ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 9, 2015-07-07 11:00

אורי מקלב: בוקר טוב לכולם.

אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה לציון שנה לצוק איתן שהכנסת מקיימת היום, יום שלישי, כ' בתמוז התשע"ה, ה-7 ביולי 2015.

אורי מקלב: בחרנו ביום הזה לדון בפיתוחים הטכנולוגיים אבל במיוחד בתחום הרובוטיקה ולא בכדי עשינו זאת.

אורי מקלב: היה אפשר לציין את צוק איתן בכמה היבטים אבל אני חושב שכל אחד יודע שנושא הטכנולוגיה במבצע צוק איתן, במיוחד בתחום הרובוטיקה, היה לו משמעות.

אורי מקלב: אמרנו שאנחנו לא מדברים היום בהיבט הביטחוני הצבאי אבל מעבר להיבט הביטחוני הצבאי, כפי שאנחנו יודעים, לתחום הזה תהיה השפעה מאוד גדולה ודאי בתחום הביטחון אבל גם בתחום האזרחי על לא מעט נושאים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שכמעט בכל תחום היום, אם לא בכל תחום, נושא הרובוטיקה נכנס ומתפתח.

אורי מקלב: צופים לו בשנים הבאות עתיד של התפתחות ושינויים דרמטיים, כמעט כפי שעשה פעם המחשוב, כפי שקרה במדינות רבות בכל העולם.

אורי מקלב: צופים שילוב הרובוטיקה בבריאות ובהצלת חיי אדם ובנושא חקלאות, משק בית, חינוך, תעשייה ובמגוון נושאים.

אורי מקלב: לכן אנחנו מודים לכל המשתתפים אתנו ובמקרה הזה זאת לא סתם השתתפות אלא חלק מהנוכחים הביאו אתם מכשירים.

אורי מקלב: הלוגיסטיקה הייתה מאוד גדולה וההכנות היו מרובות.

אורי מקלב: אנחנו תמיד מודים לאנשים שטורחים ועושים ובמקרה הזה אנחנו מודים כפליים ובכפלי כפליים.

אורי מקלב: אנחנו היום מקיימים ישיבת ועדה שגם ויזואלית היא מאוד מיוחדת.

אורי מקלב: כל כניסה של אדם לכנסת וכל הכנסת מצלמה היא קשה, קל וחומר במקרה שלנו.

אורי מקלב: אנחנו מודים להנהלת הוועדה, לענת שטרחה הרבה בעניין הזה ולכל הצוות.

אורי מקלב: נמצא כאן פרופסור צבי שילר מאוניברסיטת אריאל ומהאיגוד הישראלי לרובוטיקה שטרח באופן מיוחד והיה מהיוזמים ולכן אנחנו נתכבד בדברי פתיחה שלך ואחרי כן נעבור לדוברים האחרים.

<צבי שילר: תודה רבה היושב ראש אורי מקלב.

<צבי שילר: חברי כנסת נכבדים, יואב קיש, חבר הכנסת לשעבר עוזי לנדאו ופרופסור איציק בן-ישראל, אורחים נכבדים.

<צבי שילר: אנחנו נמצאים כאן למעשה פעם שנייה.

<צבי שילר: פעם קודמת היינו כאן לפני ארבע וחצי שנים בוועדת המדע עת מאיר שטרית כיהן כיושב הראש.

<צבי שילר: אז השתתף בישיבה שר המדע דאז, פרופסור הרשקוביץ', ואז דנו בקידום תכנית לאומית לרובוטיקה.

<צבי שילר: אז הצענו את הקמת מכון רובוטיקה לאומי לקידום תעשיית הרובוטיקה הישראלית ולהתגברות על כשלי שוק האופייניים בתחום הרובוטיקה.

<צבי שילר: אני לא ארחיב על כשלי השוק.

<צבי שילר: אנחנו נשמע על כך מדוקטור יהודה אלמליח מייסד חברת קוגניטים שחווה את כשלי השוק על בשרו.

<צבי שילר: בבוא הזמן אנחנו נשמע את זה ממנו.

<צבי שילר: בארבע השנים, מאז הישיבה הקודמת, הקמנו את האיגוד הישראלי לרובוטיקה שאני כרגע עומד בראשו שלמעשה משמש כתובת לפניות מכל העולם בנושא רובוטיקה בישראל וקיימות פניות כאלה והן באות מסין, מיפן, מאירופה.

<צבי שילר: כאשר מישהו מקיים כנס בינלאומי בנושא רובוטיקה, יש לו את הכתובת שלנו.

<צבי שילר: כאשר מחפשים חברות רובוטיקה להשקעה, מסתכלים באתר שלנו ולמעשה פונים אלינו כדי שנחבר אותם עם החברה הזאת.

<צבי שילר: אם כן, היום יש כתובת שפעם לא הייתה.

<צבי שילר: מאז קיימנו כנס בינלאומי.

<צבי שילר: נפגשנו עם גורמים שונים בממשל, במשרד האוצר, במשרד המדע, במשרד הכלכלה כדי לקדם את הנושא.

<צבי שילר: הישיבה הזאת מוצאת אותנו למעשה במצב בו התכנית לפני ארבע שנים כבר הפכה ליוזמה בהובלת משרד המדע והמון המון בראשות פרופסור איציק בן-ישראל וחיים רוסו, יושב ראש ועדת המולמו"פ לקשרי אקדמיה ותעשייה.

<צבי שילר: כיושב ראש איגוד הרובוטיקה אני תומך ביוזמה הזאת ושבע רצון שהנושא עכשיו עלה דרגה ועלה למעשה לטיפולו של גוף ממשלתי, מה שלא היה קודם.

<צבי שילר: נוכחים כאן נציגי תעשיית הרובוטיקה והאקדמיה שהאירו את הנושא בזוויות שונות.

<צבי שילר: לפניכם תערוכת רובוטיקה שהיא למעשה פאר יצירת תעשיית הרובוטיקה הישראלית.

<צבי שילר: יש כמה פרויקטים שיוצרו על ידי סטודנטים ונראה אחר כך כמה מההדגמות שלהם.

<צבי שילר: אני מקווה שבזמן הישיבה נוכל להדגים אותם, ואם לא, נוכל להדגים אותן בסוף הישיבה.

<ענת לוי: אנחנו נמצא מקום.

<ענת לוי: הם טרחו להגיע.

<צבי שילר: אם צריך, אפשר יהיה גם קצת להאריך את הישיבה כדי ליהנות ממה שיש לנו כאן.

<צבי שילר: אני רוצה לציין את תרומתה המכריעה של מנהלת הוועדה ענת לוי ושל הצוות המסור שלה.

<צבי שילר: למעשה כל הרעיון להביא לכאן רובוטים, היה רעיון שלה.

<צבי שילר: התרמה שלה ממש מכרעת לישיבה הזאת.

<צבי שילר: אני לא רוצה לעכב את הדיון יותר ואני מחזיר למעשה את הדיון ליושב ראש שייתן את רשות הדיבור לדוברים לפי הסדר שקבענו.

אורי מקלב: תודה רבה לך על דברי הפתיחה.

אורי מקלב: בהמשך נשמח לשמוע בצורה יותר רחבה.

אורי מקלב: הזמן שלנו הוא לא בלתי מוגבל ובמסגרת הישיבה אנחנו צריכים גם לשמוע וגם לראות, כך שיש לנו הרבה תפקידים ויש לנו דוברים מאוד מאוד חשובים שמשתתפים אתנו.

אורי מקלב: אני אכבד אותך אדוני, פרופסור בן-ישראל, גם כחבר כנסת לשעבר וגם כאדם מרכזי בכל הנושאים האלה – בהרבה נושאים אבל גם בנושאים האלה – ואתן לך לפתוח.

אורי מקלב: לא נעים לי להגביל את הדוברים, אבל אני מבין שכל אחד מבין לבד שאנחנו צריכים להתכנס לזמן מסוים כדי שנוכל לאפשר לכולם להתייחס.

אורי מקלב: כפי שאמרנו, המטרה שלנו בדיון הזה היא לקדם, למנף ולעודד את כל הנושא של הרובוטיקה.

אורי מקלב: אני מכוון את הדוברים לכיוון הזה של מה אנחנו יכולים להוסיף, היכן אנחנו נמצאים ומה אנחנו יכולים לקדם, למנף ולעודד.

יצחק בן ישראל: תודה רבה.

יצחק בן ישראל: הבנתי את הרמז ואני אשתדל להיות מאוד קצר.

אורי מקלב: לא אמרתי את זה רק לך אלא לכולם.

יצחק בן ישראל: אני אדבר בכובע של יושב ראש המועצה הלאומית למחקר ופיתוח כי יש לי גם כובעים אחרים.

יצחק בן ישראל: כמו שאני רואה את העניין, הוא יחסית די פשוט.

יצחק בן ישראל: המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אמורה לייעץ לממשלת ישראל על כיווני המחקר והפיתוח האזרחי.

יצחק בן ישראל: אומרים האזרחי ומתכוונים – נשים לרגע בצד את המחקר והפיתוח הצבאי – אבל כמובן שאי אפשר לעשות את המטלה הזאת בלי לדעת מה קורה במחקר והפיתוח הצבאי ולהישען עליו בצורה כזאת או אחרת משום שבזה יש לנו השקעה גדולה שהיא לא תידון כאן היום.

יצחק בן ישראל: המחקר והפיתוח האזרחי נשען בצורה כזאת או אחרת על מה שיש שם.

יצחק בן ישראל: אנחנו נמצאים במצב שבו היום – זו עובדה ידועה לכולם – כלכלת המדינה, מנוע הצמיחה העיקרי שלה, הוא מה שאנחנו קוראים היי-טק.

יצחק בן ישראל: כשאומרים היי-טק, זה שם כללי.

יצחק בן ישראל: בדרך כלל באופן מסורתי אמרנו היי-טק, התכוונו למשהו שהוא נשען על הדיסציפלינות של מחשבים, בעיקר תוכנה, זאת אומרת, פחות חומרה אלא בעיקר תוכנה בארץ, מיקרו אלקטרוניקה, תקשורת.

יצחק בן ישראל: אלה בערך התחומים.

יצחק בן ישראל: הדבר הזה התחיל - והיה בו עניין מו"פי לא אזרחי אלא צבאי - לפני שלושים-ארבעים שנים.

יצחק בן ישראל: הייתה קבוצה של אנשים במדינה שהכירה שהתשתית שנבנתה בביטחון היא מספיק טובה כך שאפשר לאזרח אותה, להפוך אותה למנוע כלכלי, ונכון להיום זה בעצם המנוע הכלכלי העיקרי שלנו לצמיחה.

יצחק בן ישראל: לפני נגיד חמש שנים עשינו איזה שיפט קטן בדבר הזה, זאת לא ממש תזוזה אלא כמה מעלות פנייה הצידה והוספנו לזה את התחום של הסייבר שהוא בעצם אותו דבר.

יצחק בן ישראל: זאת אומרת, כשאתה מדבר על הסייבר, על מה אתה צריך, אתה צריך מחשבים, אתה צריך תקשורת, אתה צריך מיקרו אלקטרוניקה עם איזו הסתכלות אחרת קצת אבל זה דומה מאוד.

יצחק בן ישראל: כשאנחנו מסתכלים במועצה הלאומית למחקר ופיתוח, והיא עובדת בוועדות לאומיות לכל מיני נושאים, וחושבים על מה צריך להיות המנוע הבא, כי שום דבר לא דורך במקום, אחד הדברים שהכי ברור לנו והוא כבר מעבר לוויכוח, לפחות בתוך המועצה, שצריך ללכת עליו, זה התחום שנקרא רובוטיקה.

יצחק בן ישראל: עוד פעם, זה איזשהו שילוב בין כל הדיסציפלינות האלה שציינתי עכשיו אולי עם עוד כמה דיסציפלינות יותר הנדסיות כמו מכניקה ודברים כאלה, אבל הלב, כשאומרים רובוטיקה, מתכוונים לא למכשיר, לא לגלגלים שלו בעיקר, אלא לאלגוריתמים, לדבר הזה שהוא בעצם הלב שבו למדינת ישראל יש כבר היום יתרון יחסי גדול.

יצחק בן ישראל: הוא לא ממומש כמעט בכלל בכלכלה הישראלית.

יצחק בן ישראל: זאת אומרת, לא בתעשייה, לא במחקר אקדמי ולא בכל שלושת הגורמים - הרי כל דבר שאנחנו עושים במדינת ישראל נשען על שלושת הגורמים האלה – שזאת ממשלה או ביטחון מצד אחד, אקדמיה ותעשייה, והחלק הכי חלש כאן בתחום הזה, בכל התחומים החדשים שצומחים על הדיסציפלינות האלה הוא הרובוטיקה.

יצחק בן ישראל: לכן הוועדה שהוזכרה כאן שחיים רוסו עומד בראשה – דרך אגב, זה עוד לא הגיע להחלטת ממשלה אלא זה מונח על השולחן וצריך לעבור את ועדת השרים למדע וטכנולוגיה ששר המדע עומד בראשה ואחר כך זה יקבל כיוון שיהיה כיוון של מדיניות המו"פ הלאומי.

יצחק בן ישראל: אני אוסיף לזה עוד דבר אחד שגם הוא הוזכר כאן בחטף ובזה אני אסיים את הפתיחה.

יצחק בן ישראל: יש סוגיה אחרת שהיא לא קשורה לרובוטיקה אלא היא כללית והיא איך אנחנו מעבירים בבטחה את הרעיונות שהאקדמיה מייצרת לתחום התעשייתי.

יצחק בן ישראל: יש שם איזה שלב בו הרעיון הוא עוד היולי מדי, הוא לא מספיק יישומי ואם מצליחים להראות שהוא מספיק יישומי, התעשייה מאמצת אותו ואני לא צריך להגיד לכם – אני מניח שבוועדת המדע אתם יודעים את זה – שרוב ההשקעות במו"פ במדינת ישראל באות מהמגזר העסקי ולא מהמגזר הממשלתי, משום שהמגזר העסקי מבין שיש לו מה לקחת ולעשות עם זה בסוף כסף.

יצחק בן ישראל: בתוך התחום הזה למדינת ישראל יש חולשה יחסית לעולם במה שנקרא מחקר יישומי ולכן זאת בעיה נפרדת שחשבנו עליה במקרה זה באותה ועדה של חיים רוסו, איך אנחנו מתגברים עליה.

יצחק בן ישראל: אחד האמצעים להתגבר עליה הוא לבנות מכוני מחקר לאומיים, לאו דווקא במתכונת שהייתה לנו פעם.

יצחק בן ישראל: היו לנו מכונים כאלה אבל המתכונת ההיא לא הצליחה ולכן לא צריך לחזור על שגיאה אחת פעמיים.

יצחק בן ישראל: אנחנו מחפשים איזו דרך שתישען על לקחי העבר ובכל זאת נסתום את הפער הזה בו אנחנו יחסית לשאר העולם חלשים.

יצחק בן ישראל: זה כבר דבר שסוכם עם הממשלה ועם האוצר וזה עלה - עת נדמה לי אתה עוד היית שר – לוועדת שרים בממשלה הקודמת וסוכם להתחיל בזהירות בפיילוט בו אנחנו נבחר שני מכונים ונתחיל אתם.

יצחק בן ישראל: המכון הראשון או אחד מהשניים שאנחנו נבחר יהיה כנראה המכון לרובוטיקה שפרופסור שילר הזכיר אותו.

יצחק בן ישראל: זה מתלבש עם השני.

יצחק בן ישראל: זאת אומרת, מדיניות לאומית שתראה את הרובוטיקה כאחד התחומים שהכלכלה הישראלית תוכל להישען עליהם ומכון לרובוטיקה שיעזור לנו לסגור את מה שנקרא כשל שוק או את הפער שבין הרמה של רעיונות לרמה של מוצר בתעשייה.

יצחק בן ישראל: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך פרופסור בן-ישראל.

אורי מקלב: באמת הכותרת של הדברים שלך, הכותרת של הדיון שלנו, היא הפערים בין היכולות שיש לנו לבין היישום ולבין ההיקפים שאנחנו משתמשים.

אורי מקלב: את הדברים האלה אנחנו רוצים לצמצם.

אורי מקלב: מר חיים רוסו.

<חיים רוסו: בוקר טוב.

<חיים רוסו: אני חבר המועצה הלאומית למחקר ופיתוח, יושב ראש הוועדה של קשרי אקדמיה-תעשייה.

<חיים רוסו: אני אחרי ארבעים שנים של פעילות בתעשייה כמנכ"ל של חברת אל-אופ וסגן נשיא בחברת אלביט מערכות.

<חיים רוסו: אני רוצה להציג בקצרה ובצורה מעט יותר מפורטת מכפי שהציג אותה איציק את העבודה שנעשתה בוועדה שלנו במועצה ואת ההמלצה שגיבשנו.

<חיים רוסו: כשהתחלנו לעבוד, לנושא נכנסנו לפני כשנה או לפני כמה חודשים, הדבר הראשון שבלט לנו הוא שבכל המדינות המתקדמות יש איזושהי מגמה מאוד חזקה בעולם בשלוש השנים האחרונות של יוזמות לאומיות לנושא רובוטיקה.

<חיים רוסו: רובוטיקה הוא לא נושא חדש אלא הוא נושא שעובדים עליו כבר עשרות שנים אבל בשנים האחרונות קרה משהו והוא קרה קודם כל כתוצאה מהעובדה שבאמת הרבה טכנולוגיות התפתחו, אבל הנושא קיבל תנופה כתוצאה מכך שממשלות הבינו שרובוטיקה זאת לא עוד טכנולוגיה אלא זה איזשהו כלי שיכול לעשות מהפכה ברמה החברתית.

אורי מקלב: המדינות ראו לנגד עיניהן יוזמות עצמאיות או עידוד?

<חיים רוסו: אני מיד אתן כמה דוגמאות.

<חיים רוסו: יוזמות לאומיות במדינות.

<חיים רוסו: דבר נוסף שזיהינו וגילינו הוא שחברות שלעולם לא זיהינו אותן כחברות רובוטיקה, חברות כמו גוגל, כמו אפל, כמו אמזון, משקיעות סכומי עתק, קונות חברות, כמה חברות בשנה ובונות לעצמן איזשהו גב ותשתית מאוד חזקה בעולם הזה של רובוטיקה.

<חיים רוסו: כשניסינו להבין מה הם היעדים של אותן תכניות בעולם, ראינו קודם כל שאולי בצורה קצת פתיעה היעד המרכזי הוא לבנות חברה יותר טובה ומתקדמת לאו דווקא יעד כלכלי.

<חיים רוסו: זאת אומרת, היעד הראשון, אנשים מבינים שבעזרת רובוטיקה אפשר לשפר את רמת החיים של האנשים, את איכות החיים של האנשים, את רמת הבריאות של האוכלוסייה, את הרווחה.

<חיים רוסו: זה כדבר ראשון.

<חיים רוסו: דבר שני שהתעשיות זיהו היה את העובדה שרובוטיקה יכולה לעשות את התעשייה, במיוחד את התעשייה היצרנית, להרבה יותר תחרותית.

<חיים רוסו: האמריקאים שאיבדו הרבה שווקים למזרח הרחוק ולמקסיקו, היפנים שמתחילים להרגיש שמאבדים את ההובלה, מבינים שרובוטיקה היא זאת שתחזיר להם את ההובלה.

<חיים רוסו: כמובן הדבר השלישי זה מנוע צמיחה כלכלי, כמו בכל תחום, אבל מעניין שכאן הוא מופיע כאיזשהו יעד שלישי.

<חיים רוסו: החשיבות הראשונה היא באמת יותר החשיבות של החברה.

<חיים רוסו: איזה תחומי יישום.

<חיים רוסו: היושב ראש כבר הזכרת חלק מהם.

<חיים רוסו: אנחנו רואים היכן היום יש פעילות גדולה של חברות.

<חיים רוסו: אם בעבר ראינו את זה יותר באוטומציה תעשייתית, אנחנו רואים היום אוטומציה תעשייתית, מכשור רפואי, רווחה וסיעוד, שירותים ביתיים, אנרגיה, ביטחון ואבטחה, תחבורה, חקלאות.

<חיים רוסו: אם היה מקום, הייתי מוסיף כאן עוד כמה.

<חיים רוסו: בכל התחומים האלה יש פעילות.

<חיים רוסו: אני אדלג קצת על נושא הטכנולוגיות רק כדי להזכיר חלק מהיזמויות שקיימות היום בעולם.

<חיים רוסו: בארצות הברית הוכרזה ב-2011 תכנית ה-נשיונל רובוטיקס סנישיאטיב האמריקאית שמדברת על תקציבים בסדר גודל של חמישים מיליון דולר בשנה, פרוסים על פני שבע שנים קדימה ותכף אני אומר על זה עוד כמה מלים.

<חיים רוסו: באירופה בשנה שעברה הוכרזה תכנית ענקית עם 2,8 מיליארד יורו במעורבות גם של ה-EU וגם של התעשיות.

<חיים רוסו: ביפן, בתחילת השנה הזאת, ב-2015, הוכרזה תכנית לאומית גדולה.

<חיים רוסו: בסינגפור הוכרזה תכנית, בסין הוכרזה תכנית, בקוריאה, בכל המדינות המובילות המתקדמות ששמות את הנושא הזה במרכז העשייה שלהן.

<חיים רוסו: שקף אחד קטן.

<חיים רוסו: בארצות הברית התכנית הוכרזה על ידי הנשיא אובמה, תכנית שבאמת אמורה להתמודד – כמו שגם אפשר לראות כאן – בכל מיני תחומים, גם ברמה האישית, ברמת העזרה לאנשים, אבל גם ברמה של חקלאות, ביטחון וכך הלאה.

<חיים רוסו: בעקבות התמונה הזאת שראינו, אמרנו שאנחנו לא יכולים להישאר רק עם האינפורמציה אלא חייבים להציע איזושהי תכנית.

<חיים רוסו: אנחנו אספנו, אני מעריך, משהו כמו שלושים, ואולי יותר, ממובילי הרובוטיקה בישראל - חלק גדול מהם יושב כאן – לחשיבה ולסיעור מוחות, גם אנשי אקדמיה וגם אנשי תעשייה, גם נציגים של משרדים ממשלתיים כמו ביטחון, כלכלה, מדע וכך הלאה.

<חיים רוסו: בעצם מה שאני אציג כאן, זאת התוצאה של העבודה ושל המחשבה המשותפת ומיילים שבסוף העברנו.

<חיים רוסו: גיבשנו תכנית שאת העיקרים שלה אני רוצה להציג כאן.

<חיים רוסו: אם מסתכלים על ישראל, יש לנו בישראל תשתית תעשייתית, לחלקה אנחנו קוראים רובוטיקה אבל חלקה זאת תעשייה שהיא לא מזוהה כתעשיית רובוטיקה.

