

<אורי זנדבנק: זה חלק מהבעיה, אבל אלה לא מחלות אלא פציעות וברור שכאשר לאדם יש שבר והוא מגובס, מצבו שונה ממצבו אחרי שישה חודשים או שנה.

<אורי זנדבנק: לכן הוועדות עשו כמיטב יכולתן כדי להעריך בהערכה כללית יותר מה המצב של הפצוע כדי לאפשר לאגף השיקום לעבוד.

עפר שלח: האם אתם במחסור של רופאים לצורך קיום עדות רפואיות?

<אורי זנדבנק: הרופאים עובדים אצלנו ממש בהתנדבות.

<אורי זנדבנק: עובדים אצלנו מנהלי מחלקות הכי בכירים בארץ.

אלי אלאלוף: השאלה היא פשוטה.

אלי אלאלוף: האם יש מחסור או אין מחסור?

<אורי זנדבנק: יש מחסור של אנשים במקצועות מסוימים כמו באורתופדיה, באורולוגיה.

<אורי זנדבנק: יש דברים שקשה מאוד להתחרות בשוק הפרטי.

<אורי זנדבנק: השכר של הרופא שם לערב הוא כזה שהוא עושה אותו בחצי שעה אצלו בקליניקה הפרטית ובאמת קשה להשיג אנשים והם עובדים בהתנדבות כאשר רק אחרי תחנונים הם מוכנים לבוא.

<אורי זנדבנק: יחד עם זאת, נכי צה"ל לא נפגעו כי היה שיתוף פעולה – או מעט נפגעו – באמת ראוי להערכה של בתי החולים, של מנהלי המחלקות.

<אורי זנדבנק: אמרנו להם שהפעם הם מוכרחים לשתף פעולה ואכן הם שיתפו פעולה לא כל הוועדות יכלו להסתיים עד הסוף.

<אורי זנדבנק: את רובן סיימנו.

<אורי זנדבנק: יצאנו גם בהצהרה ראשונית.

<אורי זנדבנק: גם דיברנו עם כל מי שנפצע, גם כתבנו מכתב שמסביר לו וגם הכרזנו על תיק פתוח כי החוק לא מאפשר לקיים ועדות מאה פעמים.

<אורי זנדבנק: הלכנו בתוך מסגרת החוק והצהרנו שכל אחד, אין לו מה לחשוש, אין כאן מחטפים, מה שהאדם יגלה באיחור, הוא יכול לבוא ולבקש שיבדקו אותו כל פעם, או אם הוא חושב שלא בדקו אותו בוועדה, שיאמר שלא בדקו אותו ונכניס אותו שוב לוועדה וניתן לו הזדמנות.

<אורי זנדבנק: לא נשאיר אף אחד במצב שהוא ירגיש כאילו עשו לו מחטף כדי לחסוך.

מאיר כהן: יש לכם ועדות ערר?

<אורי זנדבנק: יש לנו ועדות עליונות, ברור.

מאיר כהן: אותן ועדות הן תחתיך?

<אורי זנדבנק: הן לא תחתי ישירות.

<אורי זנדבנק: פרופסור הלפרין, האורתופד הכי מפורסם בארץ, מריץ את זה.

מאיר כהן: בעצם זה פחות או יותר צילום מצב כמו שקורה בביטוח הלאומי.

<אורי זנדבנק: דומה.

מאיר כהן: כמה ועדות צריך לעבור בתהליך עד להכרה ולקבלת גמלה?

<אורי זנדבנק: זה יכול להיגמר בוועדה אחת, אם הפציעה היא פציעה אחת, אבל אם זאת פציעה מורכבת, לא.

<אורי זנדבנק: למשל במקרה של פציעות אוזניים, אנחנו עושים את זה בקליניקות פרטיות כי אין לנו את המכשור ושם נדרש מכשור.

<אורי זנדבנק: הבן אדם קובע תור מול הרופא בחוץ.

<אורי זנדבנק: אין עיכוב בדברים האלה.

מאיר כהן: זה לא משנה עם מה הוא מגיע.

מאיר כהן: אני יודע שבביטוח הלאומי מדובר בממוצע בשתיים וחצי ועדות.