<חיים רוסו: יושבים כאן אנשים מהתעשייה האווירית, את התעשייה האווירית אנחנו לא מזהים כתעשיית רובוטיקה אבל היקף הפעילות שלה בתחום הרובוטיקה הוא אדיר בתחומים שונים אבל יש גם תעשיות אחרות שאת חלקן אנחנו עוד נשמע היום.

<חיים רוסו: יש פעילות אקדמית ברוב האוניברסיטאות ויש פעילות ענפה במערכת החינוך של פרויקטים שמשלבים רובוטיקה.

<חיים רוסו: אבל התכניות הן ספורדיות וכל אחד עושה את מה שצריך לעשות.

<חיים רוסו: אין איזושהי הכוונה ואין איזשהו וקטור שלוקח את זה למקום מוגדר.

<חיים רוסו: הגדרנו לעצמנו את החזון, מה אנחנו רוצים להשיג מהתכנית הזאת.

<חיים רוסו: אנחנו רוצים לבנות יכולות כדי להשפיע על הכלכלה, על הביטחון ועל הרווחה.

<חיים רוסו: בפירוש אלה היעדים שלנו.

<חיים רוסו: ליישם ולהטמיע.

<חיים רוסו: רובוטיקה, לא מספיק לבנות טכנולוגיות ולבנות מכשירים אם בסוף אנחנו לא מסוגלים להטמיע אותם בחיים והם נשארים פילים לבנים.

<חיים רוסו: יש לא מעט אתגרים בהטמעה.

<חיים רוסו: אנחנו כן רצים לראות מנוע צמיחה שבסופו של דבר יביא גם יצוא וגם תעסוקה.

<חיים רוסו: אנחנו רוצים בזה לשפר ולהעלות את רמת המחקר ולהפוך את ישראל באמת למדינה מובילה ברמה האקדמית בתחום הרובוטיקה ואנחנו רוצים לעודד חינוך טכנולוגי.

<חיים רוסו: הניסיון מוכיח שתכניות רובוטיקה בבתי ספר הם הכלי היעיל ביותר למשוך ילדים צעירים לעולם המדע והטכנולוגיה.

<חיים רוסו: לא בטוח שדווקא לרובוטיקה אבל זה לא כל כך חשוב כי אנחנו רוצים לראות אותם בעולם של מדע וטכנולוגיה.

<חיים רוסו: בתכניות רובוטיקה ובתחרויות רובוטיקה הם כלי מאוד חזק בעניין הזה.

אורי מקלב: נציג משרד החינוך יופיע בפני הוועדה ויציג את הנושא.

יצחק בן ישראל: נמצא כאן נציג דור העתיד.

<חיים רוסו: שלושה שקפים על התכנית.

<חיים רוסו: מה התכנית אומרת.

<חיים רוסו: התכנית ממליצה להתניע חמישה מיזמים בתחומי היישום הבאים: בריאות ורווחה, תחבורה, שירותים ביתיים וסיעוד, אוטומציה תעשייתית עם דגש וראייה על חיזוק התעשיות המסורתיות ואבטחה.

<חיים רוסו: אלה חמשת התחומים שזיהינו אותם.

<חיים רוסו: מה אנחנו רוצים שיהיה בכל מיזם כזה.

<חיים רוסו: כל מיזם, קודם כל תהיה בו חדשנות טכנולוגית.

<חיים רוסו: אנחנו לא מתכוונים לעשות דברים שאנשים אחרים כבר עשו אותם אלא אנחנו רוצים להביא דברים חדשים ואנחנו רוצים שתהיה להם השפעה משמעותית על החברה.

<חיים רוסו: שוב, לא לקדם דברים בגלל טכנולוגיה אלא כי אנחנו רוצים השפעה על החברה.

<חיים רוסו: שיתוף פעולה בין אקדמיה, תעשייה וגורמים משתמשים.

<חיים רוסו: ברור אקדמיה, ברור תעשייה, אבל גורמים משתמשים, אני יכול להגיד במפגש שכבר קיימנו בנושא, מנכ"ל הביטוח הלאומי היה שותף בשיחות כי אנחנו רואים את מי שצריך לקחת את הדברים האלה בסוף כחלק ממי שמאפיין את הדברים וחשוב שבאמת נכוון לכיוונים הנכונים.

<חיים רוסו: אנחנו חושבים ששיתוף פעולה עם גורמים בינלאומיים צריך להיות.

<חיים רוסו: אנחנו לא יכולים להיות אי בודד.

<חיים רוסו: צריכים לשתף ידע וניסיון של זרים.

<חיים רוסו: אנחנו חושבים שגם תכנית כזאת יכולה להיות מושכת להרבה ישראלים שעוסקים בתחומים האלה בחוץ לארץ.

<חיים רוסו: התוצאות של התכנית הזאת, שהיא תכנית לאומית, יהיו זמינות לא רק למי שחבר במיזם אלא גם לגורמים אחרים שיכולים ליהנות.

<חיים רוסו: כתכנית לאומית, המימון שלה, לא כולו אבל בעיקרו, צריך להיות כמימון ממשלתי.

<חיים רוסו: אנחנו לא חושבים שצריך לשכפל בכל אחד מהמיזמים ולהמציא את הגלגל מחדש ולכן אנחנו מדברים על אותו מרכז מכון מו"פ לרובוטיקה שכבר פרופסור בן-ישראל הזכיר אותו כמרכז המצוינות שנותן את השירותים שלו לכל אחד מהמיזמים.

<חיים רוסו: אנחנו חושבים שצריכה להיות תחרות רובוטיקה שנתית בין כל בתי הספר בתחומי היישום שנבחרו.

<חיים רוסו: אנחנו רוצים לקיים כנס בינלאומי גם בתחומי הטכנולוגיה וגם בתחומי היישום, שנה אחת טכנולוגיה ושנה אחת יישום, ונהפוך את ישראל למוקד משיכה בתחום הזה.

<חיים רוסו: כמובן שהדבר הזה צריך להיות מובל באיזושהי הובלה על ידי מי שיוחלט, אבל צריכה להיות איזושהי ועדת היגוי בהובלה של משרד ממשלתי גם לגבי גיבוש האסטרטגיה וגם לגבי הבקרה כדי לראות שבאמת הדברים נעשים כמו שצריך.

אורי מקלב: בתפקיד שלכם או בסמכות שלכם יש איזו אחדות בין משרדי הממשלה?

אורי מקלב: אנחנו חושבים שגם בתוך הממשלה צריכה להיות אחדות כלשהי, שפה אחת, תיאום, ראייה אחידה.

אורי מקלב: האם במועצה הלאומית יש או חשיבה או סמכות בעניין הזה או שאתה לא יכול לפעול?

אורי מקלב: בסך הכול, לפי מה שאני מבין מהזמן הקצר שאני נמצא בתפקיד, לא כל משרדי הממשלה רואים עין בעין, לא מדברים שפה אחת והיעדים לא ברורים ולא אחידים.

אורי מקלב: גם בנושא הזה אנחנו חושבים שיש מה לעשות.

<חיים רוסו: אין ספק.

אורי מקלב: אתה לא צריך לענות.

אורי מקלב: זה בסדר.

אורי מקלב: תודה על הדברים המרתקים.

אורי מקלב: פרופסור צבי שילר, בבקשה, תמונת מצב.

<צבי שילר: למעשה אני אוסיף קצת על הדברים שנאמרו קודם ואכנס לקצת יותר פרטים.

<צבי שילר: חשוב מכל, אני רוצה להציג את מה קורה בתחום הרובוטיקה בישראל כבר עכשיו.

<צבי שילר: זאת אומרת, זה נשמע כאילו לא קורה שם כלום אבל למעשה קורה כאן המון.

<צבי שילר: לא מספיק, אבל יש כאן תשתית מאוד רצינית עליה אנחנו רוצים לבנות את התכניות עליהן אנחנו מדברים כאן.

<צבי שילר: קראתי למצגת שלי מהפכת 2015, זה לא מתחיל היום אבל לדעתי 2015 תיזכר בעתיד כנקודת מפנה בהתפתחות תחום הרובוטיקה בעולם ואני מקווה גם בישראל.

<צבי שילר: אני פרופסור באוניברסיטת אריאל ואני גם יושב ראש האיגוד הישראלי לרובוטיקה.

<צבי שילר: אוניברסיטת אריאל היא רק אחד המוקדים בהם מתעסקים ברובוטיקה.

<צבי שילר: יש מוקדים נוספים ואני אשתדל לדבר עליהם בהמשך.

<צבי שילר: מה שאנחנו רואים כאן זה למעשה קולאז' של מוצרים שאפשר לקנות אותם היום, מוצרים מסחריים בתחום הרובוטיקה.

<צבי שילר: למעלה אנחנו רואים מוצרים תעשייתיים, תחת לזה רואים מוצרים בתחום הרפואה, מתחת לזה רואים מוצרים בתחום הבית למטה אנחנו רואים מוצרים בתחום התעופה, ויש שם אפילו רפת רובוטית בתחום החקלאות.

<צבי שילר: התמונות שממוסגרות במסגרת כחולה למעשה מראות מוצרים ישראליים.

<צבי שילר: זאת אומרת, לא מעט מהמוצרים שמיוצרים כאן בארץ הפכו לאייקונים כל אחד בתחומו בעולם.

<צבי שילר: זאת אומרת, החברות האלה לא מוכרות את המוצרים האלה בארץ אלא מוכרות אותם בעולם בהצלחה רבה ואחר כך נשמע את אודי פלס ואת עמי אפלבוים שיספרו לנו איך הם מצליחים למכור את המוצרים שלהם בעולם.

<צבי שילר: לדעתי זה ראוי לציון בפני עצמו.

<צבי שילר: אנחנו רואים כאן מוצרים בתחום הרובוטיקה הצבאית וגם כאן

<צבי שילר: אנחנו רואים שהרבה מאוד מסומנים במסגרת כחולה והם למעשה תוצרת ישראלית.

<צבי שילר: חלק מהם, אגב, נמצאים כאן לפנינו ובהמשך נבקש מהמפעילים להדגים אותם כדי שנראה שזה לא רק מוצר דומם אלא גם יכול לעשות משהו.

<צבי שילר: אנחנו רואים כאן – זה לא כל כך שייך לתעשייה הישראלית – זה למעשה מה שקורה היום בעולם.

<צבי שילר: לכן 2015 הולכת להיזכר כשנת מפנה.

<צבי שילר: אלו אבי טיפוס של רכבים רובוטיים שמיוצרים על ידי טובי או גדולות חברות הרכב בעולם.

<צבי שילר: בעוד חמש שנים חלק מהרכבים האלה, מנבאים, כבר יהיו אצלנו ונוכל לקנות אותם בצורה מסחרית.

<צבי שילר: אם לא נרדמנו בשנים האחרונות, למעשה שמנו לב שמתקיימת כאן מהפכת רובוטיקה, חיים רוסו כבר ציין את זה, גם פרופסור בן-ישראל, ואנחנו רואים כאן גרף שהוא גרף טיפוסי של התפתחות טכנולוגית כאשר הוא מתחיל בהתלהבות עצומה – זה קרה בשנות ה-80 ואני אישית זוכר את זה, אז התחלתי ללמוד את הלימודים המתקדמים שלי – כאשר אז התחום נכנס לתרדמת, שזה אופייני לתחומים כאלה, ועם הזמן, בערך בשנת ה-2000, הוא התעורר מחדש כאשר ה-הומבה נכנס אלינו הביתה במחיר של 199 דולר ליחידה.

<צבי שילר: ברגע שרובוט נכנס הביתה במחיר הזה, קשה יהיה להוציא אותו משם.

<צבי שילר: האמת היא שאני צפיתי שהכניסה של הרובוטים הביתה תהיה מהירה יותר, זה קרה, זה לקח יותר זמן, אבל למעשה היום אנחנו נמצאים בנקודה האדומה כאשר למעשה יש כאן מעין תופעה שקוראים לה ג'יי או קוראים לזה תופעת ההוקי.

<צבי שילר: זאת אומרת, יש כאן כיפוף כלפי מעלה והתפתחות מואצת של התחום הזה בכל העולם.

<צבי שילר: זה קרה בעקבות, כמו שנאמר קודם, חברות ענק שנכנסו לתחום הרובוטיקה וכאשר אנחנו רואים שמדינה – למשל אירופה – משקיעה 2.8 מיליארד יורו בתחום הרובוטיקה, זה כסף קטן ל-גוגל, כסף קטן ל-אפל ולאמזון.

<צבי שילר: זאת אומרת, ברגע שהחברות האלה נכנסות לתחום, הכספים שייכנסו לתוך התחום הזה, לתחום הרובוטיקה, יהיו כמובן גדולים יותר, אבל לפעמים צריך את המדינות כדי לזרז את התהליך הזה וזה מה שאנחנו מנסים לעשות כאן לגבי ישראל.

<צבי שילר: אנחנו נמצאים בכיפוף הזה וחלקנו כבר מרגישים שהדברים קורים.

<צבי שילר: אם ניפגש בעוד שנתיים, אני חושב שכבר נראה שאנחנו נמצאים במקום הרבה יותר גבוה על הגרף.

<צבי שילר: התחזיות שצופים בתחום הרובוטיקה.

אורי מקלב: שאלה מכוונת אחת.

אורי מקלב: מה התחום שאתה רואה התחום שיכול להביא תנופה לרובוטיקה?

אורי מקלב: בצרכנות הביתית?

<צבי שילר: שאלה מצוינת.

<צבי שילר: אין לי כאן גרף אבל יש גרף די מפורסם שנוצר על ידי משרד המדע או מידע היפני ושם רואים התפתחות בתחום הרובוטיקה, פחות או יותר התפתחות ליניארית של תחום הרובוטיקה בתעשייה וההבדל הזה, ההתפתחות המשמעותית תהיה ברובוטי שירות, ברובוטים אישיים, ברובוטים לבית וטוב שנמצאת כאן נציגת ביטוח לאומי כי אני רואה שדווקא שם יש פוטנציאל עצום לכניסת רובוטיקה בתחום הזה ומבחינה מספרית, ויכול להיות שגם מבחינה כלכלית, זה יהיה החלק היותר משמעותי.

<צבי שילר: בביטחון גם יהיה גידול אבל המספרים שם יהיו בדרך כלל יותר קטנים.

אורי מקלב: אם הבנתי נכון מהנייר שלך אותו קראתי אתמול-שלשום, במקום ארבעה אנשים ואפילו חמישה אנשים שתומכים באדם נזקק, זה יהיה אדם אחד.

<צבי שילר: בהחלט.

<צבי שילר: אלו התחזיות.

אורי מקלב: באמת דברים רציניים.

אורי מקלב: במקום ארבעה אנשים שתומכים באדם נזקק לעזרה, ארבעה-חמישה אנשים, יספיק אדם אחד אם תחום הרובוטיקה יתפתח.

<צבי שילר: אני אומר על זה שתי מלים.

<צבי שילר: באו"מ יש סקרים של הזקנות האוכלוסייה וכמה אנשים עובדים יהיו על כל בן אדם נזקק.

<צבי שילר: כיום היחס הוא ארבעה אנשים עובדים לבן אדם נזקק, כאשר נדמה לי שהם מגדירים בן אדם נזקק אדם בן 65 ומעלה.

<צבי שילר: יש שאלה האם גיל 65 הוא נזקק או לא, אבל אלו המספרים.

<צבי שילר: בתוך עשרים שנים צופים שהמספר הזה ירד לשניים לאחד.

<צבי שילר: זאת אומרת, על כל שני אנשים עובדים, יהיה בן אדם נזקק אחד ומה זה אומר?

<צבי שילר: שבן אדם אחד מתוך השניים העובדים יצטרך לתמוך באותו בן אדם נזקק וזה פשוט יהפוך את הכלכלה לבלתי אפשרית ולכן רואים את הרובוטיקה כאמצעי לשחרר את האנשים העובדים, גם לעבוד יותר בצורה יותר יעילה וגם לעזור לנזקקים ולא להצריך אותם להזדקק לאנשים שיסייעו להם.

איל בן ראובן: אמרת שהביטחון הוא במספרים קטנים יחסית.

איל בן ראובן: אני תוהה כי לפחות מהיכרותי, הביטחון הרבה מאוד פעמים סוחב מאוד מאוד חזק וגם ממה שאני לפחות מכיר בתעשיות הביטחוניות בישראל, יש היום עיסוק אדיר בתחום הזה.

איל בן ראובן: לכן אני תוהה.

<צבי שילר: לא הובנתי כאן.

יצחק בן ישראל: תרשו לי לענות לו.

יצחק בן ישראל: תבחין רגע בין השאלות לבין מחקר ופיתוח בהם בדרך כלל ממשלות בכלל וביטחון בפרט הם החלק הארי בתחומים האלה ובין אחרי כן השוק.

יצחק בן ישראל: השוק הביטחוני, אפילו במדינת ישראל המפוארת, תעשיות הביטחון שלה עשרים אחוזים מהתוצר שלהן נמכר להיכן שאתה ואני שירתנו ביחד ושמונים אחוזים יצוא ויצוא אומר לשוק העולמי, החוצה.

איל בן ראובן: זה ברור.

יצחק בן ישראל: זה תמיד כך.

יצחק בן ישראל: לכן צריך להבחין בין מו"פ לבין השאלה שלך, שם התפקיד של הביטחון הוא עדיין גדול ובין יישומים לאזרחים והשוק האזרחי שזה גם בסוף יביא את הכסף הגדול שהוא באזרחותץ.

<צבי שילר: אבל התכוונתי למשהו אחר.

אורי מקלב: פרופ' בן-ישראל דיבר על כך שיש פערים גדולים מאוד בין היכולות לבין היישום בשטח.

יצחק בן ישראל: כשזה המו"פ, אבל בסוף המנוע העיקרי יבוא מהעולם העסקי.

<צבי שילר: אני למעשה דיברתי יותר על הכמויות המספריות של היחידות.

<צבי שילר: זאת אומרת, אתה תמכור פחות במספרים רובוטים צבאיים מאשר תמכור רובוטים שעוזרים לבני אדם.

<צבי שילר: דוגמה טובה זאת חברת איי-רובוט שהתחילה למעשה כחברה שמייצרת רובוטים דומים למה שיש כאן לשימוש הצבאי, הם מוכרים אלפי יחידות ויש להם במקביל את החברה שמייצרת את ה-הומבה, את השואב האבק.

<צבי שילר: הם מוכרים במיליוני יחידות והפעם האחרונה שקראתי, מבחינה כלכלית שתי היחידות האלה שוות אבל במספרים הם יותר קטנים.

<צבי שילר: כמו שאמר פרופסור בן-ישראל, אני לא חושב שכלכלת הרובוטיקה העולמית, מה שאנחנו מדברים על התחזית, על 400 מיליארד דולר, אני לא חושב שהרוב שם יהיה לרובוטיקה צבאית אלא הרוב שם יהיה לרובוטיקה אזרחית כאשר גם כמה מיליארדים ברובוטיקה הצבאית יכולים לפרנס כמה חברות טובות.

<צבי שילר: התחזיות כיום הן ששוק הרובוטיקה הכלל יגדל לסדר גודל של 400 מיליארד דולר והשאלה היחידה היא רק מתי.

<צבי שילר: חישוב קטן, כאשר מניחים שלושים אחוזי עליה של גידול כל שנה, שזה לא אחוז גדול מאוד, אנחנו נשמע שבעצם אלו אחוזים שאנחנו רואים אותם בתעשייה הישראלית אפילו, תוך עשר שנים – השוק היום, שהוא בסדר גודל של שלושים מיליארד, למעשה יגיע ל-400 מיליארד ועשר שנים הן זמן קצר ביותר.

<צבי שילר: זה אומר שבנוסף לכל המטרות האחרות – חשיבות ביטחונית, חשיבות חברתית – גם מבחינה כלכלית זה תחום שאולי כדאי להשקיע בו.

<צבי שילר: הרובוטיקה בישראל.

<צבי שילר: בואו נתחיל עם האקדמיה.

<צבי שילר: יש לנו, לפי הספירה שלי ואולי יתווכחו עם זה אבל זה בערך נכון, שמונה מרכזי מחקר באוניברסיטאות הראשיות פלוס מכון וולקני שמתעסק בזה.

<צבי שילר: התחומים הם די רחבים.

<צבי שילר: ברפואה יש לנו פעילות ענפה, רכבים אוטונומיים, תכנון תנועה, מעקות – זה קורה בבר אילן, חקלאות, ממשקי אדם-מכונה, נושא שמאוד מתקדם בזמן האחרון וכמובן גם חינוך.

<צבי שילר: חסכתי לעצמי להיכנס לכל מוסד.

<צבי שילר: יש לי שקף נוסף שיפרט קצת את המחקרים האלה.

<צבי שילר: אנחנו רואים כאן אייקונים של כמה מחקרים בכמה אוניברסיטאות.

<צבי שילר: כל תמונה יש לה את סמל האוניברסיטה לידה.

<צבי שילר: בטכניון יש מחקר בנושא תחבורה-תעבורה, בבן גוריון - למעשה יש כאן רובוט שבסיום דבריי אני אבקש את דוקטור שפירא להדגים אותו, יש לנו באמצע – דווקא מאוד מצא חן בעיני – דבורה שמאבקת צמחים.

<צבי שילר: זאת אומרת, אם הדבורים לא עושות את העבודה, אפשר שרובוט עף יעשה את העבודה.

<צבי שילר: זאת עבודה שנעשית באוניברסיטת בן גוריון והם שם חזקים מאוד בנושא החקלאי.

<צבי שילר: למטה אנחנו רואים להקות, למעשה קבוצת כדורגל רובוטית שמפתחים באוניברסיטת בר אילן.

<צבי שילר: בצד ימין רואים גם את המחקרים באוניברסיטת אריאל בנושא של תכנון תנועה בשטח ועל הכביש.

<צבי שילר: מחקרים נוספים יותר לכיוון הרפואה.

<צבי שילר: אנחנו רואים בצד שמאל למעלה מחקר של פרופסור יוסקוביץ' באוניברסיטה העברית.

<צבי שילר: אלו מערכות, גם הדמיה וגם תכנון, של תנועת הרובוט על פי הנתונים שמקבלים מה-MRI.

<צבי שילר: באמצע בצד ימין רואים מחקר שנעשה על ידי פרופסור תמר פלאש במכון ויצמן.

<צבי שילר: היא מתעסקת במערכות דיאלוגיות טבעיות.

<צבי שילר: היא לומדת את המוח ומשתמשת בו כדי לבקר את הרובוטים.

<צבי שילר: בצד ימין זה פרויקט מאוד מפורסם בעולם, היא לומדת את התנועה של זרוע התמנון ומשתמשת בידע הזה כדי לתכנן זרוע שתנוע בצורה דומה.

<צבי שילר: למעלה זה התמנון ומתחתיו זאת הזרוע עצמה.

<צבי שילר: באמצע רואים מחקרים מאוניברסיטת בן גוריון.

<צבי שילר: בצד ימין זה המחקר של דוקטור אילנה ניסקי שלמעשה תציג אותו בעצמה.

<צבי שילר: היא חוקרת צעירה שהגיעה מחוץ לארץ כך שהיא גם מדענית חוזרת, גם צעירה וגם אישה.

<צבי שילר: כל זה בתחום הרובוטיקה ואנחנו ניתן לה את הזמן כדי להציג את הדברים שלה.

<צבי שילר: למטה אנחנו רואים רובוט זעיר שמפותח בטכניון.

<צבי שילר: בצד ימין רואים רובוטים זעירים שעובדים עליהם לטובת הרפואה באוניברסיטת תל אביב.

<צבי שילר: זה סיכום קצר של האקדמיה הישראלית.

<צבי שילר: בנוסף, וזה משהו שאני רוצה לעניין את הציבור כאן, באוניברסיטאות יש לנו לא מעט סטודנטים ולפחות במחלקות כמו שלי כל סטודנט צריך לבצע פרויקט גמר בסוף השנה.

<צבי שילר: אני מצאתי את זה כמשאב רציני וגדול ליצירת ופיתוח מוצרים.

<צבי שילר: לפעמים הפרויקטים האלה עוסקים במשהו לטובת התעשייה, משהו שמישהו אחר הגה, ואצלנו אנחנו מקפידים, עת אנחנו נותנים בעיה לסטודנטים ואומרים להם שעכשיו יימצאו לה פתרון.

<צבי שילר: אחת הבעיות ברובוטיקה היא שאנחנו לא יודעים מהו ה-אייפד הבא ולא נדע עד שלא נעשה הרבה מוצרים ואחד מהם יתפוס והוא יהיה הדבר הבא.

<צבי שילר: כמה מהמוצרים האלה מוצגים כאן.

<צבי שילר: יכול להיות שבסוף דבריי אולי נבקש הדגמה שלהם.

<צבי שילר: כאן אנחנו רואים ארבעים מוצרים.

<צבי שילר: עשינו כאלה בערך תשעים.

<צבי שילר: אם כל האוניברסיטאות האחרות יתגייסו לנושא הזה באותה צורה, תוך שנתיים נייצר כאן כל כך הרבה מוצרים ואגב, זה יהיה יותר ממה שלדעתי מיוצר בעולם ומתוכם נוכל לכוון כמה דרך המכון לרובוטיקה לתוך התעשייה.

<צבי שילר: הרובוטיקה בישראל בתעשייה.

<צבי שילר: אנחנו תעשייה לא גדולה אבל מצטיינת במה שהיא עושה.

<צבי שילר: כמעט כל מה שעושים כאן מוביל בתחום העולמי.

<צבי שילר: אנחנו רואים בצד שמאל את מכסחות הדשא שהן אייקונים, רואים מתחת לזה רובוט של חברת מזור שפרופסור שהם יכול להיות שיציג אותו בעצמו, רובוט שמשמש לניתוח גב.

<צבי שילר: הוא נמצא כאן בקדמת השולחן אבל בקושי רואים אותי.

<צבי שילר: אני מכיר את הפרויקט, הסתכלתי עליו היום ואמרתי כזה קטן?

<צבי שילר: הדבר הזה מנתח.

<צבי שילר: אני לא רוצה לקחת את הדברים מפרופסור שהם והוא יתאר אותו.

<צבי שילר: מתחת לזה אנחנו רואים פרויקט בתעשייה אווירית שקוראים לו טקסי בוט, שהמפתח למעשה, ההוגה של הפרויקט הזה נמצא כאן, דוקטור אריה פרי, ויעקב משיח מהתעשייה האווירית.

<צבי שילר: לסטודנטים שלנו היה חלק בייצור המודל של הדבר הזה בהתחלה.

<צבי שילר: אני רואה את הפרויקט הזה כדוגמה למה שהתעשייה הישראלית יכולה לעשות כי זה קודם כל חדשני ביותר, זה ייחודי בדורו, זאת אומרת, אין דברים דומים כאלה, והפרויקט עצמו הוא אחד מהרובוטים.

<צבי שילר: מה שקורה שם זה שהרכב שסוחב את המטוס, מושך אותו בצורה עצמאית כאשר הטייס נותן לו את הפקודות ולא הנהג על הרכב.

<צבי שילר: זה הופך את זה לרובוט.

<צבי שילר: זה למעשה רובוט אחד הגדולים בעולם.

<צבי שילר: נדמה לי שהמשקל שלו הוא 35 טון.

<צבי שילר: אני רואה את זה כפרויקט דגל של התעשייה הישראלית.

<צבי שילר: תעשייה אווירית, קיבלתם עכשיו ממני קצת מחמאות ומגיע לכם.

<צבי שילר: הרובוט שמתחתיו, זה רובוט של הובוטים, חברה צעירה שנדמה לי קיימת שלוש שנים והיא כבר בהצלחה מתחרה ברובוטים הרבה יותר ותיקים שנוצרים בארצות הברית.

<צבי שילר: נדמה לי שיש להם חוזה שמן עם הצבא האמריקאי וזאת בהחלט גאווה ישראלית.

<צבי שילר: הרובוט נמצא כאן ואחרי כן, כשיהיה לנו קצת זמן, אולי נבקש שידגימו אותו.

<צבי שילר: זה למעשה בגדול המבט על התעשייה הישראלית.

<צבי שילר: היא קטנה, מאוד מגוונת ומאוד מצטיינת במה שהיא עושה.

<צבי שילר: המטרה שלנו היא להגדיל את עשרים החברות האלה למאתיים חברות תוך מספר קטן של שנים.

<צבי שילר: חלון הזדמנויות לדעתי נקרה בדרכנו.

<צבי שילר: תעשיית ההיי-טק הישראלית למעשה יצרה תשתית מצוינת לתחום הרובוטיקה שנוי על טכנולוגיות ההיי-טק הקיימות.

<צבי שילר: הטכנולוגיה האחרונה שבהן היא אינטרנט של דברים וברגע שרובוט מקושר לכל האחרים, למעשה כל העולם שלנו מתחיל לזוז.

<צבי שילר: שאלה אחת עליה אני רוצה לענות כאן.

<צבי שילר: שאלו אותי פעם למה צריך את כל זה ולמה רובוטיקה ולא דברים אחרים.

<צבי שילר: למשל, למה לא אנרגיה ולמה לא מים.

<צבי שילר: התשובה היא All of the above, גם זה וגם זה.

<צבי שילר: ההבדל הוא שבאנרגיה אנחנו צורכים את האנרגיה, מים אנחנו שותים ורובוטים ישנו את החיים שלנו.

<צבי שילר: זאת אומרת, הם פשוט ייכנסו לחיים שלנו בכל מקום וישנו אותם.

<צבי שילר: אני לא יודע אם המילה הנכונה היא לשלוט בהם, אבל אם נדע לכוון אותם ולייצר אותם, אנחנו נהיה בקדמת הטכנולוגיה בעולם.

<צבי שילר: שוק הרובוטיקה עדיין בתחילת דרכו וזה לדעתי הזמן להיכנס לאותו תחום.

<צבי שילר: אני רואה את הרובוטיקה – ולפחות זאת דעתי – כמנוע צמיחה של תעשיית ההיי-טק הישראלית שאחרי עשרים שנים מאוד מוצלחות, אני מתאר לעצמי שמחפשת כיוון חדש וכדאי את המהפכה הבאה לבנות על משהו שעוד לא נעשה קודם.

<צבי שילר: ההמלצות הן המלצות שלי ועל דעתי.

<צבי שילר: הן חופפות את מה שנאמר כאן קודם.

<צבי שילר: יש כאן קצת ניואנסים שאני אולי רוצה להדגיש למרת שנאמרו כאן.

<צבי שילר: התייצבות משרדי הממשלה מאחורי היוזמה, לדעתי זה מאוד חשוב מהסיבה הפשוטה.

<צבי שילר: משרד המדע מאוד חשוב לפיתוח הטכנולוגיה אבל אחרי שמפתחים את הטכנולוגיה, צריך גם ליישם אותה.

<צבי שילר: אם נפתח טכנולוגיה ולא יהיו משרדים או תחומים שיישמו אותה, למעשה לא עשינו הרבה.

<צבי שילר: אנחנו צריכים את התמיכה של המוסד לביטוח לאומי, של משרד הרווחה, של משרד הביטחון כי הטכנולוגיות לפעמים שמפתחים אותן לטובת יישום צבאי, בהחלט ישימות למוצרים אזרחיים וההפך.

<צבי שילר: מה שמייצרים למוצר אזרחי, לפעמים טוב גם למוצר צבאי.

<צבי שילר: הקמת המכון, כמובן שזה כבר נאמר.

<צבי שילר: הטוויסט הקטן כאן שלדעתנו, לדעת האנשים באיגוד הרובוטיקה, הוא שחשוב שהמוסד הזה, המכון הזה, יהיה בין-מוסדי ולא צמוד לאף אוניברסיטה ספציפית כדי לתת גישה לכולם.

<צבי שילר: אגב, הגישה צריכה להיות גישה לכל האקדמיות, גישה לכל התעשייה, לפריפריה, לכולם, וגם גישה לאוכלוסיות שיכול להיות שהיום אין להן גישה לנושא ההיי-טק, כמו אוכלוסיות שלא מיוצגות שם אבל יש להן פוטנציאל אדיר, כמו אוכלוסיית החרדים שאני לא רואה בעיה למה אוכלוסיית החרדים לא תשתתף.

<צבי שילר: אפשר להדריך אותם ולהכניס אותם לתוך תכנות ולתוך אלגוריתמים.

<צבי שילר: הם יכולים למלא מקום חשוב מאוד בתוך המכון ובתוך התעשייה הזאת.

אורי מקלב: חברות פרטיות גם משתלבות.

אורי מקלב: חברות פרטיות בתחום הרובוטיקה, גם הן משתלבות.

<צבי שילר: ודאי.

<צבי שילר: אחת המטרות של המכון, הוא למעשה אמור להיות חממה להנבטת מוצרים וחברות חדשות והוא אמור לסייע לחברות קיימות.

<צבי שילר: אנחנו נשמע על זה ממנכ"לי החברה שנמצאים כאן.

<צבי שילר: הקמת פארק תעשיות רובוטיקה, מה שלא קיים היום.

<צבי שילר: אם יהיה מכון, ההנבטה של חברות למעשה אמורה להיות סביבו ואז פתאום יהיה לנו פארק רובוטיקה שלדעתי יהיה מודל לכל העולם.

<צבי שילר: ארגון כנס, על זה נאמר ולא ארחיב.

<צבי שילר: רעיון שקיבלתי מדוקטור אמיר זיב-אב, הוא הדגיש את הצורך בהכשרת כוח אדם מתאים כי אם עכשיו תהיה לנו מהפכה, איפה האנשים שיאיישו את המהפכה הזאת?

<צבי שילר: ההמלצה היא להקים מגמות מקטרוניקה ורובוטיקה בכל הפקולטות להנדסה בארץ, משהו שקיים אצלנו והיינו רוצים לראות את זה במקומות אחרים.

<צבי שילר: דבר שהוא קרוב ללבי.

<צבי שילר: הייתי מאוד רוצה לראות תחרות בינלאומית שנקרא לה רובוטוב.

<צבי שילר: זאת אומרת, רובוט שעושה טוב.

<צבי שילר: קודם כל, הגיע הזמן שרובוטיקה תיתפס כמשהו שעושה טוב, עוזר לאנשים, מציל חיים, משפר את איכות החיים ולא רק כרובוט שעושה ומחסל משרות.

<צבי שילר: המסר הזה הייתי מאוד רוצה שיבוא מישראל ואנחנו נהיה ידועים כמדינה שדוחפת את נושא הרובוטוב בעולם ואפילו לשמר את השם הזה גם עת נכתוב אותו באנגלית.

<צבי שילר: כמו שאומרים אמדוקס, אף אחד לא מתרגם את זה.

<צבי שילר: כך הייתי רוצה לגבי הרובוטוב.

אורי מקלב: כל הזכויות שמורות לך.

<צבי שילר: תודה רבה.

<צבי שילר: הדבר האחרון.

<צבי שילר: היינו רוצים – אבל זה דבר יותר שולי – לגייס את חכמת ההמונים כדי לזהות מה אנחנו באמת רוצים לקבל מהרובוטים האלה כי זאת לא שאלה שיש למישהו תשובה היום והיינו רוצים לקבל את זה מכולם.

<צבי שילר: זה סיום הדברים שלי.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: דברים ממש מרתקים וגם משכילים מאוד.

אורי מקלב: אני חושב שבשלב הזה אולי מישהו יציג משהו.

<צבי שילר: אחרי ששעממנו אתכם בדברים, בוא נראה הדגמות של כמה רובוטים.

<צבי שילר: דוקטור אמיר שפירא מהמחלקה להנדסת מכונות באוניברסיטת בן גוריון.

<אמיר שפירא: אנחנו פיתחנו רובוט שהולך על ארבע ומדמה תנועה של בעלי חיים.

<אמיר שפירא: אתם יכולים לראות אותו כאן הולך.

<אמיר שפירא: זה רק דגם.

<אמיר שפירא: כל החכמה היא באלגוריתמיקה להליכה.

<אמיר שפירא: כאן אמנם זה על שטח ישר ואין הרבה חכמה, אבל החכמה היא הרבה מעבר להליכה על תוואי שטח לא מובנה.

<אמיר שפירא: שמענו לדוגמה שבמנהרות בעזה הכלבים עזרו מאוד אבל הבעיה היא שבכלב לא ניתן לשלוט וברובוט כן ניתן לשלוט.

<אמיר שפירא: זאת דוגמה לדברים שעשינו.

אורי מקלב: המטרה ללכת במקום לא כבוש, לא בשטח ישר אלא היכן שיש מהמורות.

<אמיר שפירא: כן.

<אמיר שפירא: מקום שרכב גלגלי לא יכול לעבור אבל עדיין בני אדם או בעלי חיים כן יכולים כי הם הולכים.

אורי מקלב: בפיתוח הזה אנחנו חדשנים.

<אמיר שפירא: כן.

<אמיר שפירא: יש הרבה התקדמות בארץ.

<אמיר שפירא: דרך אגב, יש פרויקט שנתמך על ידי משרד הביטחון והתחרינו בתוך קבוצה שעסקה ברובוטים דמויי אדם.

<אמיר שפירא: גם שם הגענו למקום 14 בעולם מתוך 106 קבוצות, בתמיכה של פרופסור דורון חבצלת.

אורי מקלב: יפה מאוד.

<צבי שילר: באותה הזדמנות שיש לנו הפסקה, הייתי רוצה להראות פרויקט של סטודנטים.

<צבי שילר: זה פרויקט מחקר.

<צבי שילר: פרויקט סטודנטים שלמעשה נוצר בעקבות צוק איתן.

<צבי שילר: אמנם זה לא הנושא היום אבל הוא נוצר בעקבות צוק איתן ואלו שני הגלגלים שנמצאים קרוב אליך היושב ראש ואנחנו קוראים לו הגלגל הרובוטי.

<צבי שילר: פיתחו אותו יוני עובדיה ומתן דסה, סטודנטים שנה ד', סיימו עכשיו, והם יכולים להדגים את זה אבל הם צריכים להוציא את זה לאיזשהו מרחב.

<צבי שילר: הרובוט נראה מאוד פשוט והמטרה היא לבנות משהו שיש לו עבירות, שהוא יכול להיכנס למקומות צרים, יכול גם להיכנס וגם לצאת כמובן לפי פקודה ועליו אתה יכול לשים מה שאתה רוצה, מצלמות וכולי.

<צבי שילר: בזה אנחנו לא מתעסקים אלא אנחנו מתעסקים בעבירות עצמה.

<צבי שילר: למעשה אנחנו רואים כאן תנועה במהירות גבוהה.

<צבי שילר: למעשה הרובוט הזה יכול לעבור היכן שאופני הרים יכולים לעבור.

<צבי שילר: זאת מהפכה.

<צבי שילר: תודה רבה.

אורי מקלב: אני מאחל לכם הצלחה גדולה.

אורי מקלב: נעבור לפרופסור משה שהם מהטכניון, מייסד מזור רובוטיקה רפואית באקדמיה לתעשייה.

<משה שהם: שלום וצהרים טובים.

<משה שהם: אני מהטכניון, הפקולטה להנדסת מכונות ואני אחראי על התחום של הרובוטיקה שם.

<משה שהם: אנחנו מתעסקים בהרבה נושאים של רובוטיקה, התעסקנו בהרבה נושאים של רובוטיקה, גם רובוטיקה תעשייתית וגם דברים שקשורים לביטחון.

<משה שהם: לפני כ-15 שנים נכנסנו לתחום של רובוטיקה רפואית ועיקר היישומים שלנו כרגע הם בנושאים האלה.

<משה שהם: יש מספר טכנולוגיות שיצאו מהמעבדה שלנו בטכניון כאשר אחת מהן אנחנו רואים כאן על השולחן, רובוט לניתוחי גב וניתוחי מוח.

<משה שהם: הוא נמצא כאן – הרובוט הוא הבקבוק הקטן הזה בעטיפה הכחולה שנמצא על עמוד השדרה – והמטרה שלו היא לבצע ניתוחים ברמת דיוק שהיא גבוהה מיד האדם ובמינימום אינווסיב, זאת אומרת, פולשנות מזערית.

<משה שהם: הפיתוח הזה יצא מהמעבדה והפך להיות חברה.

<משה שהם: כרגע היא מנתחת בעשר מדינות בעולם.

<משה שהם: מספר הניתוחים שעשו עד היום עבר את ה-10,000 ניתוחים עם למעלה משבעים אלף משתלים ואחד הדברים שאנחנו מאוד מתפארים בו הוא שמספר הניתוחים שנכשלו, מספר אנשים שיצאו עם איזשהו נזק עצבי בניתוחים רובוטיים, הוא אפס במקרה הזה.

<משה שהם: זאת אומרת, זה הבדל מאוד גדול לעומת מה שנעשה בניתוח הקונבנציונאלי שבו יש מספר אחוזים, אמנם לא גבוה, שאנשים בכל זאת יוצאים עם נזק עצבי קבוע.

<משה שהם: במקרה הזה של הרובוטיקה, זה לא קורה.

אורי מקלב: במקרה הזה מה העיקרון שלי על פני ניתוח בידי אדם?

אורי מקלב: איפה היתרון שלו?

<משה שהם: יש לו שלושה יתרונות עיקריים.

<משה שהם: יתרון אחד הוא שהדיוק שלו הוא גבוה מיד האדם.

<משה שהם: זאת אומרת, יש פעולות שהרובוט עושה טוב מיד האדם, יש הרבה דברים שהאדם עושה יותר טוב מהרובוט, אבל בדברים מסוימים, למשל בדיוק ובגישה, אתה יכול לעשות עם רובוטיקה יותר טוב ממה שאפשר לעשות עם יד אדם ואנחנו יודעים את זה.

<משה שהם: לכל יד אדם יש את המגבלה בדיוק שלו.

<משה שהם: דבר שני, הוא יכול לנתח בלי להסתכל פנימה לתוך הגוף אלא הוא מנתח על סמך מה שנקרא הדמיה, אימג'ינג.

<משה שהם: הרופא מתכנן על סי.

<משה שהם: טי.

<משה שהם: למשל והרובוט אחר כך הוא מוביל אותו לאותו מקום שהוא תכנן בדיוק מאוד גבוה.

<משה שהם: לא צריך לפתוח פתח בתוך הגוף.

<משה שהם: דבר שלישי, בנושא של קרינה.

<משה שהם: כמות הקרינה שצריך בניתוח רובוט היא קטנה יותר במקרה שאנחנו עושים רובוטיקה.

<משה שהם: זאת אומרת, שלושה דברים: דיוק גבוה יותר, מינימום פולשנות וקרינה פחותה.

<רועי גולדשמידט: הוא יכול לפעול באופן אוטונומי או שהוא חייב התערבות של הרופא?

<משה שהם: אנחנו לא רוצים שהרופא ישב בחדר וישלח את הרובוט לעשות את הניתוח.

<משה שהם: זאת לא המטרה שלנו.

<רועי גולדשמידט: אבל טכנולוגית הוא מסוגל לבצע את זה?

<משה שהם: אני אגיד לך יותר מזה.

<משה שהם: כאן הלכנו בכיוון של מה שנקרא רובוט סמי אוטונומי.

<משה שהם: חצי.

<משה שהם: זאת אומרת, את הפעולה הכירורגית בעצמה הרופא יעשה למרות שיכולנו לתכנן את הרובוט לעשות את הניתוח, אבל מבחינה של שיתוף של הצוות, מבחינת הרגולציה של ה-FDA, אנחנו החלטנו ללכת בכיוון הזה כרגע.

<משה שהם: בעתיד, כאשר אנשים יהיו יותר שמחים לקבל יותר רובוטיקה, נלך לכיוון של רובוטיקה אוטונומית.

אורי מקלב: שאל אותך רועי גולדשמידט שהוא ממרכז המחקר והמידע של הכנסת אבל הוא מסונף לוועדת המדע.

<משה שהם: בכל מקרה, אני רוצה להצביע על כמה נקודות בנושא הזה של הרובוטיקה הרפואית.

<משה שהם: יש מאות מחקרים בעולם, באוניברסיטאות ובמכוני מחקר, בנושא של רובוטיקה רפואית.

<משה שהם: זה תחום שתפס את העין מאוד חזק.

<משה שהם: אנחנו נכנסנו לנישה הזאת די בהתחלה והתחום הוא גדול ואנחנו אפילו לא רואים את כל האימפליקציות שלו.

אורי מקלב: מה לגבי המוצרים שלכם?

<משה שהם: אני מיד אתייחס.

<משה שהם: אני רק רוצה לומר שמתוך כל מאות המחקרים האלה שנעשו, יש פחות מעשר חברות שהצליחו לעבור את כל השלבים הקשים בדרך לחברה שבסופו של דבר תנתח בחדר הניתוח כי יש את הנושא של הרגולציה, הניסויים הקליניים, לשכנע את הרופאים, לשכנע בסופו של דבר את מנהלי בתי החולים.

<משה שהם: זאת דרך מאוד ארוכה ולכן מעט מאוד חברות בסופו של דבר הגיעו לרובוט בפועל שמנתח בחדר הניתוח, אחת מהן היא הרובוט הזה והוא הרובוט היחידי כיום בעולם שמנתח ניתוחי גב ויש לו את האישורים של ה-FDA.

<משה שהם: הוא מנתח בלמעלה מעשר ארצות.

איל בן ראובן: אנחנו, אני מבין שזה הטכניון ממנו יצא הרעיון.

איל בן ראובן: תן את ההמשך המסחרי של הדבר הזה.