<אורי זנדבנק: לא בדקנו את הממוצע אבל זה דומה מאוד לביטוח הלאומי.

<אורי זנדבנק: לגבי ה-19 אחוזי נכות.

<אורי זנדבנק: אין כאן שום דבר מכוון.

<אורי זנדבנק: אני אסביר ממה יכולים לנבוע 19 האחוזים.

<אורי זנדבנק: כשאנחנו בודקים דגימות בוועדות שונות – למשל אוזניים ואורתופדיה – הוא מקבל עשרה אחוזים כאן ועשרה אחוזים כאן.

<אורי זנדבנק: שיטת השקלול, שיטת החישוב שהיא אף פעם לא יכולה לעלות מעל למאה אחוזים, מחברת את האחוזים.

<אורי זנדבנק: עשרת האחוזים הראשונים ניתנים כעשרה אחוזים ועשרת האחוזים השניים הם עשרה אחוזים ממה שנותר.

<אורי זנדבנק: עשרה אחוזים מתשעים, יוצא תשעה אחוזים.

<אורי זנדבנק: לכן יש אנשים שיש להם 19 אחוזים.

<אורי זנדבנק: אני גם רוצה להדגיש שרופאי הוועדות בכלל לא יודעים איזה הטבות מגיעות.

<אורי זנדבנק: לפחות אצלנו במשרד הביטחון זה כאן.

<אורי זנדבנק: הם לא מתעסקים לא בכושר עבודה, לא בהטבות וכולי.

<אורי זנדבנק: הם לא יודעים מה משרד הביטחון נותן והם לא שותפים לחסכון כפי שמציגים אותו.

אלי אלאלוף: לבירוקרטיה ולארגון יש תמיד תשובות שהאזרח לא מבין.

אלי אלאלוף: זה מה שקורה.

אלי אלאלוף: אני מתנצל על ההערה הכללית הזאת, אבל זאת ההרגשה של האנשים.

אלי אלאלוף: אתמול הבן אדם היה בעל יכולת אדירה והיום הוא עם 19 אחוזים ולא מסוגל אפילו לישון, זה נראה לי מוזר, אבל אי אפשר לשנות את העולם בישיבה של שעה.

<משה צין: אני אומר דברים קצרים.

<משה צין: הרוב המוחלט של הפצועים בצוק איתן הוכרו ומטופלים על ידי אגף שיקום בנאמנות ובמקצועיות ובאנושיות רבה.

<משה צין: 82 אחוזים עברו ועדות רפואיות וכמו שציין הרופא, יש כאלה, שגם שהם עברו, יש להם עוד דגימות פתוחות ויכולים להגיש.

<משה צין: חלק מהם, אחוזי הנכות הם לא לצמיתות בגלל אופי הפציעה.

<משה צין: אני רוצה להגיד שאף גורם לא מוסמך מבחינה חוקית להתערב בהחלטות הרופאים ובהחלטות קצין התגמולים.

<משה צין: זה מעמד חוקי ואף אחד לא יכול להתערב.

<משה צין: להבנתי אף גורם לא יכול להתערב.

<משה צין: זאת החלטה ריבונית שלהם.

<משה צין: כל הפצועים שנכנסו והגישו תביעה מוכרים לטיפול רפואי, כמו שכל נכה מטופל עד לסיום התהליך, כך שמבחינת טיפול רפואי אין בעיה.

<משה צין: כל התובעים שתיקם לא הסתיים, זכאים גם לתגמול אם הם יפנו ליחידת התביעות לבקשת תגמול ואנחנו גם כותבים את זה, למעט מעמד 01 שהוא מחלות ולא פציעות, שם החוק לא נותן.

<משה צין: כל היתר יכולים לקבל גם תגמול מחייה.

<משה צין: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד לוועדה, כי נאמרה כאן אמירה שאני לא מסכים אתה ואני גם כואב אותה.

<משה צין: משרד הביטחון ואגף שיקום לא מפקירים אף נכה ואף פצוע.

<משה צין: לדברים שאמר כבוד חבר הכנסת מאיר כהן, אני חושב שאנחנו עושים את הכול במאמץ גדול ולא מפקירים.