<משה שהם: זאת נקודה חשובה.

<משה שהם: הרעיון יצא מהטכניון, היה שנתיים בחממה של הטכניון, לאחר מכן הוא יצא לחברה, זאת אומרת, הוא גייס כסף כחברה ויצא לחברה.

<משה שהם: החברה הזאת גדלה והיא רשומה בנסדא"ק ונסחרת בנסדא"ק בארצות הברית.

איל בן ראובן: מה הקשר בינה לבין הטכניון היום?

<משה שהם: לטכניון יש זכויות בתוך כל הפיתוח.

יואב קיש: עניינתם את המדען הראשי באיזשהו שלב?

<משה שהם: כן.

<משה שהם: המדען הראשי של משרד הכלכלה.

אורי מקלב: איפה ממוקמת החברה?

<משה שהם: בקיסריה.

אורי מקלב: אני לא יודע אם יש מספיק מודעות לכך.

אורי מקלב: אולי חלק מהדברים צריך להיות הגברת המודעות.

אורי מקלב: יש לזה הרבה יתרונות.

אורי מקלב: אני לא יודע אם כולם יודעים על כך.

אורי מקלב: יש כאלה שאולי קוראים על כך במדורי מדע, אבל בציבור הרחב הדברים האלה לא ידועים.

אורי מקלב: אני חושב שבדברים האלה יש יתרון מאוד גדול בחינוך וחשיפה.

<משה שהם: אנחנו בוודאי נשמח.

אורי מקלב: מדובר כאן גם בהצלת חיים.

אורי מקלב: יש כאן את כל היתרונות.

אורי מקלב: אתה יכול לתת עוד דוגמה של מוצר שהיום אתם מפתחים?

אורי מקלב: יש לכם עוד מוצר שהוא אחרי אישורים?

<משה שהם: זה מוצר אחד.

<משה שהם: מוצר נוסף שיצא מהמעבדה שלנו הוא רובוטים זעירים עוד יותר שהם בסדר גודל של מילימטר והמטרה שלו הוא להיכנס לתוך הגוף ולנסות לתקן את הגוף מבפנים.

<משה שהם: גם לעשות מוניטורינג, לעשות דיאגנוסטיקה וגם לעשות ריפוי, לנסות ולתקן מבפנים.

<משה שהם: האפליקציה הראשונה שאנחנו הולכים אליה היא אפליקציה של ניתוחי מוח.

<משה שהם: אני לא רוצה להיכנס יותר מדי לנושאים טכנולוגיים, אבל אלה ניתוחי מוח שיש שם רובוט קטן שישב וידאג שזה יעבוד בסדר.

<משה שהם: אני אומר את זה ממש במלים מאוד מאוד פשוטות.

יואב קיש: יש כאלה שצריכים רובוט גדול ולא קטן.

<משה שהם: אנחנו עושים מה שניתן לנו.

אורי מקלב: זה בפעולה?

<משה שהם: זה בשלב של ניסוי על חיות.

<משה שהם: יש חברה ויש השקעות בחברה הזאת והיא בשלב של ניסוי החיות.

אורי מקלב: הרובוטיקה הזאת במוח תעבוד לפי MRI?

אורי מקלב: איך נקרא ה-MRI שעושה את הפילוח?

אורי מקלב: חלק מהניתוחים במוח, אנחנו מעבירים את זה ניתוח שמעירים את הבן אדם, פותחים לו את הראש, פותחים לו את המוח, מעירים את הבן אדם כדי לדעת עד היכן יכולים להתקדם.

אורי מקלב: מידת הזהירות שם היא מידה של מילימטר.

<משה שהם: נכון.

<משה שהם: זה הרובוט המסוים הזה שנמצא כאן על השולחן.

<משה שהם: הוא עושה את הניתוחים האלה שאתה הזכרת.

<משה שהם: הם נקראים ניתוחים של DBS שכאשר מחדירים אלקטרודה פנימה לתוך המוח במקרים של פרקינסון למשל ומעירים את הבן אדם כדי לראות כיצד הוא מגיב.

<משה שהם: זה מהסוג הזה של הרובוטיקה.

אורי מקלב: גם בגידולים במוח, במיוחד במקומות שמשפיעים על כל המוטוריקה, אצל רוב האנשים כל סטייה היא משמעותית.

<משה שהם: לכן לרובוטיקה שם יש את היתרון מעבר ליד האדם, בגלל הדיוק הגבוה.

<משה שהם: זאת רובוטיקה אחת.

<משה שהם: הרובוטיקה השנייה, רובוטיקה זעירה, זה משהו שישב כל הזמן במוח, אני אומר במירכאות, במקרים בהם אנחנו צריכים לנטר את המוח.

<משה שהם: זה כיוון אחר שאנחנו הולכים אליו אני רוצה להדגיש דבר נוסף שהוא קשור יותר לנושא של החינוך.

<משה שהם: משום מה, אולי בגלל הגולם מפראג, יש בישראל ריצה לכיוון של התחרויות, מבחינת הנוער.

<משה שהם: אנחנו עושים תחרויות רובוטיקה בארץ, חלק אנחנו יזמנו וחלק יזמו מחוץ לארץ, ועשרות אלפי ילדים מעורבים בתוך התכנית הזאת, החל מבית ספר יסודי, חטיבת הביניים והתיכון.

<משה שהם: המספרים האלה הם מספרים מאוד גדולים ובהשוואה לכל העולם, אלה מספרים עצומים והם בכלל בלי שום יחס.

<משה שהם: הם הולכים לתחרויות והילדים ממש שמחים ללכת לשם.

<משה שהם: משום מה זה מאוד אטרקטיבי להם והם הולכים לתחרויות בינלאומיות וזוכים במקומות ראשונים.

<משה שהם: אני אומר שאנחנו צריכים לאותם כל אלה שרוצים להתעסק ברובוטיקה בעתיד, אנחנו חייבים לבנות להם את התעשייה כך שאם הם אחר כך יצאו החוצה, יהיה להם היכן לעבוד.

<משה שהם: יש כאן את המשאב הזה שהוא משאב בלתי רגיל עם חינוך בלתי רגיל כבר עכשיו של ילדים שנמצאים בתוך התחום.

<משה שהם: אנחנו חייבים להסתכל קדימה ואני חושב שמה שדיברנו כאן לגבי דחיפה ברמה הלאומית את הנושא הזה, אני חושב שהוא חייב להיכנס כדי לאפשר לכל אותו משאב בסופו של דבר כן להגיע לידי מיצוי.

<משה שהם: השר שהופיע בוועדה לפני שבוע-שבועיים שם דגש על הנושא הזה.

<משה שהם: הוא אמר שאפילו כאלה שלא מתעניינים, לחשוף את הנושא בפניהם בקייטנות שמתקיימות בחופש הגדול ואחרי כן בתכנית הלימודים שמשרד החינוך נותן.

<משה שהם: כפי שאמרת, צריך שבסופו של דבר ניישם את זה והכול ישתלב.

<משה שהם: אם אנחנו רק נפתח אצלם את הרצון ואת היכולות בלי שאחרי כן יוכלו ליישם, לא הרווחנו דבר.

<משה שהם: תודה רבה לך ובהצלחה.

<משה שהם: נבקש את פרופסור דורון חבצלת ממשרד הביטחון להציג ולומר את הדברים.

<דורון חבצלת: שלום.

<דורון חבצלת: אני אתייחס לכמה נקודות בארץ וגלובליות.

<דורון חבצלת: אני איש מפא"ת, משרד הביטחון.

<דורון חבצלת: נתחיל קצת בהיסטוריה ממנה אפשר ללמוד איך צריך לעשות את זה.

<דורון חבצלת: בסוף שנות ה-60, תחילת שנות ה-70, משרד הביטחון השקיע בנושא של המל"טים.

<דורון חבצלת: זה שישראל הייתה ראשונה בעולם בסיפור הזה, כמו בכל דבר בהיי-טק – המנצח לוקח הכול.

<דורון חבצלת: עד היום ישראל היא המובילה, אם לא מקום ראשון, אז מקום שני כי קשה להתמודד מול ארצות הברית, בנושא של מל"טים.

<דורון חבצלת: צריך ללמוד מזה לכל שטח אחר.

<דורון חבצלת: כמה שנתחיל מוקדם, כאשר השטח עוד בחיתולים, זה יאפשר לנו לזנק ולהיות, כמו בסייבר וכמו בדברים אחרים, במובילות העולמית.

<דורון חבצלת: מה שאתם רואים כאן, זה יותר ברזלים שמנסים להתגבר על השלב הראשון ברובוטיקה שזאת עצמאות תנועתית.

<דורון חבצלת: ברובוטיקה, אתם רואים, יש הרבה פתרונות.

<דורון חבצלת: השלבים הבאים המעניינים יותר, אלה עצמאויות אחרות.

<דורון חבצלת: למשל, בעזרת החיישנים הרובוט גם יראה את מה שקורה וגם יבין את מה שיראה.

<דורון חבצלת: זאת רמה אחרת של אוטונומיה.

<דורון חבצלת: רמה עוד יותר גבוהה של אוטונומיה היא שאחרי שהוא מבין ויש כמה אלטרנטיבות, הוא יוכל גם להיות בעל אוטונומיה של קבלת החלטות.

<דורון חבצלת: זאת אומרת, יש שלבים מאוד מאוד חזקים.

<דורון חבצלת: המו"פ צריך להתרכז בדברים האלה.

<דורון חבצלת: קשה לצלם אותם, אבל אלה הם הדברים המעניינים.

<דורון חבצלת: בנושא הזה אנחנו מנסים שוב לשמור על מקומנו בעולם.

<דורון חבצלת: העמותה הגדולה ביותר בארץ לנושא הזה של אוטונומיה, הנשיא שלה כאן, דוקטור אריה פרי, הנושא הזה גם חבר בעמותה העולמית ובנובמבר השנה יהיה כנס בינלאומי, הכנס השני כאשר בראשון היו כאלפיים חוקרים מכל העולם.

<דורון חבצלת: זה לגבי אוטונומיה.

<דורון חבצלת: דיברנו על כך שרובוטיקה זה מנוע חברתי, מנוע כלכלי, מנוע ביטחוני וחינוכי.

<דורון חבצלת: דיברו כאן הרבה על החינוך.

<דורון חבצלת: אני כאיש הדרום רוצה להזכיר את המהפך בכל נושא החינוך בירוחם שהובילה דוקטור רחל, בנושא תחרויות הרובוטיקה ואיך זה שינה את מערכת החינוך ואת ההתייחסות בכלל לירוחם.

<דורון חבצלת: נושא אחר שאפשר לדבר עליו זה מודל שיתוף פעולה.

<דורון חבצלת: קחו את המודל של משרד הכלכלה, של מגנט, שזה מודל לשיתוף פעולה.

<דורון חבצלת: אנחנו, כמו שהוזכר כאן, השתתפנו בכל התחרויות פורצות הדרך בארצות הברית ברובוטיקה, כולל לאחרונה כאשר רובוט היה צריך לעשות סצנת הצלה נוסח פוקושימה, להיכנס לרכב, לנהוג אותו, להיכנס לבית, לפרוץ קירות, לסובב צנרת, דברים שנחשבו כחלום.

<דורון חבצלת: איך עושים את זה?

<דורון חבצלת: לא עושים את זה עם מוסד אחד ולא עושים את זה עם חברה אחת.

<דורון חבצלת: הגענו למודל כאשר למשל בתחרויות האלה יצרנו קבוצה שהוזכרה כאן בשם הוביל, במימון משרד הביטחון, חברות בה שלוש או ארבע אקדמיות, שלוש-ארבע תעשיות, שמוותרות על הוויכוחים של נושא ה-IP, אינטלקטואל פרופרטי, כי מה שחשוב זאת המהירות, להיות ראשונים.

<דורון חבצלת: קודם נצוד את הדוב ואחר כך נחלק את עורו.

<דורון חבצלת: אם נריב על עור הדוב, לא נצוד אותו.

<דורון חבצלת: מודל של קטר טכנולוגי.

<דורון חבצלת: רשות הפיתוח האמריקאית שקראת דרפה, שמובילה את המהפכות הכי גדולות בעולם בכל נושא, מובילה גם את הרובוטיקה והובילה את התחרויות הכי גדולות ברובוטיקה, בין של רכב נוסע, רכב שנוסע בעיר תוך ציות לחוקי התנועה והסיפור של פוקושימה שהסתיים לפני כשבועיים בניצחון של קבוצה קוריאנית.

<דורון חבצלת: רק ללמוד שבשלב השני ניצחה קבוצה יפנית וגוגל, כמו שהוזכר, קנתה גם את החברות שמארגנות את התחרות וגם את הקבוצה שניצחה וגם הוציאה אותה מהתחרות כדי שקצב פיתוח הרובוטיקה לא יהיה כפוף לסודות ביטחוניים אלא שאפשר יהיה לפרוץ קדימה.

<דורון חבצלת: שאלת על מאזן ההשקעות.

<דורון חבצלת: היא קנתה את שבע החברות המובילות ברובוטיקה והיא רצה קדימה.

<דורון חבצלת: פרופסור שילר הזכיר את סדרי הגודל של החברות האלה לעומת אפילו 2,8 מיליארד יורו באירופה.

<דורון חבצלת: רק כדי להבין את המהפכה של רובוטיקה.

<דורון חבצלת: כולם יודעים את המהפכה של סמרטפונים.

<דורון חבצלת: הזכיר את זה גם פרופסור בן-ישראל בדבריו, את הנושא של סייבר.

<דורון חבצלת: איך קרתה המהפכה של סמרטפונים?

<דורון חבצלת: כל שני ילדים בחצר הבית שלהם ובמוסך יכולים לכתוב אלגוריתמיקה לסמרטפון, לשים על הקיר באינטרנט ותקנה את הכי טוב.

<דורון חבצלת: ברגע שנגמור לאחד את שפת הרובוטיקה בעולם ותהיה שפה מוסכמת, קוד פתוח להתפתחות, זה אומר שהכלכלה תרוץ קדימה וכל הרכב שהוא יוכל לכתוב אפליקציות, ואם נצטרך ליצור רובוט שתופס ועושה את כל הפעולות העדינות של הידיים, אתה תבחר מהאפליקציות הכי טובות בשוק וזה יתחבר לך מודולרית כמו שכל הדברים מתחברים היום בסמרטפון.

<דורון חבצלת: זה חלק מהמהפכה.

<דורון חבצלת: דבר אחרון, התארגנות משרדי הממשלה.

<דורון חבצלת: באמת כבר עכשיו התחיל משרד הביטחון אבל באמת הצטרף משרד המדע, המולמו"פ, משרד החינוך עם התכניות וכמובן המדען הראשי עם המגנט.

<דורון חבצלת: צריך לרוץ קדימה ומהר מאוד כי ההחזר יהיה אדיר.

<דורון חבצלת: בדברים האלה המנצח לוקח הכול.

<דורון חבצלת: תודה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: שאלה אחת.

אורי מקלב: האם אתם שמים כמטרה אצלכם לתרום או למכור – אבל מבחינתי העיקר זה לתרום – את המידע והידע גם לתחום האזרחי?

אורי מקלב: האם אתם מנסים לשחרר את הידע שיש לכם ואת הפיתוח שלכם ולתרום אותו להתפתחות האזרחית?

<דורון חבצלת: המודל חוזר על עצמו.

<דורון חבצלת: אנחנו מפתחים ומשקיעים למטרות ביטחוניות אבל האינטליגנציה והאוטונומיה הן דו, הן משרתות גם את האזרחות.

<דורון חבצלת: ההשקעות הגדולות התחילו במשרד הביטחון, האנשים שהכשרנו, המרכזים בכל מוסדות המחקר, אנחנו עזרנו להקים אותם ולממן אותם ועכשיו כולם יכולים לקטוף את הפירות כי יש כוח אדם, יש ידע ואפשר להשליך אותו לכל אפליקציה אזרחית.

<דורון חבצלת: בהחלט כן.

אורי מקלב: אנחנו לא מודעים להרבה דברים אבל אין ספק שבתעשייה הביטחונית יש הרבה דברים שיכולים לפתח ולתת תמיכה.

אורי מקלב: כפי שאנחנו מכירים את המערכות הצבאיות ואת המערכות הכלליות, לפעמים אוגרים את זה או אין מי שמוצא עניין.

אורי מקלב: יש דברים בהם המוח נמצא אצלכם ולא יצאו החוצה ולא נמצאים במקומות המחקר.

<דורון חבצלת: אנחנו מבינים את סדר הגודל הציבורי והאזרחי ואנחנו ניעזר בו.

<דורון חבצלת: נוציא את זה וניעזר בו.

יצחק בן ישראל: אם מותר לי להוסיף כאן נקודה.

יצחק בן ישראל: יש הבדל בין המודל שמפא"ת עובדת בו לבין המודלים במדינות אחרות בעולם.

יצחק בן ישראל: כל המחקר שהוא דיבר עליו, כולו, נעשה מחוץ לצבא.

יצחק בן ישראל: זאת אומרת, הצבא הוא זה שקובע את הצורך, הוא נותן את הכסף, אנשים של מפא"ת מפקחים על הפרויקט, אבל הפיתוח יכול להיות בסוף בטכניון אצל שהם.

אורי מקלב: הידע הזה והיכולות האלה, הם יכולים להיות לשימושים אחרים.

אורי מקלב: משרד הביטחון לא מונע זאת.

יצחק בן ישראל: לא.

יצחק בן ישראל: יש בעיה.

יצחק בן ישראל: אם יש לו פוטנציאל ביטחוני מזיק, לפי החוק בישראל – זה לא משנה מי פיתח, גם אם אתה לבד באמצע הלילה המצאת בלי קשר לצבא, המצאת איזה רעיון שאתה רוצה למכור אותו לחוץ לארץ ויש לו פוטנציאל ביטחוני מזיק - אתה צריך לקבל רישיון יצוא ממשרד הביטחון, גם אם עשית את זה לבד.

יצחק בן ישראל: הידע שמפותח במפא"ת, הוא תמיד ידע שמפותח בגופים החיצוניים.

יצחק בן ישראל: משרד הביטחון רק מנהל אותו, מפקח עליו ומשקיע בו.

אורי מקלב: זאת אומרת, אין דברים כאלה.

יצחק בן ישראל: רק בתחומים מאוד מאוד צרים ומסוימים, שם זה נעשה בכוונה.

אורי מקלב: לפני שאני נותן את רשות הדיבור לדוקטור עוזי לנדאו, שר וחבר כנסת לשעבר ויושב ראש עמותת רעות, רשות הדיבור לחבר הכנסת עמאר יש מחויבות לוועדות אחרות והוא רצה לומר משפט או שניים.

חמד עמאר: אני אשמע את דוקטור לנדאו.

אורי מקלב: רציתי לברך אותך, חבר הכנסת חמד עמאר חבר הוועדה, על שבאת להשתתף אתנו בדיון.

עוזי לנדאו: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת.

עוזי לנדאו: אני כאן מן הצד של הצרכנים, של המשתמשים.

עוזי לנדאו: בתפקידי כרגע אני יושב ראש עמותת רעות, ספינת הדגל של מרכז רפואי שיקומי בתל אביב עם 350 מיטות והתמחות בשיקום בתחום האורתופדי ונוירולוגי.

עוזי לנדאו: זה לכל הגילאים, לכל שכבות האוכלוסייה ושם אתה הולך ורואה עד כמה הצורך גדול.

עוזי לנדאו: יש לך במדינת ישראל עשרות ואלפי נפגעים ממלחמות, מתאונות דרכים, מתאונות עבודה, מסיבוכי טיפול בבתי חולים.

עוזי לנדאו: המחיר הכלכלי שהדבר הזה גובה מן המדינה, גדל והולך.

עוזי לנדאו: אתה גם רוצה להביא לכך שהשיקום יהיה מהיר כי ככל שהשיקום מהיר יותר, הנזק הכלכלי קטן ואתה רוצה להחזיר אנשים למעגל העבודה או למעגל החברה.

עוזי לנדאו: אתה רוצה לפתור בעיות של קשיים פסיכולוגיים שיש לאנשים שנפגעים.

עוזי לנדאו: אתי כאן נמצא דוקטור אבי לזרי שהוא סגן מנהל בית החולים וראש המחלקה לשיקום נפגעי מוח בבית החולים.

עוזי לנדאו: דוגמאות לפרויקטים רובוטיים שמתנהלים אצלנו.

עוזי לנדאו: אני רוצה לעשות הבחנה בין שני סוגים של פרויקטים רובוטיים שהם חשובים, האחד לטכנולוגיה טיפולית.

עוזי לנדאו: במלים אחרות, כאשר האדם עדיין לא שוקם ואתה צריך לתרגל אותו, למשל את המפרקים, או לקחת אנשים שהם נפגעי מוח או נפגעו במהלך פעילות צבאית או חטפו סטרוק או חטפו איזשהו דבר מן הסוג הזה והם צריכים להתחיל ללמוד ללכת, להתחיל ללמוד להזיז אברים וזה תהליך שיקומי ארוך – שם אתה צריך משהו כמו רובוט שילמד את הפרופיל של הבעיה של האיש.

עוזי לנדאו: ילמד איזה עצב לא עובד, מה השריר שאתה רוצה להפעיל.

עוזי לנדאו: אבל בזה זה עוד לא מסתיים.

עוזי לנדאו: כאשר מסתיים השיקום, אתה צריך טכנולוגיית עזר.

עוזי לנדאו: אם האיש צריך להלך, מה הם השרירים שעדיין הרובוט צריך להפעיל אצלו באופן ספציפי.

עוזי לנדאו: זאת אומרת, גם בתחום הטכנולוגיה הטיפולית – ובסיכום הסיפור, טכנולוגיית העזר – הרובוטיקה היא חיונית וחשובה.

עוזי לנדאו: דוגמה על פרויקטים שכרגע רצים בבית החולים.

עוזי לנדאו: יש לכם את עניין נעלי בינה, סוגיה בנעלים שיש לה מספר חיישנים וכל אדם, לפי הבעיה שיש לו, הפיזיותרפיסט שמטפל בו יוצר לו בעיות, מפעיל את המוח שלו כדי שהאיש עם הנעליים הללו ילך ויתקדם ובסיכומו של דבר גם יצא מבית החולים.

עוזי לנדאו: גוף אחר או פרויקט אחר בבית החולים, תנועה אקטיבית של כל מיני מפרקים למיניהם.

עוזי לנדאו: כאשר דובר כאן על כך שיצטרכו למשל להפעיל את היד או את הפרקים של היד לכל מיני פעולות שבסיכומו של דבר גם ישתילו תותב שיבצע את כל הפעולות של כף היד שלך.

עוזי לנדאו: שמעתי מפרופסור שילר עת נפגשנו בכנס הרצליה ושמעתי את הרצאתו של פרופסור משה שהם ושם סופר גם על כך שסטודנטים מפתחים הליכון שעולה מדרגות.

עוזי לנדאו: דבר כזה יש לו פוטנציאל ענק בכל מקום בעולם והוא לא בא רק לפתור בעיות של חולים אלא הוא מוצר יצוא ממדרגה ראשונה של מדינת ישראל.

עוזי לנדאו: אני רוצה להוסיף שבבית החולים שלנו יש מקום לכר נרחב למחקר, לפיתוח, לניסוי במעבדה של רובוטים רפואיים כאלה שמפתחים וכמובן לעבור את אותו עמק המוות מן המוצר שאתה יודע שקיים אל הייצור ואל השיווק, שזה אולי אחד הדברים הקשים ביותר שישנם.

עוזי לנדאו: אני מגלה כאן שעם פרופסור שילר ועם פרופסור שהם אנחנו כרגע מנסים לתאם ביקור בבית החולים כי כאן צריך להביא יחד גם את הצורך שהפרופסורים יראו עם היכולות הטכנולוגיות שהם יודעים עליהן ולראות איך מחברים את הפוטנציאל הטכנולוגי עם הצרכים שישנם בבית החולים עצמו.

עוזי לנדאו: אני מסכם ורוצה לומר שהפרויקטים הללו בתחום בית החולים לצורכי שיקום של צעירים ומבוגרים, הדבר הזה חשוב לכלכלת מדינת ישראל.

עוזי לנדאו: אנחנו מדברים כאן על מוצר רפואי שעניינו יצוא וכפי שהוצג על ידי פרופסור שילר בהתחלה כחלק מן החזון, זה דבר שהוא חלק ממנוע הצמיחה שהוא מוטה יצוא והוא מוטה תעסוקה.

עוזי לנדאו: הערה אחרונה לגבי בית החולים.

עוזי לנדאו: לשמחתי זה בית חולים שרבים בציבור אינם מכירים אותו.

עוזי לנדאו: אלה שמכירים אותו מבחינת תרומתו, לא ישכחו את מה שעשה.

עוזי לנדאו: עם כניסתי לבית החולים אני עשיתי סיור, לפני כחודש, ובמהלך הביקורים באחת הקומות, בקומה של הפיזיותרפיה, שכב שם ילד בן 17 ומספרים לי שהוא הובא לבית החולים מורדם ומונשם מאחד מבתי החולים לשם הובא במצב אנוש עקב תאונת דרכים.

עוזי לנדאו: בבית החולים ההוא לא קיבלו אותו בגלל מדיניות מסוימת, בכל בית חולים יש מדיניות שלו, ובבית החולים שלנו מקבלים כל אחד.

עוזי לנדאו: עוד אנחנו מדברים שם, מגיעה אישה צעירה מבת ים, אימא שלו, והיא במצב רוח טוב, ומדוע הגברת שמחה?

עוזי לנדאו: היא אומרת: תשמע, היה אנוש, היה מורדם ומונשם, לפני שבוע העלו אותו מקומת המונשמים הכרוניים, משם הסיכויים לא גדולים לצאת הביתה, לקומה הזאת ומכאן יוצאים.

עוזי לנדאו: שבוע מאוחר יותר, כאשר שוחחתי עם ענת, האחות הראשית, היא אמרה לי: המשפחה לא סיפרה לך שכאשר הוא הגיע לבית החולים, מצבו היה כל כך קשה שפנו למשפחה וביקשו את רשותה לתרום את איבריו.

עוזי לנדאו: ראו, עם רובוטיקה, עם מכשור, עם לב אל המשפחה, אנחנו בסיכומו של דבר מוציאים אנשים מתפקדים בחברה.

עוזי לנדאו: אם תשמעו לפעמים את נתן זהבי בבוקר, משום שבן משפחה שלו היה אצלנו והוא עושה את זה פרו בונו, אם תראו את ירון לונדון מופיע באירועים שונים, גם כן פרו בונו כאשר אנחנו מבקשים ממנו, זה משום שגם הוא, כמו משפחות חסרות מזל אחרות, לצערן, הגיעו אלינו אבל מי שהגיע – מלא שבחים.

עוזי לנדאו: זה בית החולים השיקומי רעות תל אביב וזו החשיבות של רובוטיקה.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

אורי מקלב: יפה מאוד.

אורי מקלב: ריגשת אותנו.

אורי מקלב: אנחנו כנציגי ציבור שמענו ומכירים את בית החולים ויודעים שהוא נותן מענה היכן שאחרים לא נותנים מענה.

אורי מקלב: אתם עושים את זה באופן וולנטרי ואתה, דוקטור עוזי לנדאו, לא סתם תרמת למקום.

אורי מקלב: סופו מוכיח על תחילתו.

אורי מקלב: לא שלא היינו צריכים לדעת את זה, אבל מתוך מה שעשית בחיים, אחרי שעזבת את הפעילות הציבורית הרשמית, מכל מגוון הדברים אתה בחרת לך להיות יושב ראש בית החולים הזה.

אורי מקלב: אנחנו מלאי הוקרה והערכה בעניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים עד כמה זה מעשה חסד מופלא, כמעט חסד של אמת.

אורי מקלב: אנשים כמעט לא יודעים להודות על מה שהם מקבלים שם.

אורי מקלב: התרומה שלכם היא תרומה מאוד גדולה.

אורי מקלב: הפיתוח של הדברים הטכנולוגיים כדי לעזור להם בשיקום, זה דבר שהוא מאוד מאוד חשוב.

<יהודה אלמליח: אני מחברת קוגניטים.

<יהודה אלמליח: אני עוד מעט אומר מה אנחנו עושים.

<יהודה אלמליח: המו"פ שלנו וכל החידושים הם בתחום האוטונומיה לרובוטיקה.

<יהודה אלמליח: אנחנו בנינו פלטפורמה לאקדמיה, פלטפורמה שכל חוקר יוכל לבוא ולמעשה לפתור את כל בעיות האוטונומיה שלו כאשר הפלטפורמה הזאת מכילה המון אלגוריתמים שרובוטים אוטונומיים צריכים.

<יהודה אלמליח: זאת אומרת, רובוט בתוך אינדו, צריך לדעת איפה הוא נמצא, הוא צריך לדעת לזהות מכשולים, הוא צריך לעקוף מכשולים, הוא צריך לעשות המון פעולות אוטונומיות.

<יהודה אלמליח: אנחנו בנינו פלטפורמה מחקרית שאת כל השכבות הללו שבאקדמיה כבר נחשבות כצורות, אנחנו נותנים לאותו חוקר.

<יהודה אלמליח: כאשר הוא רוצה לבנות סט של אלגוריתמים, כמו להקה של רובוטים שסורקת עם אלגוריתמים ייחודים את הבניין, הוא לא צריך להתעסק עכשיו בכל האלגוריתמיקה שכבר ידועה.

<יהודה אלמליח: זה מה שעושה הפלטפורמה הזאת.

<יהודה אלמליח: כמובן היא בסיס לתכנון.

<יהודה אלמליח: היא כבר מצוידת בכל החיישנים שצריך, עם לייזר, כך שאפשר לזהות ולטפל בסביבה.

<אלי שוקרון: אני מחברת רובוטים.

<אלי שוקרון: חברת רובוטים פיתחה כמה וכמה מוצרים לפעילות המבצעית של כוחות צה"ל ובכלל לשותפים שלנו בעולם.

<אלי שוקרון: בין היתר אנחנו רואים כאן שני רובוטים, האחד הוא האנטיגר שייכנס כבר בתחילת 2016 לפעילות מבצעית סדורה בצה"ל ותכף אני אומר עליו כמה מילים.

<אלי שוקרון: יש לנו את האיי-ריסק שהוא בעצם הרובוט הקטן שהוא רובוט דמוי חייל, סריקה של מבנים, אפשר להשליך את הרובוט הזה מאוד גבוה, תצפית וסריקה.

<אלי שוקרון: כמובן כל הממשקים יחד עם קוגניטים לאוטומציה ואוטונומיה קיימים במערכת.

<אלי שוקרון: מה שמיוחד ב-אנטיגר זה שהוא רובוט קל משקל וניתן לשאת על גב חייל.

<אלי שוקרון: כאשר מגיעים למבנה – אני כמובן לא ארחיב מעבר למה שמותר כי כמו שאתם מבינים אלה צרכים צבאיים – ניתן לסרוק מבנים ככוח מקדים לכוח שנכנס למבנה, לעשות סריקה ולראות אם המבנה לא ממולכד וכן הלאה.

<אלי שוקרון: בצוק איתן הרבה מאוד מהמבנים נסרקו בזכות הרובוטים שלנו.

<אלי שוקרון: יש לו גם זרוע רובוטית.

<אלי שוקרון: דרך אגב, זה הרובוט הקל ביותר בעולם היום שיודע לטפס מדרגות עם יכולת עזרה רובוטית.

<אלי שוקרון: הרבה מאוד מערכות בצבא ארצות הברית, אנחנו נכנסים לשוק האירופאי עכשיו ובצה"ל, כמו שכבר ציינתי, לשמחתי – אני אישית מ"פ חי"ר במילואים – אני מטמיע את המערכות כבר יחד עם הלוחמים, עם החיילים, ועושים אימונים מבצעיים בכל המתארים.

<אלי שוקרון: תכף נראה את זה עובד.

<אלי שוקרון: הרבה מאוד מצלמות שקיימות על המערכת כאשר את הזרוע ניתן להוריד ולהרכיב הרבה מאוד חיישנים אחרים.

<אלי שוקרון: כדוגמה, ראש מיפוי של קוגינטים שבעצם אפשר היום להכניס את הרובוט לתת קרקע ולהתחיל לסרוק אוטונומית מבלי לגעת.

<אלי שוקרון: יש הרבה מאוד פערים של תקשורת שאנחנו פותרים בזכות זה.

<אלי שוקרון: לגבי המצלמות, יש יכולת ראייה ויכולת עבירות מאוד מאוד גבוהה.

<אלי שוקרון: יש לנו יחידות שליטה שאנחנו גם מפתחים אותן בחברה והן משמשות היום בחוץ לארץ להטסה של מל"טים ומזל"טים.

<אלי שוקרון: גילו שהסיפור הזה מאוד מאוד נוח.

<אלי שוקרון: נפעיל את הרובוט.

<אלי שוקרון: הוא חצי אוטונומי.

<אלי שוקרון: זאת אומרת, אני יכול בלחיצת כפתור לתת לו פקודה, הוא יגיע, יש לו מנגנון שמזהה שהוא מתהפך ומהפך את עצמו אוטומטית.

<אלי שוקרון: אנחנו מאוד מאוד משתדלים להקל.

<אלי שוקרון: המטרה היא שהרובוט הזה ייכנס לפעילות בכל כוחות החי"ר.

<אלי שוקרון: לא צריך עכשיו להיות טייס F-16 מוכשר אלא כמה ימים של הכשרה וכל לוחם חי"ר יכול להפעיל ולעשות את כל היישומים.

<אלי שוקרון: אני אתן לכם דוגמה ואראה לכם איך הוא מתהפך.

<אלי שוקרון: דיברו כאן על מערכות מתקדמות, היי-טק.

<אלי שוקרון: כל האלגוריתמיקה, אנחנו את התוכנה, את החומרה וכל אלה דברים שהחברה הקימה כמובן בשיתוף פעולה מאוד מאוד הדוק עם מפא"ת.

<אלי שוקרון: הכול מותאם לצרכים כפי שבאים מהשטח.

<אלי שוקרון: התפקיד האישי שלי הוא בעצם לחבר בין מה שקורה בשטח, הצורך המבצעי, לפיתוחים וזה היתרון שלנו כחברה ישראלית.

אורי מקלב: זה כבר נמכר?

<אלי שוקרון: לצבא ארצות הברית.

<אלי שוקרון: הרבה מאוד מערכות נמצאות היום באפגניסטן.

אורי מקלב: גם משתתפים בתחום האזרחי?

<אלי שוקרון: כרגע יש גם עניינים שקצת מגבילים אותנו.

<אלי שוקרון: אנחנו לא יכולים לקחת משהו שפותח לצבא ולומר שנמכור אותו באזרחית.

<אלי שוקרון: כמו שכבר ציינו, ההתחלה מתחילה בשטח הטכנולוגיה הצבאית ואחר כך כמובן שאפשר לקחת את היכולות האלה הלאה.

אורי מקלב: הצגתם את זה בתערוכות בחוץ לארץ?

<אלי שוקרון: כן.

<אלי שוקרון: אנחנו מסתובבים הרבה.

<אלי שוקרון: נכנסים היום לשוק האירופאי.

<אלי שוקרון: לקחנו עכשיו מכרז מאוד גדול בפולין.

<אלי שוקרון: היום לא מסתכלים על פולין כעל מדינה עם צבא גדול אבל הם הבינו לאן הולך כל העולם.

<אלי שוקרון: יש לנו רובוטים באנגליה ועכשיו נכנסים לתאילנד.

<אלי שוקרון: היתרון שלנו כחברה ישראלית הוא שאנחנו מחוברים לשטח.

<אלי שוקרון: לצערנו יש לנו את המגוון הטוב ביותר.

<אלי שוקרון: היכולת שלנו להגיב מהר כחברה קטנה, כחברה באמת קטנה עם לא עשרות אלפי רובוטים בעולם שכל שינוי לוקח הרבה מאוד זמן לעשות, לנו יש יכולת לעשות את השינוי מאוד מאוד מהר.

<אלי שוקרון: אנחנו קשובים מאוד לשטח והרבה מאוד, דרך אגב, מהפיתוחים שהיום כבר ניתן לראות – זאת לאו דווקא הגרסה האחרונה של המערכת – הגיעו בזכות העבודה בשטח גם במסגרת צוק איתן.

<אלי שוקרון: שוב, אני אישית מחובר לזה, אני לוחם חי"ר ואני יודע מה זה לקחת את הדבר הזה על הגב.

<אלי שוקרון: חשוב מאוד להיות קשובים ומחוברים לשטח.

<אלי שוקרון: המהות של המערכת הזאת ספציפית היא שהיא קלה והיא נישאת על גבו של החייל ועל זה צריך לשמור.

<אלי שוקרון: יש תמיד הבדל בין אני רוצה את המערכת שתהיה חזקה ושתטפס ותעשה הכול, אבל בסוף צריך להבין שאנחנו קשורים ליישום של המערכת.

אורי מקלב: היא פעלה מעשית ולא רק באופן תיאורטי.

<אלי שוקרון: כן.

אורי מקלב: שמחנו מאוד לראות את זה.

אורי מקלב: זה באמת מרשים.

אורי מקלב: כיבדת אותנו ביום צוק איתן מכמה היבטים.

אורי מקלב: עשייה גדולה מאוד ומרשימה מאוד.

אורי מקלב: יש לך עוד משהו להראות בעניין הזה?

<אלי שוקרון: לא.

<אלי שוקרון: זהו.

<אלי שוקרון: תודה רבה.

<אלי שוקרון: זה כמובן מציל חיים וזה דבר חשוב.

אורי מקלב: בהחלט.

אורי מקלב: לפני שנבקש לשמוע את אודי פלס, יצואן מצטיין, אני מעביר את השרביט, ואני לא יודע אם זה לזמן קצר או ארוך, לחבר הכנסת יואב קיש.

אורי מקלב: אני גם עומד בראש שדולה של תחבורה ציבורית יחד עם תמר זנדברג, שיתוף פעולה בין מרצ ליהדות התורה בנושא התחבורה הציבורית והיום מתקיימת הישיבה הראשונה.

אורי מקלב: ישיבות השדולות לא בסדר היום ולא הייתה לנו ברירה.

אורי מקלב: שר התחבורה נמצא ומנכ"ל משרדו וממתינים לי.

אורי מקלב: לכן אני אבקש מחבר הכנסת יואב קיש למלא את מקומי ואני מקווה לחזור באיזשהו שלב, אבל איך שלא יהיה, הוא ינהל את הדיון.

אורי מקלב: (היו"ר יואב קיש)

יואב קיש: אודי פלס היה מילואימניק עת הגעתי לטייסת, כך שיש לנו הכרות מוקדמת.

<אודי פלס: תודה.

<אודי פלס: אני המנכ"ל ואחד משני היזמים של פרנדלי רובוטיקס.

<אודי פלס: אנחנו יצרן של רובוטים לכיסוח דשא ואנחנו מייצגים כאן את הקטגוריה שהוזכרה בהתחלת הישיבה, של רובוטים ביתיים, רובוטים שמיועדים לאנשים פרטיים במשק הבית שלהם ולא ליישומים צבאיים ובמקרה שלנו גם לא לפארקים או מגרשי גולף אלא ממש לגינות פרטיות.

<אודי פלס: שני הרובוטים הירוקים שאתם רואים כאן במרכז העיגול הזה, אלה רובוטים שלנו.

<אודי פלס: הקטן יותר מיועד לגינות של כמה מאות מטרים והגדול יכול לכסח גם גינות של שלושה-ארבעה דונם וגם יותר.

<אודי פלס: יש כמה פרטים ביוגרפיים על החברה מאחורי.

<אודי פלס: אני לא אחביא אותם ואתם יכולים לראות לבד.

<אודי פלס: אני רק אציין שמדובר במספרים של עשרות אלפים.

<אודי פלס: את הנתון אתם רואים בשורה התחתונה.

<אודי פלס: כל המוצרים שלנו מפותחים במפעל שלנו בפרדסיה על ידי מהנדסים שלנו ומיוצרים במפעל הזה שלנו, עשרה מטרים ממקום הפיתוח שלהם.

<אודי פלס: הכול על טהרת הכחול-לבן.

<אודי פלס: אני חושב שאנחנו כאן, בין היתר, כי קיבלנו הכרה ממדינת ישראל.

<אודי פלס: בדצמבר האחרון קיבלנו מידי הנשיא פרס יצואן מצטיין.

<אודי פלס: אני חושב שמעניין לציין שבטקס הזה, אם אני לא טועה, שמונה חברות קיבלו פרס יצואן מצטיין.

<אודי פלס: יחד אתנו קיבלה פרס חברת מטרוניקס שהיא יצרן ישראלי של רובוטים לבריכות, שגם הם נמצאים כאן.

<אודי פלס: אלה הרובוטים על דוכני העץ, רובוטים שמנקים בריכות.

<אודי פלס: עשו חשבון, אם שניים מתוך שמונה מקבלי פרס מידי הנשיא אלה יצרני רובוטיקה, זה אומר שהתעשייה הישראלית שלנו בתחום הזה מקבלת הכרה.

<אודי פלס: אנחנו מתחרים בעולם בערך נגד 15 יצרנים אחרים.

<אודי פלס: שוק הרובוטים לכיסוח דשא מאוד מפותח.

<אודי פלס: בין היצרנים, שמות ענקיים כמו הונדה, בוש, ג'ון ביר ואחרים.

<אודי פלס: אין היום יצרן של מכסחות וציוד גינה בעולם שלא פיתח איזשהו רובוט או קנה כדי להיכנס לקטגוריה הזאת שהיא מאוד רווחית וצומחת.

<אודי פלס: אנחנו היצרן השני בגודלו בעולם בתחום הזה, כאשר בערך רבע מיליון יחידות נמכרות בשנה.

<אודי פלס: חמישים אלף יחידות שלנו זה משהו כמו עשרים אחוזים נתח שוק ואנחנו במקום השני בעולם.

<אודי פלס: איך אנחנו מצליחים לעשות את זה.

<אודי פלס: במילה אחת, הראש היהודי.

<אודי פלס: הרובוטים שלנו יותר טובים משל המתחרים באופן מובהק.

<אודי פלס: בין היתר אנחנו יותר מהירים ויותר חזקים מכל המתחרים, דבר שאומר שאנחנו מסיימים את העבודה בגינה הרבה יותר מהר ומפנים את הדשא כדי שהמשפחה תוכל ליהנות והילדים יוכלו לשחק.

<אודי פלס: מן הסתם אף אחד לא רוצה רובוט שמתרוצץ לו בגינה כל היום וזה היתרון הטכנולוגי שלנו.

<אודי פלס: חוץ מזה, אנחנו ראשונים בעולם שהציגו רובוט שמתקשר עם אפליקציה.

<אודי פלס: חבל שאין כאן דשא במקום שטיח, כי הייתי יכול להראות לכם שמהסמרטפון שלי אני יכול לתת לו פקודה לצאת והוא גם מגיע עם תחנה.

<אודי פלס: אתם יכולים לראות שהם עומדים בתוך התחנות שלהם ויודעים לצאת לבד, לכסח ולחזור ולמצוא את התחנה.

<אודי פלס: כשהוא מחובר לתחנה, הוא נטען, כך שכל התחזוקה של הדשא היא אוטומטית לגמרי.

<אודי פלס: דיברו כאן קודם על רמת האוטומציה של הרובוטים.

<אודי פלס: הרובוטים שלנו אוטונומיים במשך חודשים.

<אודי פלס: זאת אומרת, פעם אחת שהצרכן התקין אותו, אתה לא נוגע בו יותר ובמשך חודשים הוא מתחזק את הדשא, יוצא, נכנס, נטען וגם מעדכן אם יש לו בעיות ותקלות ישר לסמרטפון שלך.

יואב קיש: אתם הייתם ראשונים בשוק?

<אודי פלס: כן.

<אודי פלס: יש ויכוח היסטורי בינינו לבין השחקן שהוא מספר אחד בשוק מי היה ראשון.

<אודי פלס: אנחנו היינו ראשונים עם הקונספט שמוביל היום בעולם.

<אודי פלס: הם היו לפנינו עם רובוט שעבד באנרגיית השמש, עם תאים סולריים, אבל מאז הם הוציאו אותו מהשוק.

<אודי פלס: זה ויכוח היסטורי מעניין כשלעצמו.

<אודי פלס: דובר כאן על יצוא.

<אודי פלס: אנחנו מוכרים בישראל, ושמחים למכור בישראל, אבל השוק הישראלי הוא קטן ואי אפשר לבסס עליו חברה בהיקפים האלה.

<אודי פלס: אתם רואים כאן את בערך עשרים המדינות אליהן אנחנו מייצאים.

<אודי פלס: מן הסתם אלה המדינות היותר עשירות, מערב אירופה וארצות הברית וקנדה שלא מופיעה כאן אבל אנחנו מוכרים גם לה כי שם יש הרבה בעלי גינות ושם גם יש להם מספיק כסף כדי לקנות את המוצר.

<אודי פלס: קצב צריכה, אני חושב שזה נתון מעניין כשמסתכלים על רובוטיקה כהזדמנות עסקית.

<אודי פלס: אנחנו היינו לפני עשר שנים חברה קטנה עם פחות מעשרים עובדים ומכירות של שניים או שלושה מיליון דולר וצמחנו פי 13 במשך עשר השנים.

<אודי פלס: זה בדיוק שלושים אחוזים בשנה.

<אודי פלס: רוב מוחלט של התוצרת שלנו הולך ליצוא.