<משה צין: נאמר כאן על ידי חברי הכנסת שהתחושה היא שמפקירים נכים, אבל אני אומר שאנחנו לא מפקירים נכים.

חיים ילין: אני משוכנע שאתם לא מפקירים.

חיים ילין: אלה שני דברים נפרדים לחלוטין ואני מבקש להשאיר אותם שם.

חיים ילין: לגבי הערכים, אני סמוך ובטוח שאתם נשכבים על הגדר.

חיים ילין: אין לי ספק בכך.

<משה צין: אני שמעתי ולכן אמרתי את מה שאמרתי.

<משה צין: אני אומר לבחורים שנמצאים כאן וגם לאלה שאינם.

<משה צין: הקשבתי להם.

<משה צין: אנחנו אומרים לכולם ואני אומר את זה כאן שכל בחור שמרגיש שלא טופל או שנעשה לו עוול או שמשהו תקוע בדרך, יכול לפנות עד אלי ובכלל ונטפל בכל אחד במקצועיות, באנושיות ובנאמנות.

<משה צין: יכול להיות שהיו גם טעויות, אני לא יודע, אבל זה לא מלמד על הכלל וגם באלה נטפל.

מאיר כהן: יש לכם ועדות למצוקה רגשית?

<משה צין: כן.

<משה צין: יש.

מאיר כהן: אנחנו נשלח את אודי ניסן אם אכן הוא אמר את הדברים האלה שציטטת.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני מסכם את הדיון.

אלי אלאלוף: הדיון הזה הוא מאוד חשוב.

אלי אלאלוף: תודה, עפר, על ההזדמנות לצלול לנושא כל כך כאוב אבל כל כך חשוב ומשקף את החברה הישראלית כולה ואמור לשקף את הערכים של החברה הישראלית, ואני מסכים עם חיים.

אלי אלאלוף: אני בטוח שכולנו רוצים טוב אבל לפעמים יש טעויות וזאת לא בושה להתמודד אתן.

אלי אלאלוף: לשלושת הלוחמים שנמצאים כאן שלפחות שניים מהם – ליאור, אני מתנצל, מאחורי השם שלך אני לא רואה את המשפחה, אבל אני מנחש את המשפחות, ואני בטוח גם שלך - שמות כמו אנידג'אר וכמו בן נעים, אלה משפחות האצולה היהודית וצריך גם לדעת להתייחס אליהם בהתאם.

אלי אלאלוף: לגבי ועדת גורן, אני מתנצל על הבורות שלי.

אלי אלאלוף: אני אלך לעשות שיעורי בית יחד עם החברים שלי ואם צריך, אנחנו נקיים דיון בוועדה ונראה איך להתייחס לדוח הזה שכל כך כואב לכם ומביא אתכם למסקנות שאני מקווה שהן לא מבוססות.

אלי אלאלוף: אם צריך – נתקן את זה.

אלי אלאלוף: עידן, אתה מדבר בשם כל הארגון אבל ודאי אתה מדבר בשם חלק גדול מהנכים של צה"ל.

אלי אלאלוף: הדברים שלך מאוד כואבים.

אלי אלאלוף: אני שמח, יחד עם החברים שלי בוועדה, לשבת ולבדוק איך מתמודדים.

אלי אלאלוף: גם אם לא הכול נראה קשה כמו שציינת, אבל חייבים להתמודד עם זה.

אלי אלאלוף: אני מציע בשם החברים ובמיוחד אחרי התייעצות עם עפר – ושאר החברים יכולים לתקן – לקרוא לכל אחד מכם ולחברים שלכם לפנות אלינו לוועדה באופן אישי.

אלי אלאלוף: וילמה, מנהלת הוועדה, עושה מעקב אדיר ומבורך על כל הפניות שיגיעו אלינו.

אלי אלאלוף: בהתאם אנחנו נעביר אותן לביטוח הלאומי ולאגף השיקום ונעשה מעקב.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לעשות מעקב כדי לבדוק יחד עם הגופים הרלוונטיים שאני בטוח שמתכוונים רק לטוב.

אלי אלאלוף: מה שנתקן, נתקן לא רק עבורכם אלא גם עבור החברים האחרים שלנו שזקוקים לשירות הזה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות לכל המשתתפים בדיון.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.