<אודי פלס: לאן אנחנו מקווים לצמוח.

<אודי פלס: אנחנו מאמינים שיש הזדמנות ענקית בתחום הרובוטיקה בכלל אבל בתחום הרובוטיקה הביתית בפרט.

<אודי פלס: אנחנו רוצים להתרחב לתחומים נוספים שהוזכרו כאן ברובוטיקה ביתית כמו שאיבת אבק, ניקוי רצפה, אולי ניקוי בריכה, ניקוי חלונות ואפליקציות אחרות.

<אודי פלס: כאן אני מתחבר קצת לנושא הדיון וליוזמת הרובוטיקה כי כדי להיכנס לתחומים האלה בהצלחה נדרשות כמה טכנולוגיות חדשות ופורצות דרך.

<אודי פלס: אני מניח שאתם יודעים שכיצרן ישראלי אתה לא יכול לבוא לשוק עם מוצר שהוא כמו של כל האחרים כי אם אנחנו נבוא עם מוצר שהוא כמו של כל האחרים, אין שום סיבה שלא יקנו את ג'ון דיר או את הונדה או את בוש.

<אודי פלס: מוכרחים להיות יותר טובים וכאן נדרשות טכנולוגיות חדשות ופורצות דרך שמוזכרות בשקף כמו הבנת תמונה, ניווט, מיפוי וממשקים מתקדמים.

<אודי פלס: דמיינו שבמקום לחצן או שלט, אתה יכול לדבר עם הרובוט ולומר לו ללכת לכסח את הדשא, אחר כך שפוך את הפח ואחר כך תעביר את הכלים מהמדיח בחזרה לארון.

<אודי פלס: כל הטכנולוגיות האלה, אנחנו לא יכולים לממן את פיתוחם באמצעים שלנו וכאן אנחנו בהחלט שותפים באיגוד הרובוטיקה הישראלי ותומכים ביוזמה הזאת לקדם את זה ברמה הלאומית כדי שתשתיות וטכנולוגיות ברמה הזאת תפותחנה על ידי המדינה או בעידוד המדינה וגם אנחנו, כמו יצרנים אחרים, נהנה מהן.

<אודי פלס: האמת היא שכאן התכוונתי לסיים את המצגת אבל כשהכנתי אותה אתמול ב-4 אחר הצהרים, המסך שלי היה פתוח ועלתה שם הכתבה הזאת מדה-מרקר, במקרה לגמרי.

<אודי פלס: את היוזמה הזאת של אינטל אנחנו מכירים כי אנחנו משתפים אתם פעולה, אבל אתמול ב-4 הם הכריזו עליה.

<אודי פלס: מדובר על מה שאינטל קוראת לו מאיצים, אקסלרייטורס, שאלה תכניות בהן היא משתפת פעולה עם יצרנים בתחומים שונים כדי להבין מה הדבר הבא בשוק ולכוון את המוצרים של אינטל, מן הסתם את המעבדים של אינטל, כך שיתמכו בדור הבא.

<אודי פלס: לא במקרה, אחד התחומים שאינטל זיהתה זה רובוטיקה ואנחנו שמחים לעבוד אתה, כמובן בשיתוף פעולה, על התאמת המעבדים של אינטל שגם הם בתחום הזה של רובוטיקה אבל מה שיותר מעניין, אני חושב שגם אינטל, כמו גוגל וענקים אחרים, מבינה שרובוטיקה זה הדבר הבא או לפחות אחד הדברים הגדולים הבאים והיא מכוונת לשם משאבים ותקציבים.

<אודי פלס: עד כאן.

<אודי פלס: תודה רבה אדוני היושב ראש.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אנחנו נעבור לחבר הכנסת חמד עמאר, חבר הוועדה.

חמד עמאר: צהרים טובים לכולם.

חמד עמאר: אני קודם כל רוצה להודות ליושב ראש על קיום הדיון החשוב הזה.

חמד עמאר: אני חושב שאנחנו נמצאים כאן בעתיד שלנו.

חמד עמאר: הדברים שראינו כאן, אלה דברים מאוד מאוד מעניינים.

חמד עמאר: אני הגעתי קצת באיחור, אבל ראיתי כמה דברים מעניינים.

חמד עמאר: אני נחשפתי לנושא לפני כמה שנים.

חמד עמאר: התחלנו בעדה הדרוזית לשתף פעולה עם משרד המדע, עם חברת וויטק, עם הטכניון בנושא הזה.

חמד עמאר: יש לנו 26 מרכזים לרובוטיקה כאשר אף אחד לא חשב על זה ולא חלם על זה.

חמד עמאר: היום במגזר הדרוזי 26 מרכזי רובוטיקה בהם נמצאים אלפי ילדים מגן חובה ועד תיכון.

חמד עמאר: היוזמה הזאת והפרויקט הזה, הטכניון הוא חלק חשוב ממנו ומוביל אותו.

חמד עמאר: לפני שנה הייתה לנו אולימפיאדה ואני מקווה שגם השנה היא תתקיים.

חמד עמאר: אני חושב שנושא כזה, כשאתה מצליח להחדיר אותו לעדה הדרוזית ומצליח לראות ילדים מגיעים לשם, מתעניינים, מתחילים לחשוב, מתחילים לראות תוצאות בנושא ואני חושב שאנחנו כבר מתחילים לראות תוצאות עם מספר הסטודנטים שהולכים לכיוון ההנדסה, זה נושא גדול.

חמד עמאר: אני מקווה שנמשיך להוביל את הפרויקט הזה בשיתוף פעולה עם החברים כאן ונראה עוד ועוד תלמידים שמגיעים לטכניון דרך המרכזים שאנחנו מקימים.

חמד עמאר: זאת ההזדמנות להודות לטכניון, לפרופסור שהם וגם ל-וויטק.

חמד עמאר: תודה רבה לכם.

חמד עמאר: נמשיך לשתף פעולה.

חמד עמאר: בהצלחה לכולנו.

יואב קיש: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יואב קיש: האמת היא שכאשר כולנו כאן יושבים ומסתכלים על הצעצועים האלה, זה מגרה את כולנו לשחק אתם.

יואב קיש: בטוח שזה המקום להתחיל עם הילדים ואתה צודק בדבריך.

יואב קיש: חבר הכנסת אייל בן ראובן.

איל בן ראובן: צהרים טובים.

איל בן ראובן: אני לא חבר הוועדה אבל שמעתי שאתם נמצאים כאן היום ולכן באתי לראות.

איל בן ראובן: אני שמח שבאתי.

איל בן ראובן: אתם יודעים, אנחנו כאן בכנסת בעיקר רצים מוועדה לוועדה ובעיקר שומעים על הצרות אבל כאן, אני מוכרח לומר, הלב מתמלא גאווה עת אנחנו רואים את הדברים.

איל בן ראובן: לא סתם שאלתי את השאלות לגבי הביטחון כי אני בא משם אבל אני חושב שלפחות ממה שאני מכיר ויודע היום, אתה דיברת קודם על משנה חיים, זה באמת משנה חיים.

איל בן ראובן: זה משנה חיים בכל תחום.

איל בן ראובן: בביטחון, אני יכול לומר שזה היום משנה תפיסות.

איל בן ראובן: אני חושב שיואב יכול לספר לנו על השינוי שקרה בחיל האוויר שהמתנגדים העיקריים לעניין היו בזמנו הטייסים כי זה שינה להם את חייהם אבל היום חיל האוויר פועל אחרת.

איל בן ראובן: כל תפיסת הפעולה של חיל האוויר במרכיבים מסוימים השתנתה.

איל בן ראובן: ביבשה אנחנו בדרך לשם.

איל בן ראובן: אנחנו עוד הרחק מאחור ואנחנו עכשיו מתחילים ביבשה את ה-15-20 שנים של חיל האוויר בעניין הזה, אבל אם אני יכול לראות לעוד עשרים שנים, שדה הקרב נראה אחרת ואני קורא לזה שינוי חיים.

איל בן ראובן: זה בתחום הזה.

איל בן ראובן: אני מניח שדיברתם על כך.

איל בן ראובן: אני רואה כאן פוטנציאל צמיחה כלכלי אדיר אבל מה שאותי מרתק בנושא הזה, זה הפן החינוכי.

איל בן ראובן: היום מדברים הרבה על כך שנעלמו לנו בתי הספר המקצועיים טכנולוגיים.

איל בן ראובן: למה הם נעלמו?

איל בן ראובן: הם נעלמו מהסיבות שגם החבר'ה הצעירים פנו למקומות בהם יש עניין ויש כסף או יש אפשרות להתפתחות כלכלית.

איל בן ראובן: אני חושב שהמכשיר הזה שנקרא רובוטיקה - אם אני מסתכל על הילדים שלי בגילאי 13, 17, יש לי גם ילד בן שנתיים – התחום הזה יכול להחזיר עניין עצום לחבר'ה הצעירים שירצו לבוא למגרש הזה.

איל בן ראובן: זאת אומרת, להחזיר את הטכנולוגיה דרך פן שהוא מעניין ומרתק.

איל בן ראובן: אתם מראים כאן משהו וכולנו קופצים.

איל בן ראובן: זה מאוד מאוד מרתק את החבר'ה הצעירים ולכן אני חושב שיש כאן מגרש אדיר.

איל בן ראובן: לכן אני חושב שהרעיונות שעלו כאן – לא שמעתי את הדברים שנאמרו בהתחלה – לגבי מכון לאומי, מכון רובוטיקה, אם הבנתי נכון, שירכז את המאמץ, שיחבר את משרדי הממשלה, שייתן איזשהו מאמץ לאומי אמיתי בעניין הזה, אני חושב שמכאן צריכה לצאת בשורה ותמיכה אמיתית ברמה הלאומית למגרש הזה.

איל בן ראובן: אני בהחלט מברך את כל העוסקים במלאכה.

<ענת לוי: מאחר והיושב ראש הקבוע לא נמצא, אני אומר שעל סדר היום של הוועדה יש ישיבה מיוחדת שתוקדש לנושא של החינוך המדעי טכנולוגי אליה יגיע שר החינוך.

<ענת לוי: המיקוד בתחום הזה יהיה בישיבה הזאת.

<צבי שילר: המכון הוא לא הכול.

<צבי שילר: יש כאן יוזמת רובוטיקה לאומית ישראלית שהמכון שמוצע הוא חלק ממנה.

<צבי שילר: כאשר מדברים בחינוך, הזכיר לי מי שהקים כאן את החברה שבזמנו נקראה אשד רובוטק, שזו חברה שמפתחת רובוטים לחינוך והם משנת 1982 מכרו משהו כמו עשרים אלף יחידות ועל גב הרובוטים האלה למעשה התחנכו משהו כמו עשרה מיליון תלמידים.

<צבי שילר: זאת התרומה של התעשייה הישראלית.

<קריאה: לא רק במדינת ישראל.

<צבי שילר: לא.

<צבי שילר: בעולם.

<צבי שילר: התרומה של תעשיית הרובוטיקה הישראלית היא לא רק ברובוטים שאנחנו רואים כאן אלא גם בנושא החינוך.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני רוצה שניכנס למסגרת זמנים כי נותרה לנו עוד כחצי שעה לדיון ואז ניאלץ לסיים אותו.

יואב קיש: אם יהיו כאלה שלא יתייחסו בדיון הזה, נוכל להמשיך בדיון שהזכרת עם שר החינוך ולשלב את הנושא שם.

יואב קיש: נותרו לנו עוד שישה דוברים ולכן הייתי מבקש מהדוברים, אם אפשר, לקצר כך שכולם יוכלו לומר את דברם.

יואב קיש: אני מבקש מגברת ארנה זמיר.

<ארנה זמיר: תודה רבה.

<ארנה זמיר: חברי הכנסת, מדענים, כבוד גדול להיות כאן.

<ארנה זמיר: אני באה בשם 160 אלף זכאי חוק סיעוד, זקנים, שנמצא שהם תלויים בעזרת הזולת ואנחנו מדברים כאן על איך הם יקבלו את העזרה לה הם זקוקים, אבל גם בשם רבים אחרים שלא ענו לקריטריונים שלנו וכן זקוקים לעזרה.

יואב קיש: תציגי את עצמך ואת תפקידך.

<ארנה זמיר: אני מנהלת אגף סיעוד במוסד לביטוח לאומי.

<ארנה זמיר: חוץ מה-160 אלף שנכנסו לקריטריונים שלנו, יש כמובן עוד עשרות אלפים אחרים שגם זקוקים לעזרה.

<ארנה זמיר: חלק מהדברים עליהם דובר כאן, בהחלט יכולים להיות חלק מהתשובות.

<ארנה זמיר: אתמול, לקראת הישיבה הזאת, שוטטתי באינטרנט וראיתי שמחפשים כל מיני פתרונות שקצת מזכירים את האנשים עם עיניים גדולות, עם זרועות, הולכים אחרי האדם, מגישים לו כוס תה אבל אני לא חושבת שאנחנו מדברים על פתרונות כאלה.

<ארנה זמיר: אני חושבת שאנחנו יותר מדברים על חלקים של פתרונות שייתנו מענים לצרכים שונים.

<ארנה זמיר: ברשותכם, רציתי לעשות קצת סדר בסוגי הצרכים שלהם צריך לתת מענים.

<ארנה זמיר: זאת אומרת, אני לא חושבת שאנחנו נמצא שיהיה רובוט שייתן את המענה האינטגרטיבי כוללני כפי שמטפל נותן, אבל בחלקים - בהחלט כן.

<ארנה זמיר: הדבר הראשון שהוא משותף לקבוצה הרחבה ביותר זה הנושא של עזרה בניהול משק הבית, בקניות, בניקיון ואולי גם עבודה במטבח.

<ארנה זמיר: במטבח כבר מזמן יש לנו מדיח כלים, אנחנו כבר מזמן שכחנו שבכל זאת יש בו משהו מן הרובוט.

<ארנה זמיר: בנושא של ניקוי רצפה דובר.

<ארנה זמיר: בנושא הרובוטים וניקוי חלונות, זאת ממש אחת הסוגיות הקשות למטפלות הבית כאשר הזקנים מבקשים מהם לנקות חלונות ועל זה מתנהלים מאבקים.

<ארנה זמיר: נשמח להכניס את הרובוט לניקוי חלונות.

<ארנה זמיר: התחום השני הוא הנושא של עזרה בביצוע פעולות היום יום וניידות.

<ארנה זמיר: הסיוע למטפל שנמצא במקום.

<ארנה זמיר: כאשר מדובר באדם מאוד כבד, כיום יש מנופים שעוזרים לנייד אותו, להסתובב במיטה, להוריד מהמיטה ולהעלות למיטה, אבל ראיתי שיש למשל רובוט אחד, האל, שממש יכול לעזור לבן אדם שלא יכול ללכת בכוחות עצמו.

<ארנה זמיר: דברים מהסוג הזה יכולים לסייע לאנשים שרוצים לשמר את העצמאות התפקודית שלהם ואני חושבת שאלה דברים מאוד מאוד חשובים.

<ארנה זמיר: אנחנו עכשיו מאוד פעילים בתחום שלישי, אנחנו עכשיו לקראת מכרז, שאנחנו קוראים לו בראשי תיבות שלנו שה"ם, שירותי השגחה מרחוק.

<ארנה זמיר: פרסמנו RFI בנדון ולכן אין בעיה לדבר על דברים שפרסמנו ב-RFI.

<ארנה זמיר: אנחנו מתעניינים במערכות שיסייעו בעיקר בניטור של יציאה ממצבי שגרה, שיכולים אולי לאתר על מצבים של נפילה או ירידה במצב הבריאותי או אולי יציאה לא מתוכננת מהבית בשעות חריגות לאנשים שונים ברמות שונות כי יש כאן גם שאלות של פרטיות.

<ארנה זמיר: זאת סוגיה מאוד מרתקת.

<ארנה זמיר: כאן אנחנו בעצם מדברים גם על רובוטים שאוספים מידע, מעבדים אותו ויודעים להוציא התרעות על פי הנחיות שהם קיבלו.

<ארנה זמיר: אלה דברים שהם עכשיו על המדוכה שלנו.

<ארנה זמיר: התחום האחרון שראיתי והוא חשוב לנו זה הנושא של הפגת בדידות, כאשר כאן התחום מתחלק לשני תחומים.

<ארנה זמיר: תחום אחד הוא כל הנושא של תקשורת של אדם שנמצא בביתו עם העולם החיצון, שאלה יכולים להיות קשרים של סקייפ, של מייל, של קבוצות שונות, קשר של אחד על אחד או שלו בתוך קבוצה מונחה.

<ארנה זמיר: כאן הדברים צריכים להיות, לעומת מה שהיה בעבר, כאשר כמובן ההפעלה שלהם והפתיחה של האפליקציה הזאת מהטבלט תהיה הרבה יותר פשוטה מכפי שהיה מדובר בעבר ונדמה לי שהדברים יכולים להיות ישימים די בקלות.

<ארנה זמיר: הרובוט השני, כל מיני דברים שהם חלק מחיית מחמד.

<ארנה זמיר: ראיתי את כלב הים ששמו פארו שיודע להגיב בחיוך ובקריצת עין למי שמלטף אותו.

<ארנה זמיר: בסך הכול מדובר בעולם גדול של תחומים שאפשר להיכנס אליהם.

<ארנה זמיר: אצלנו הכניסה לדברים האלה, לרוב, היא לא כמו שקורה עכשיו עם שה"ם.

<ארנה זמיר: לרוב בביטוח לאומי יש אגף קרנות והוא מוביל את החדשנות והוא יכול לעשות פיילוטים, לערוך ניסויים ואחרי איזשהו זמן, גם לראות אך זה משתלב בחקיקה ובחוק סיעוד ובדברים מהסוג הזה.

<ארנה זמיר: הפעם בנושא של שה"ם החלטנו להפוך את היוצרות כי אין לנו סבלנות ואנחנו רוצים שזה כבר יעמוד לרשות הזקנים.

<ארנה זמיר: אנחנו רוצים להעביר את הזקנים מהעידן של לחצן המצוקה, שצריך להיקרא לחיץ מצוקה, לעידן עכשווי, הרבה יותר מהר ולכן שינינו את הגישה שלנו ואנחנו כבר עשינו RFI ואנחנו בשלבים מתקדמים של כתיבת המכרז כי אנחנו רוצים להעמיד את השירות הזה לרשות הציבור.

<ארנה זמיר: אנחנו חושבים שזה יהיה להיט.

<ארנה זמיר: כיום לצערנו רק 11 אלף משתמשים בשירות הזה אבל אם הוא יהיה טוב, הוא יכול לשחרר חלק מהצורך בעובדים זרים בחלק מהמצבים וכמובן לא בכולם.

<ארנה זמיר: החשוב ביותר זה לזכור שבסופו של דבר צריך יהיה ליצור את האינטגרציה בין הרובוטיקה לאדם שמטפל בזקן.

<ארנה זמיר: כל הדברים האלה תלויים בנכונות של הזקנים להכניס את החדשנות הזאת אליהם הביתה וזאת לא תמיד האוכלוסייה שנוטה להכניס את החדשנות.

<ארנה זמיר: לכן הנושא של חיבור ושימוש בחלקים של הטכנולוגיה לצד המטפלים, זאת הדרך הנכונה יותר מאשר אותו ג'ירף פלוס שנראה מאוד חמוד.

<ארנה זמיר: יש איטלקייה שמדברת באינטרנט עם הג'ירף פלוס שלה וזה מקסים.

<ארנה זמיר: מזכירה לי את סבתא שלי.

<ארנה זמיר: תודה רבה.

<ארנה זמיר: אני מחכה בסקרנות לראות מה יהיו שיתופי הפעולה העתידיים.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: נמצא אתנו דוקטור עמי אפלבוים .

יואב קיש: בבקשה, תציג את עצמך.

<עמירם אפלבוים: ראיתי שחבר הכנסת הנכבד שעזב בן קיבוץ נצר.

<עמירם אפלבוים: אני בן קיבוץ סעד.

<עמירם אפלבוים: אבא שלי מהמקימים ומהציונים הגדולים שהלכו ליישב את הנגב, היה בפלמ"ח ותכף תראו איך המעגלים נסגרים.

<עמירם אפלבוים: אני הלכתי לכיוון של היי-טק וטכנולוגיה.

<עמירם אפלבוים: מה לזה ולציונות?

<עמירם אפלבוים: למה אתה לא נשאר בקיבוץ?

<עמירם אפלבוים: למה אתה הולך לטכנולוגיה?

<עמירם אפלבוים: תכף המעגלים ייסגרו.

<עמירם אפלבוים: קלא טנכור היא חברה שנוסדה על ידי קן לוי, יהודי אמריקאי שהחליט שבמקום לתרום כסף לישראל, ואתם רואים, בשנת 1986, הוא ייצור מקומות עבודה בישראל.

<עמירם אפלבוים: הוא לא רוצה לתרום אלא הוא רוצה ליצור מקומות עבודה.

<עמירם אפלבוים: זאת התרומה שלו.

<עמירם אפלבוים: דרך אגב, שני הבנים שלו נשואים לישראליות.

<עמירם אפלבוים: הוא הקים את החברה והחברה כאן בישראל היא חברה בישראל, IP בישראל, ייצור בישראל והיא משרתת את תעשיית הסמי-קונדקטור.

יואב קיש: איפה אתם יושבים?

<עמירם אפלבוים: בגליל, במגדל העמק.

<עמירם אפלבוים: כמו שאתם רואים, זאת תעשייה שמשרתת תעשייה של 1.5 טריליון דולר, שזה כל רכיבי האלקטרוניקה עליה שמעתם כאן.

<עמירם אפלבוים: כל הגאדג'טים, כולם מונעים על ידי רכיבים אלקטרוניים שנמצאים בשורה השנייה הירוקה, שהיקף השוק של זה הוא 338 מיליארד דולר.

<עמירם אפלבוים: מתוך זה יש מכונות, שתכף נדבר עליהן, כאשר אנחנו מתקרבים למה שאנחנו עושים, שזה הצ'יפים, זה הסמי-קונדקטורס בעזרתם מונעים כל המכונות שלנו.

<עמירם אפלבוים: החברה קלא טנכור היא בשוק שמשתלט או שמבצע את השליטה על ניצולת התהליכים, פרוסס קונטרול.

<עמירם אפלבוים: חברות כמו אינטל, סמסונג, תושיבא, TSMC, ST, לא יכולות לייצר שום דבר אם הן לא יקנו מכונות מאתנו.

<עמירם אפלבוים: אתם רואים את הגידול, ה-אוורייד גרוסגרייד, של התעשייה שהוא כבר שנים גדל בקצבים.

<עמירם אפלבוים: הסמי קונדקטור, אתם יכולים לראות שהוא גדל בחמישה אחוזים לשנה והוא לא מאט אלא להפך, הוא מואץ כי אף אחד לא רוצה לוותר על האייפון 7.

<עמירם אפלבוים: לכולם יש אייפון 6, חוץ ממני שיש לי 5, וכבר כולם מחכים לאייפון 7.

<עמירם אפלבוים: כל הגאדג'טים שנמצאים כאן, בלי הרכיבים האלקטרוניים שמניעים אותם, לא ינועו.

<עמירם אפלבוים: אנחנו אלה שמאפשרים, מה שאנחנו קוראים, למהפכה הדיגיטלית לנוע קדימה.

<עמירם אפלבוים: כך נראה צ'יפ ארוז אחרי שהוא עובר על המכונות שלנו באינטל, בסמסונג.

<עמירם אפלבוים: זה צ'יפ ארוז והצ'יפ הזה נכנס לתוך סמרטפונים.

<עמירם אפלבוים: סמרטפון הוא הפלטפורמה הגדולה ביותר שיש היום למחשוב ותכף תראו איך הסמרטפון חוזר גם אלינו.

יואב קיש: בוא נתמקד בקטע של הרובוטיקה שהוא יותר רלוונטי.

יואב קיש: אנחנו בלוח זמנים.

<עמירם אפלבוים: אני מגיע לצד של הרובוטיקה.

<עמירם אפלבוים: כך נראה המפעל של אינטל למשל שכולו מכונות שלנו שהן כולן רובוטיות.

<עמירם אפלבוים: הן כולן אוטונומיות ומייצרות בעצמן את הרכיבים.

<עמירם אפלבוים: אתם יכולים לראות כאן מכונות שפותחו בישראל ואלה רובוטים שתכף ניכנס פנימה לתוך הרובוט.

<עמירם אפלבוים: זאת מכונה שפותחה ויוצרה בישראל, מכניסה לישראל, כמו שאתם רואים, מעל מיליארד שקלים כל שנה.

<עמירם אפלבוים: זה פותח ויוצר בישראל.

<עמירם אפלבוים: אבל הייצור של קלא טנכור הוא לא רק של דברים שפותחו בישראל.

<עמירם אפלבוים: שורת המכונות שאתם רואים כאן למטה, שהן מייצרות את הצ'יפים, פותחו בארצות הברית, חיפשו מקום לייצר ומכל המקומות לייצר, אמרו שנייצר את זה בישראל.

<עמירם אפלבוים: אתם יודעים למה?

<עמירם אפלבוים: בגלל הטאלנט שיש כאן בישראל, בגלל האקדמיה שמוציאה מהנדסים כאלה טובים, בגלל שרשרת אספקת המוצרים, שאנחנו קוראים לה שרשרת המזון, סופליין צ'יין של רכיבים, ובגלל – ואני לא מצניע את זה – ההטבות שהמדינה נותנת.

<עמירם אפלבוים: עם כל אלה מייצרים בישראל.

<עמירם אפלבוים: עכשיו תראו את הרובוטיקה שיש הנדסה בסין והייצור כאן בישראל.

<עמירם אפלבוים: אלה מסוג הדברים שחברה כמו קלא שיושבת במגדל העמק עושה.

<עמירם אפלבוים: זה רובוט שמכניס ומוציא פרוסות לתוך המכונה, הוא רובוט שפותח כאן בישראל, הוא רובוט שמתחרה ברובוטים אמריקאיים ויפנים ומנצח אותם.

<עמירם אפלבוים: הרובוט הזה, הדיסקות שאתם רואים, אלה פרוסות הסיליקון.

<עמירם אפלבוים: פרוסות הסיליקון האלה, עליהן אינטל מטביעה את הצ'יפים שלה, כולו פיתוח ישראלי, ייצור ישראלי והכול עם בקרים ועם רכיבים שאנחנו בעצמנו פיתחנו.

<עמירם אפלבוים: הדברים האלה דורשים הרבה מאוד טכנולוגיה והרבה מאוד ידע.

<עמירם אפלבוים: תשאלו מה לזה ולכל ההיי-טק.

<עמירם אפלבוים: כאן צריך הרבה אופטיקה למכונות האלה, הרבה אימג' סנסור לייטסורס ולכן הרובוטיקה הוא דבר שכל כך מעניין את כולם, כי הוא אינטר דיסציפלינרי שמקיף הייתי אומר כל תחום שלומדים בטכניון, אנשים שלא יכולים לעבוד בתעשייה שלנו של הרובוטיקה, בקלא טנכור ישראל, גם מהנדסי תעשייה וייצור, בגלל שיש לנו ייצור כזה גדול.

<עמירם אפלבוים: כמו שאמרתי, אלה שלושת הסיבות שמדינת ישראל זכתה בחברה כמו קלא טנכור – גם הטלנט, גם הפיננשלס פוזישן שכבר הזכרתי, ההטבות שהמדינה נותנת, וגם האינוויישן והפרודקטיביטי.

<עמירם אפלבוים: זה המקום בו אנחנו נמצאים, במגדל העמק.

<עמירם אפלבוים: שאלתם למה הראיתי את האייפון.

<עמירם אפלבוים: אנחנו עם המכונות שהראיתי שולטים בתשעים אחוזים ויש לנו תשעים אחוזי מארקט שר באותן מכונות שאנחנו עושים.

<עמירם אפלבוים: אין בעולם אף אייפון ואף PC שהקומפוננטות שנמצאות בתוכו שראיתם קודם בתמונה, לא עברו על מכונה שיוצרה במגדל העמק.

<עמירם אפלבוים: במגדל העמק.

<עמירם אפלבוים: כל תושבי מגדל העמק צריכים להיות גאים על כך שיש להם מכונות שמיוצרות וכל רכיב אלקטרוני עבר על מכונה שיוצרה במגדל העמק ויוצאה מישראל.

<עמירם אפלבוים: אני חושב שזה מקור לגאווה גדולה עבור כולנו.

<עמירם אפלבוים: לסיכום.

<עמירם אפלבוים: כאן הציונות וכאן אני מתקשר לאבא שלי זיכרונו לברכה.

<עמירם אפלבוים: הוויז'ן היום, לדעתי, הדור הבא, זאת הציונות.

<עמירם אפלבוים: הציונות הבאה היא בהיי-טק.

<עמירם אפלבוים: שלא יהיה לאף אחד שום אשליה אחרת.

<עמירם אפלבוים: ישראל רוצה לשרוד, ישראל רוצה לנצח, הציונות היא בהיי-טק וההיי-טק בגליל ובנגב.

<עמירם אפלבוים: אני מקווה שמרכז הרובוטיקה שיוקם, כמו שאני כאן מציין, יוקם בגליל כי בנגב כבר יש את הסייבר.

<עמירם אפלבוים: תודה רבה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: הצטרפה אלינו פרופסור נורית ירמיה, המדענית הראשית של משרד המדע,

יואב קיש: הטכנולוגיה והחלל.

יואב קיש: נמצא אתנו גם דוקטור טארק אבו חאמד, הסגן של המדענית.

יואב קיש: אני אתן את רשות הדיבור לטארק ונורית, אם תרצי, תוכלי להתייחס לאחר מכן.

<נורית ירמיה: לא הייתי כאן כי התחלקנו בין הוועדות השונות.

<טארק אבו חאמד: תודה.

<טארק אבו חאמד: נאמר כאן שתחום הרובוטיקה הוא ההמלצה של המולמו"פ אבל שלב הביצוע הוא של משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל.

<טארק אבו חאמד: אנחנו כרגע נמצאים בשלבים מתקדמים מאוד בהכנת קול קורא לפרסום והקמת שני מכוני מחקר יישומיים כאשר אחד מהם יהיה בתחום הרובוטיקה.

<טארק אבו חאמד: שר המדע, חבר הכנסת דני דנון, נרתם למשימה.

<טארק אבו חאמד: כמו שאמרתי, אחד יהיה בתחום הרובוטיקה והשני יהיה פתוח למוסד אקדמי שיציע את התחום בו הוא חזק.

<טארק אבו חאמד: הקול קורא יאפשר שיתוף פעולה בין מוסדות אקדמיה שונים.

<טארק אבו חאמד: המטרה של מכון המחקר היא לחזק את הקשר בין התעשייה לבין האקדמיה ולתת שירות מהאקדמיה לתעשייה.

<טארק אבו חאמד: המשרד שלנו גם עוסק בתחום הרובוטיקה ולא רק בתחום מכוני מחקר.

<טארק אבו חאמד: כמו שאתם יודעים, המשרד הקים אתה קרן הלאומית למחקר מדעי יישומי והנדסי.

<טארק אבו חאמד: תחום הרובוטיקה או נושא הרובוטיקה הוא רב תחומי ונכנס חזק לתחום ההנדסה.

<טארק אבו חאמד: בשנה שעברה פרסמנו מספר נכבד בתחום הרובוטיקה ובשנה זו - ובשנה הבאה – הוגשו למשרד שלנו, ואני רואה כאן את החוקרים שהגישו לקול הקורא הזה, בקשות במסגרת הקרן הלאומית למחקר מדעי, יישומי והנדסי.

<טארק אבו חאמד: בתכניות המשרד שהן בשיתוף פעולה בינלאומי, גם אנחנו מעוניינים במחקרים בתחום הרובוטיקה והשנה יהיה לנו קול קורא בתחום הרובוטיקה הביורפואית עם צרפת בתקציב של 500 אלף יורו.

<טארק אבו חאמד: היה לנו קול קורא גם עם רוסיה.

<טארק אבו חאמד: תודה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני שמח לשמוע על ההחלטה ועל כך שהעניין מתקדם, כמו שאמרת.

<נורית ירמיה: אני רק אוסיף שזאת יוזמה שבאמת הגיעה אל שולחננו מכל מיני מקומות, חלק מהמולמו"פ, ובחנו אותה ומצאנו אותה ראויה.

<נורית ירמיה: היא שוב עונה בדיוק על אותו תחום של מה שנקרא עמק המוות.

<נורית ירמיה: זה יהיה מכרז וכרגע אנחנו עובדים על האפיונים הראשונים שלו.

<נורית ירמיה: ברגע שיהיו לנו האפיונים הראשונים, כמובן שנשתף את המולמו"פ, את אג"ת, את משרד הכלכלה, את כל השותפים שבוודאי נרצה שיהיו אתנו לאורך כל הדרך.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני שוב מברך על ההירתמות וההיענות.

יואב קיש: אני חושב שזה בהחלט נדרש.

יואב קיש: דוקטור אילנה ניסקי, אוניברסיטת בן גוריון, חוקרת.

<אילנה ניסקי: בראשית דבריי אני אומר כמה מלים על עצמי.

<אילנה ניסקי: בעיקרון אני בוגרת של שלושה תארים באוניברסיטת בן גוריון במחלקה להנדסה ביורפואית והרקע שלי הוא בכלל מגיע מחקר המוח, מהניסיון להבין איך המוח שלנו עובד בעזרת מודלים חישוביים.

<אילנה ניסקי: אז יצאתי להשתלמות פוסט דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד ושם עבדתי על רובוטים רפואיים ובעצם בעיצומו של צוק איתן לפני שנה, קצת פחות משנה, בחרתי לחזור לארץ למרות שאפילו היו מספר אפשרויות אחרות מאוד אטרקטיביות.

<אילנה ניסקי: גם מאוד שמחתי שהייתה לי הזדמנות לחזור לאוניברסיטת בן גוריון ולהקים את המעבדה לרובוטיקה רפואית.

<אילנה ניסקי: עכשיו אני אספר לכם על הרובוטים ואנשים יכולים לצעוד קדימה ביחד.

<אילנה ניסקי: עד עכשיו ההתרכזות הייתה דווקא בצד האוטונומי, אבל אני מאמינה שרובוטים ואנשים צריכים לעבוד ביחד.

<אילנה ניסקי: אני רוצה לספר לכם על אפליקציה ספציפית שמאוד מעניינת אותי, של ניתוחים בעזרת רובוט במצב בו הרופא המנתח בעצם מזיז מעין ג'ויס סטיק רובוטי מאוד מתוחכם ששולט על כלים ניתוחיים שנמצאים בתוך הבטן של החולה.

<אילנה ניסקי: הוא שולט עליהם בהפעלה מרחוק.

<אילנה ניסקי: זה מספק גם לחולה וגם לרופא יתרונות מאוד מאוד רבים ולראיה, כחצי מיליון ניתוחים כאלה מתבצעים מדי שנה בעולם ויש מקום לגדול בתחומים נרחבים כמו אורולוגיה, גניקולוגיה, כירורגיה כללית, מגוון תחומים.

<אילנה ניסקי: יש מספר מערכות רובוטיות כאלה גם בבתי החולים בארץ – בהדסה עין כרם יש רובוט כזה וכמו כן ברחבי הארץ.

<אילנה ניסקי: התמונה היא לא ורודה כיוון שיש עדיין בעיות רבות.

<אילנה ניסקי: למשל, הרופא שעובד בתוך בטן החולה לא מרגיש את הכוח שהוא מפעיל על הרקמות ובכלל המערכות האלה מאופיינות בעקומת למידה ארוכה.

<אילנה ניסקי: לוקח זמן ללמוד אותן.

<אילנה ניסקי: אני חושבת שהבעיה ומה שיכול לפתור את הבעיה זה בעצם לקחת בחשבון את המוח של המנתח, את היכולות המוטוריות של המנתח ולחקור אותן.

<אילנה ניסקי: הרעיון הוא בעצם לקחת רעיונות ומודלים שיש לנו מתחום חקר המוח ולנצל אותם בבנייה של הרובוט, בבקרה של הרובוט ובפיתוח שיטות האימון וגם לסגור את המעגל הזה מצד שני - כאן בשקף אתם רואים את המעגל – כי בעצם מתוך האינטראקציה של הרופאים עם הרובוט הניתוחי למטלות ולסיטואציות שיש להן משמעות בחיי היום יום של הרופא, זאת העבודה שלו, אנחנו יכולים בעצם לבנות מודלים הרבה יותר טובים מאלה שקיימים לנו כרגע כדי להבין את המוח במצבים אמיתיים.

<אילנה ניסקי: אני רוצה להראות לכם על קצה המזלג מספר תוצאות מחקריות.

<אילנה ניסקי: אגב, יש לנו כאן הדגמה ואם יהיה זמן בסוף הישיבה, תבואו לנסות לראות איך רופא מרגיש בהפעלה מרחוק.

<אילנה ניסקי: כמובן לא נבצע כאן ניתוח אלא ניתן דוגמה קטנה.

<אילנה ניסקי: בנינו מודלים חישוביים להשפעה של השהייה על התפיסה עליו ועל הפעולה של המפעילים.

<אילנה ניסקי: אתם רואים כאן ממש דוגמה למשחק מחשב שתוכלו ממש לנסות אותו, בו המידע שהנבדק משחק בו מושהה יחסית לתנועה שהוא מבצע.

<אילנה ניסקי: בעזרת המודלים האלה, אנחנו הגדרנו קריטריון חדש לטיב מערכות הפעלה מרחוק שהוא לא סטנדרטי ושהוא לוקח את הבן אדם בחשבון.

<אילנה ניסקי: במהלך הפוסט דוקטורט שלי חקרנו דווקא את הניתוחים הרובוטיים והגענו למסקנה ומצאנו שהדינמיקה להזיז את הרובוטים האלה שהרופא מבצע במהלך הניתוח, משפיע על התנועות של הרופא אבל הרופא המומחה מסוגל להסתגל לזה.

<אילנה ניסקי: אלה החדשות הטובות.

<אילנה ניסקי: הדרך קדימה היא לנסות להבין במטלות גם יותר מורכבות, כמו למשל מה שאני מראה לכם למטה, בתפירה הרובוטית, איך אפשר לקחת את ההבנה הזאת ולשפר את התכנון של הרובוט.

<אילנה ניסקי: כמובן יש לזה גם אפליקציות מחוץ לרפואה.

<אילנה ניסקי: אפילו שהאפליקציה של הרפואה יכולה להשפיע על חיי מיליוני אנשים, אבל גם לכל תחום אחר.

<אילנה ניסקי: אם אתם חושבים על אפליקציה צבאית שדורשת הפעלה מרחוק או בחלל או לחילוץ והצלה, אגב, נושא שמאוד קרוב ללבי כקצינת חילוץ והצלה.

<אילנה ניסקי: המון שימושים.

<אילנה ניסקי: דבר אחרון הוא שבעצם מאוד שמחתי לחזור לארץ ובמיוחד לאוניברסיטת בן גוריון כיוון שאתם רואים שנושא המחקר שלי הוא מאוד בין-תחומי וזה מאפיין את המחקר הרובוטי באוניברסיטת בן גוריון ובארץ בכלל.

<אילנה ניסקי: באוניברסיטת בן גוריון הדבר הזה מתבצע בתוך היוזמה לרובוטיקה רפואית חקלאית וביולוגית, ABC, ובמכון ליומן סקיוריטי.

<אילנה ניסקי: בעצם היוזמה והעבודה היא כלל הקמפוס לתחומים רבים שהם לא תחומים קלאסיים בהם בדרך כלל תחשבו על רובוטיקה.

<אילנה ניסקי: אתם חושבים על רובוטיקה וחושבים על הנדסה ומדעי המחשב.

<אילנה ניסקי: בעצם גם פסיכולוגים, גם מדעני מוח, פיזיולוגים שמנסים להבין איך המכרסמים מזיזים את השפמים שלהם, חוקרים של מדעי החיים שמנסים להבין איך דגים רואים וכל האפליקציות האלה, ממשקי מוח-מכונה בעזרת EG למיניהם, כל הסיפורים האלה מתחברים ביחד בעבודה רב תחומית ושיתוף פעולה של כל החוקרים שמעורבים במאמץ הזה באוניברסיטה.

<אילנה ניסקי: הדברים האלה כמובן חשובים להמשיך ולפתח אותם כדי שעוד חוקרים יוכלו לקבל את ההחלטה כמוני וגם לחזור ארצה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני חייב לציין שבאמת הכוח של התעשייה מגיע הרבה גם מהמערכת הצבאית והביטחונית וגם מהאוניברסיטה ומהאקדמיה.

יואב קיש: אני חושב שחוץ מזה שהמילה ציונות היא חשובה ולא צריך לזלזל בה, אני חושב שזה שחזרת לכאן, זה חשוב.

יואב קיש: יש נושא להחזיר מדענים לארץ ואני לא יודע אם הוא חלק מהתכנית או לא, אבל הוא חשוב מאוד.

יואב קיש: באמת יישר כוח בעניין הזה ואני שמח מאוד שאת כאן ולא בארצות הברית או באיזשהו מקום אחר מאוד מפתה.

יואב קיש: לצערי גם אני צריך לצאת וחבר הכנסת מקלב יחזור מהישיבה של השדולה אליה הוא יצא ויחליף אותי.

יואב קיש: היה לי חשוב לומר כמה דברים.

יואב קיש: ראשית, גם כילד למדתי בבית ספר להנדסאים ואז עוד היה לנו את נושא הרובוטיקה.

יואב קיש: עידית למדה אתי באותה כיתה והיום היא באוניברסיטת אריאל.

יואב קיש: למדנו עם הבוכנות ועם הלחץ אוויר והמפסקים.

יואב קיש: אז זאת הייתה הרובוטיקה אותה למדתי.

יואב קיש: מאז העולם הזה התפתח מאוד ואני חושב שבאמת הנושא של החינוך שעלה כאן, בין אם רואים את זה היום גם בתחרות של פירסט שאני מניח שכולכם מכירים את זה ורואים איך זה משלהב ותופס את בני הנוער שלנו.

יואב קיש: אני חושב שאנחנו חייבים לקחת פוזיציה גם במקום הזה.

יואב קיש: בכלל, שוק הרובוטיקה – אמרת בצדק – הוא שוק בצמיחה, עדיין שוק צעיר אבל הגורילות כבר מסתכלות שם.

יואב קיש: יש לנו נקודת פתיחה טובה.

יואב קיש: אני לא יודע להגיד כמה הייתי רוצה שהיא תהיה יותר טובה, אבל מצד שני היא הייתה גם יכולה להיות פחות טובה.

יואב קיש: קודם נאמר כאן שלא שומעים צרות אבל אם לא נעשה, יהיו כאן צרות.

יואב קיש: אנחנו צריכים לדאוג לעשות.

יואב קיש: הנושא של מינוף הזמן הנוכחית, הוא דרמטי.

יואב קיש: כאן אני פונה לנציגי הממשלה מכל המשרדים ואומר שיש כאן הזדמנות שאסור לנו להחמיץ.

יואב קיש: יש כאן אחריות – גם שלנו ובכנסת נעשה מה שאנחנו יכולים – אבל הממשלה היא הגורם שצריך להוביל את זה כדי לא להחמיץ את ההזדמנות הזאת.

יואב קיש: אני לא הייתי בדיון שהתקיים לפני ארבע שנים, אבל מאז נעשו דברים ואם היו נעשים קצת יותר, יכול להיות שהיינו היום בנקודת זמן יותר טובה.

יואב קיש: כל דקה שאנחנו נפסיד, נשלם על כך והרבה מאוד בעתיד.

יואב קיש: דיבר אודי על כך שהיה לו ויכוח אם הוא היה הרובוט הראשון או לא, ואני חושב שיש לזה משמעות מעבר לסימבולית, משמעות מאוד אמיתית.

יואב קיש: אתה לא היית היום עם עשרים אחוזים נתח שוק אם היית חברה מישראל שהיום הייתה נכנסת לשוק הזה.

<אודי פלס: שום סיכוי.

יואב קיש: שום סיכוי.

יואב קיש: לכן הנושא הזה של המיקום הספציפי של השוק הזה הוא דרמטי.

יואב קיש: יש פה הזדמנות שאסור להחמיץ אותה.

יואב קיש: אני מאוד מאוד שמח על כל הגישה החיובית מכל גורמי הממשלה אותה שמענו כאן.

יואב קיש: אני רוצה לברך את צבי שילר כמוביל את האיגוד ואת כל שאר הדוברים.

יואב קיש: לפעמים לבוא לכנסת ולפעמים לבוא לממשלה, אתה מרגיש שאתה נאבק בטחנות רוח.

יואב קיש: לפעמים זה כך, אבל תמשיכו להיאבק.

יואב קיש: גם תעשיית הסייבר עשתה את זה וגם ההיי-טק ובסוף עם נחישות ואורך רוח, אני מאמין שאנחנו יכולים למצוא את עצמנו עוד ארבע שנים, בתקווה שעוד נהיה כאן, במצב אחר.

יואב קיש: הנקודה החשובה היא לראות שאת ההזדמנות הזאת לא החמצנו ודאגנו למקסם את זה לטובת כלל התעשייה בישראל.

יואב קיש: תודה רבה.

<צבי שילר: הודית לי אבל המולמו"פ למעשה הוא המוביל של היוזמה.

<צבי שילר: בזכותו אנחנו למעשה נמצאים כאן.

אורי מקלב: תודה ליואב על לקיחת האחריות ועל ניהול הישיבה.

אורי מקלב: כאמור, השר הגיע לישיבה של השדולה ולמרות שהוא עדיין מדבר, והוא התחיל לדבר לפני שהגעתי, עזבתי וחזרתי לכאן.

אורי מקלב: אפילו לא הספקתי להתנצל שם.

יואב קיש: זאת אומרת, כל הזמן שאנחנו דיברנו כאן, השר דיבר שם.

אורי מקלב: דיבר על התחבורה הציבורית.

<ענת לוי: אם הנוכחים חשבו שהחיים של חברי הכנסת הם חיים קלים, הם רואים שלא כך הוא.

אורי מקלב: אתמול עזבנו את הבניין אחרי 4 לפנות בוקר.

אורי מקלב: כנראה שרובוטים לא יהיו חברי כנסת.

אורי מקלב: אתם לא מפתחים משהו שלא צריך מנוחה ולא צריך שינה.

<צבי שילר: לפני ארבע שנים עלה הרעיון הזה, אבל הוא עדיין לא קרה.

אורי מקלב: אנחנו מעודדים את הדברים האלה.

אורי מקלב: ענת דיווחה לי כל הזמן על הקורה בוועדה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לאפשר לעוד אנשים שמבקשים להתייחס בקצרה.

אורי מקלב: דוקטור ירון דופלט, בבקשה.

<ירון דופלט: אחרי שכל כך הרבה אנשים דיברו כאן על חינוך, אני רוצה להציג את הרקע מנקודת המבט של משרד החינוך.

<ירון דופלט: לפני כן, הרקע האישי שלי.

<ירון דופלט: אני מפמ"ר הנדסת מכונות ממינהל מדע וטכנולוגיה במשרד החינוך.

<ירון דופלט: בעבר הרחוק, בשנת 1993, בדיוק בנקודת מינימום של הגרף שהוצג כאן קודם, בתרדמת של תחום הרובוטיקה כאשר אחרי החלומות הייתה תרדמת, בדיוק בנקודה הזאת אני הקמתי את מגמת הרובוטיקה, אחת הראשונות בישראל אם לא הראשונה, בבית ספר קטן מאוד בגליל, במשגב.

<ירון דופלט: כמה שנים אחרי כן, שלוש שנים אחרי כן, הבוגרים של המחזור הראשון השתתפו בתחרות המדענים הצעירים - שאחר כך הפכה להיות תחרות המדענים והמהנדסים הצעירים או המפתחים הצעירים - בירושלים ונדמה לי שלקחו שם מקום שלישי.

<ירון דופלט: אז הגענו לפיילוט עם שלושה בתי ספר, בשנת 1999, שמשרד החינוך – יושב כאן דוקטור נדב בצר שאז היה מפמ"ר הנדסת מכונות - יצא עם פיילוט של שלושה בתי ספר והקימו את מגמת מכטרוניקה במשרד החינוך.

<ירון דופלט: כשזה גדל לעשרה בתי ספר, היה לי הכבוד יחד עם פרופסור שהם לעשות את תחרות המכטרוניקה בשירות האדם, התחרות הראשונה בישראל, בטכניון, בפקולטה להנדסת מכונות באודיטוריום.

<ירון דופלט: ישבנו שם עם עשרה פרויקטים מבתי ספר שהציגו את הנושא של הרובוטיקה.

<ירון דופלט: זאת ההיסטוריה של מה שנקרא טרום ההתחלה של הפריחה של הרובוטיקה במשרד החינוך.

<ירון דופלט: אז גם הובאה תחרות הרובונר, התחרות הבינלאומית של הטריניטי קולג', והטכניון היה המוסד האקדמי הראשון, ונדמה לי היחיד עד היום בישראל, שנותן מלגה לתלמידים שזוכים בתחרות הרובונר הבינלאומית בטריניטי קולג'.

<ירון דופלט: אני שולחכאן איזושהי קריאת כיוון לאקדמיה.

<ירון דופלט: אולי תחשבו להעניק עוד מלגות לתלמידים שזוכים בתחרויות בינלאומיות, ויש לנו לא מעט תלמידים כאלה שמייצגים את ישראל בכבוד.

אורי מקלב: הם מעוניינים להמשיך בנושא?

<ירון דופלט: הם מעוניינים להמשיך.

<ירון דופלט: בטכניון יש היום לא מעט סטודנטים בתארים שונים, כולל אחד בתואר שני ואחד בתואר שלישי, שנמצאים שם בזכות זה שהם היו ברובוטיקה.

<ירון דופלט: יש עשרות ומאות רבות של סטודנטים שחוזרים בחזרה לתחום הזה.

<ירון דופלט: אם הם לא הולכים להתעסק ברובוטיקה, כמו שנאמר כאן, הם הולכים להתעסק בתחומים מדעיים הנדסיים אחרים שהמדינה צריכה אותם.

<ירון דופלט: מילה אחת לגבי התכניות.

<ירון דופלט: רובוטיקה היום בישראל, מבחינת משרד החינוך, מקבלת תשומת לב דרך המגמות הטכנולוגיות ההיי-טקיות של הנדסת מכונות, מכטרוניקה, הנדסת תוכנה קצת, הנדסת חשמל ואלקטרוניקה קצת וזה גדל משלושה בתי ספר לעשרות ומאות של בתי ספר שמתעסקים בזה.

<ירון דופלט: יש תכניות לימודים מסודרות ברמה הפורמלית כאשר תלמיד תוך כדי יום הלימודים הרגיל שלו לומד תכנית לימודים מסודרת בבקרה, ברובוטיקה, במכטרוניקה, חיישנים ותוכנה ששולטת על הרובוט הזה.

<ירון דופלט: יש גם תכניות, מה שנקרא אחרי שעות בית הספר, או במסגרת מצוינות מדעית טכנולוגית שמשרד החינוך תומך בהן או במסגרת נוער שוחר מדע וטכנולוגיה שמשרד החינוך תומך או במסגרת חוגי רובוטיקה שמשרד החינוך פחות תומך שמתבצעות במסגרת מתנ"סים בשעות אחר הצהרים וכן הלאה.

<ירון דופלט: מבחינת תחרויות.

<ירון דופלט: חוץ מתחרות המכטרוניקה בשירות האדם והחברה, הוזכר כאן רובוטוב, אנחנו המצאנו את זה כבר בשנת 2000.

<ירון דופלט: תחרות מכטרוניקה לשירות האדם והחברה, זה היה השם שלה, קצת ארוך יותר מאשר רובוטוב אבל זה קיים.

<ירון דופלט: חוץ מהתחרות הזאת יש תחרות ה-פירסט שהגיעה ל-55 בתי ספר תיכוניים ולסדר גודל של 300-400 בתי ספר בחטיבות הביניים ובבית הספר היסודי.

<ירון דופלט: יש את תחרות הרובונר שהיא ותיקה מאוד והיא הצליחה להתרומם לכיוון של שלושים-ארבעים בתי ספר בשנת 2005 אבל בשנה שעברה אנחנו הגענו למצב חסר תקדים שעברנו את מספר קבוצות הרובוטיקה שהיו בתחרות הבינלאומית בטריניטי קולג' והגענו בישראל ל-163 קבוצות רובוטיקה.

<ירון דופלט: אולם הספורט ברעננה היה מלא בבני נוער שהיו שם.

<ירון דופלט: אני מזמין את כולם לאולם הספורט ברעננה ב-1 למרץ בשנה הבאה, אז תתקיים תחרות הרובוטיקה הלאומית של ישראל ותראו אולם מלא בני נוער שמגיל תיכון עוסקים בנושא של רובוטיקה.

<ירון דופלט: עוד מילה אחת אחרונה על מה מינהל מדע וטכנולוגיה במשרד החינוך עושה לקידום התחום הזה.

<ירון דופלט: הוקמו שני מרכזים טכנולגיים – האחד בבאר שבע ואחד בחיפה – ושניהם יתחילו לפעול, אנחנו מאוד מקווים, מיד אחרי סוכות.

<ירון דופלט: המרכזים האלה יוכלו לשמש כר פיתוח מקצועי של מורים ולתמיכה בפעולות רובוטיקה תוך כדי הלימודים וגם בשעות אחר הצהרים.

<ירון דופלט: זה מה שקורה בבאר שבע ובחיפה.

<ירון דופלט: בנוסף לזה הוקמו בתי ספר מדגימים מכטרוניקה/רובוטיקה.

<ירון דופלט: הראשונים שבהם ריאלי העברי בחיפה, השני שבהם גימנסיה הרצליה בתל אביב, ואחרי שראינו שזה אכן טוב להביא את הרובוטיקה דווקא לשני בתי הספר העיוניים האלה, אנחנו מתכוונים לבתי ספר נוספים כמו גימנסיה קצרין בחולון, תיכון הדרים בהוד השרון וגם תיכון אל-חכימה בנצרת.

<ירון דופלט: אלו הפעולות שמשרד החינוך עושה וזאת השקעה גם בתשתיות כי אי אפשר לעשות רובוטיקה בהתכתבות ואי אפשר ללמוד רובוטיקה רק בצורה עיונית אלא צריך תשתיות של מעבדות, להקים אותן כדי שהתלמידים יוכלו לפעול ולעשות.

<ירון דופלט: אז יש עתיד לתעשיות ההיי-טק שיקלטו אחר כך את התלמידים האלו וקודם כל לאקדמיה שתקלוט את התלמידים האלו.

<ירון דופלט: משפט אחרון לסיום.

<ירון דופלט: אי אפשר לצפות ולחכות שילד שבחיים שלו לא עסק במלאכה, לא עסק ברובוטיקה ולא עסק בטכנולוגיה אלא למד כל החיים שלו בבית ספר יסודי, בחטיבת הביניים ובתיכון משהו עיוני, פתאום יתעורר בגיל 21-22, אחרי הטיול הגדול במזרח, וירצה ללמוד משהו שקשור לרובוטיקה.

<ירון דופלט: צריך לפתח את זה מגיל צעיר ומשרד החינוך מנסה לעשות את זה.

<ירון דופלט: תודה רבה.

אורי מקלב: אנחנו באמת שמחים על מה שאתם עושים ומעריכים את זה.

אורי מקלב: אני מבין שמנהלת הוועדה כבר אמרה לך שאנחנו מייעדים דיון מיוחד בנושא חינוך מדע וטכנולוגיה ובקטע הזה נרצה להרחיב את האפשרות או לגלות את אלה שיש להם את היכולות והמשיכה לנושא הזה.

אורי מקלב: גם אם לא יהיה בפריסה ארצית, אבל נרצה שאלה שכן רוצים ומעוניינים בזה ואנחנו מעוניינים בהם, שהם יוכלו להשתלב במסגרות הקיימות.

<יהודה אלמליח: אני המנכ"ל של קוגניטים ודיקן בית הספר למדעי המחשב במכללה למינהל.

<יהודה אלמליח: אני רוצה דווקא לדבר על ההיבט של איך לעשות סטרטאפ והקושי שיש בסטרטאפים בתחום הרובוטיקה בארץ.

<יהודה אלמליח: כפי שאתם רואים, אין היום בארץ יותר מדי סטרטאפים בתחום הרובוטיקה ובוודאי לא משתווה למה שאנחנו מכירים בעולם הסמרטפונים, פיתוח אפליקציות, בקלאוד, בסייבר סקיוריטי.

<יהודה אלמליח: בתחום הזה שומעים על חברה קטנה פה ועל עוד איזושהי חברה אחרת, אבל לא באמת רואים איזושהי מגמה.

<יהודה אלמליח: אנחנו בוודאי יודעים שתחום הרובוטיקה הוא תחום מולטי דיסציפלינרי וצריך לדעת חשמל, צריך לדעת אלקטרוניקה, צריך לדעת מכניקה, צריך לדעת תכנות, נושאים של עיבוד אותות ועוד כהנה וכהנה.

<יהודה אלמליח: בעצם היזם צריך להביא אתו קבוצה מאוד חזקה ודי רחבה כדי לעשות חומרה חכמה.

<יהודה אלמליח: בדרך כלל זה לא נהוג.

<יהודה אלמליח: זאת אומרת, לא נמצא כאלה, לא נמצא מיזמים כאלו כי מה שאנחנו מכירים מהאפליקציות זה זוג סטודנטים עם לפטופ שחשבו על איזשהו רעיון ובנו את האפליקציה שלהם.

<יהודה אלמליח: בעצם רק אפליקציות או סטרטאפים סביב תוכנה.

<יהודה אלמליח: כאשר ברובוטיקה זה לא כך.

<יהודה אלמליח: אנחנו בקוגיטים, עת פתחנו לפני שבע שנים את החברה, אנחנו יוצאי מעבדת הרובוטיקה באוניברסיטת בר אילן – אני והחבר'ה שלי שפתחנו את החברה – ואנחנו אנשי מדעי המחשב.

<יהודה אלמליח: התארים שלנו הם במדעי המחשב ושם ממש גילינו את הקושי.

<יהודה אלמליח: פתחנו והקונספט היה אוטונומיה לרובוטים כאשר אנחנו משלבים על חומרות קיימות.

<יהודה אלמליח: מהר מאוד גילינו שאי אפשר להישאר רק בתוכנה אלא חייבים לרדת ולייצר את החומרה שלנו ושם גילינו את הקושי.

<יהודה אלמליח: הקושי הזה, אני חושב שכבר נאמר כאן היום יפה ואני חושב שאפשר לסכם את זה, אם באמת יקום מכון כזה בו יש מומחים במגוון הנושאים שיכולים לתת לנו בתחום הרובוטיקה, נראה הרבה יותר ויותר יזמים שחושבים על רעיונות ויש להם לפחות איזשהן פן אחד בתוך יכולת מימוש הרעיון הזה ויכולים לקבל ממקום ולהשלים את הפערים שיש להם.

<יהודה אלמליח: זה בהחלט יכול לקדם אותנו.

<יהודה אלמליח: קושי נוסף הוא קושי בגיוס הון.

<יהודה אלמליח: כאשר היום מגיעים יזמים ורוצים לגייס הון, הדרך הטבעית היא ללכת לחממות מדען.

<יהודה אלמליח: חממות מדען עושות את עבודתן נפלא.

<יהודה אלמליח: אני גם יושב בוועדות האלה, בוועדת החממות של המדען, ואני רואה רעיונות יפים, מקבלים את הכסף שלהן.

<נורית ירמיה: מדען ראשי במשרד הכלכלה.

<יהודה אלמליח: כן.

<יהודה אלמליח: מדען ראשי במשרד הכלכלה.

<יהודה אלמליח: אני רואה רעיונות יפים שמקבלים את ה-סיד מוני שלהם ותוך כדי זה בסוף מגיעים לאחר שנתיים להישג שכבר יכול להביא אותם להמשך סבב גיוס נוסף.

<יהודה אלמליח: ברובוטיקה אי אפשר.

<יהודה אלמליח: הסכומים בהם מדברים הם בין שני מיליון לשניים וחצי מיליון שקלים.

<יהודה אלמליח: זה יכול להיות טוב לאפליקציה, זה יכול להיות טוב לאיזשהו משהו ב-קלאוד אבל זה לא יכול להיות טוב לרובוטיקה כי בסכום הזה צריך גם לפתח חומרה איכותית וגם לפתח אותה כך שתבצע את המשימה שלה בצורה מאוד חכמה.

<יהודה אלמליח: הסכום בהחלט לא מספיק.

<יהודה אלמליח: לכן נדרשת כאן יכולת הרבה יותר רחבה, או לפתח איזושהי חממה ייעודית לרובוטיקה עם תקציבים שיאפשרו לסטרטאפיסטים להגיע לסבב גיוס נוסף.

<יהודה אלמליח: בדרך כלל מדברים על ייצור החומרה הזאת, זה מותקן אצל הלקוח והלקוח מרוצה.

<יהודה אלמליח: זה בשניים-שניים וחצי מיליון שקלים, לא מספיק.

<יהודה אלמליח: גוף שתורם חזק לרובוטיקה בארץ, זה מפא"ת אבל לסטרטאפים קשה להיכנס לשם, בטח שלא בשנה הראשונה שלהם שזאת השנה הקריטית.

<יהודה אלמליח: דבר נוסף שמהווה קושי זה זיהוי השוק.

<יהודה אלמליח: כל יזם בכל תחום שהוא צריך לזהות את השוק אבל ברובוטיקה רוב הדברים מגיעים כמובן מהאקדמיה והרבה דברים מגיעים כשאומרים שיש לי פתרון ואני מחפש את הבעיה, מה שאנחנו בדרך כלל לא אוהבים או מה שהשוק בוודאי לא אוהב לראות.

<יהודה אלמליח: יש קושי ברובוטיקה והקושי הוא כפול כי אין דבר כזה שוק רובוטיקה.

<יהודה אלמליח: יש רובוטים שמשתלבים בשווקים מסוימים.

<יהודה אלמליח: שואב האבק, הוא לא שוק רובוטי של שואבי אבק.

<יהודה אלמליח: יש שוק שואבי אבק.

<יהודה אלמליח: רובוטיקה היא אחד הפתרונות לשוק שואבי האבק.

<יהודה אלמליח: כהנה וכהנה כל דוגמה שאתם תמצאו ותראו שרובוט זה אחד הפתרונות לשווקים קיימים.

<יהודה אלמליח: זה רק מגדיל את המשמעות ואת העוצמה של המוצר הזה או של התחום הזה, רובוטיקה.

<יהודה אלמליח: אנחנו בחברה פיתחנו מכשיר שהוא מכשיר למודדים.

<יהודה אלמליח: אפשר להסתובב אתו ולמדל בתלת ממד מבנים וכל הטכנולוגיה של המכשיר הזה למעשה יצאה מתחום הרובוטיקה שרובוט צריך לדעת למפות תוך כדי תנועה ולזהות מכשולים.

<יהודה אלמליח: המפה שאתם רואים כאן משמאל, לפני כשנה היינו בכנסת ולדעתי יש לנו את המפה, אנחנו היחידים שיש לנו את המפה השלמה של הכנסת, כך שביום אחד מיפינו את כל הכנסת, את כל שש הקומות שזה משהו כמו 140 אלף מטרים רבועים ועשינו זאת עם אותו מכשיר.

<יהודה אלמליח: זה פשוט מדהים לראות את זה אבל אלה כל ששת הקומות של הכנסת וזה ביום עבודה.

<יהודה אלמליח: כאשר הלכנו לחברה אדריכלית, הם אמרו לנו שלוקח להם כמה חודשים ואנחנו זקוקים לצורך כך לכמה אנשים כדי למפות את הדבר הזה.

<יהודה אלמליח: בשקף הזה אתם רואים את אחד התוצרים של המכשיר שבזמן אמת נעים אתו והוא ממפה חללים.

<יהודה אלמליח: היופי שבמכשיר הוא כזה שזה גם מכשיר שמותקן על גבי רובוט ועוזר לו לאוטונומיה ולהגיע ליעדים מסוימים, לזהות מכשולים ועוד וגם בכלל לקחת מהתוצרים של עולם הרובוטיקה החוצה לשווקים שהם לכאורה לא רובוטיקה אבל הטכנולוגיה ביסודה פותחה כאן בעולם הרובוטיקה.

אורי מקלב: מרשים מאוד.

אורי מקלב: השכלנו מאוד.

אורי מקלב: מר ארתור זמשמן.

אורי מקלב: אתה מייצג את העמותה לצמצום פערים בחינוך.

<ארתור זמשמן: כבוד היושב ראש, שלום לכולם.

<ארתור זמשמן: אני מנכ"ל עמותת YTEC לצמצום פערים בחינוך.

<ארתור זמשמן: אנחנו עובדים בשיתוף עם הטכניון, בין היתר עם המעבדה לרובוטיקה של פרופסור משה שהם שאפשר לומר שבנושא הרובוטיקה הוא מורנו ורבנו.

<ארתור זמשמן: כבוד היושב ראש, אתה דיברת על כך ששר המדע דני דנון דיבר כאן בנושא הקייטנות.

<ארתור זמשמן: אנחנו אחד משני הגופים שמבצעים את הקייטנות האלה כבר ארבע שנים בכל רחבי הארץ.

<ארתור זמשמן: אפרופו צוק איתן, הבנתי שהוועדה התכנסה לציון שנה לצוק איתן, בעקבות צוק איתן, משרד המדע החליט בשנה שעברה להרחיב את הקייטנות בעוד מאה אחוזים לתושבי הדרום ואנחנו ביצענו את זה לפי החלטת הממשלה בדרום.

<ארתור זמשמן: מדובר בילדים מאוד קטנים.

<ארתור זמשמן: אני מדבר על כיתות א', על כיתות ד', על כיתות ו', יחסית מספר רב של ילדים.

אורי מקלב: בגיל הזה אפשר לזהות כישורים ונטייה לדברים כאלה?

<נורית ירמיה: אפשר לחשוף אותם לנושא.

<ארתור זמשמן: פרופסור שהם כיוון אותנו לפני שנתיים לפרויקט חדש שאנחנו עושים השנה לגני ילדים.

<ארתור זמשמן: אם נוכל להזמין את ועדת המדע של הכנסת לבקר ילדים בגילי ארבע וחצי שעושים רובוטיקה ברמה שלא מביישת את הטכניון, אתה תופתע לראות דברים שגם לנו קשה לחשוב עליהם.

<ארתור זמשמן: אנחנו מפעילים היום יחד עם ארבעה משרדי ממשלה – משרד המדע, משרד ראש הממשלה, משרד החקלאות, משרד הקליטה – כשבעים מרכזי רובוטיקה - אנחנו קוראים לזה מח"ר, מדע, חלל, רובוטיקה – בכל רחבי הארץ - חבר הכנסת חמד עמאר דיבר על 26 מרכזי מח"ר בעדה הדרוזית והצ'רקסית - כולל ארבעת יישובי רמת הגולן.

<ארתור זמשמן: יש לנו את זה גם בעדה הבדואית בדרום.

<ארתור זמשמן: אנחנו פותחים עכשיו 16 מרכזים עם משרד הקליטה וכולי.

<ארתור זמשמן: אני רוצה לומר משפט קצת פחות אופטימי מזה שאמר חבר הכנסת יואב קיש.

<ארתור זמשמן: אגב, השר ישראל כץ היה אצלנו לפני שלוש שנים באולימפיאדה בטכניון בנושא של רובוט חכם על כביש חכם.

<ארתור זמשמן: יש לנו בישראל בעיה.

<ארתור זמשמן: שבעה אחוזים מהילדים שבוחרים ללמוד מתמטיקה חמש יחידות.

<ארתור זמשמן: מצד אחד אנחנו אימפריית היי-טק שנשענת על החבר'ה שלמדו פעם אבל היום מספר הילדים שבוחרים ללמוד מדע הוא קטן ומבחינתנו הוא סוג של איום אסטרטגי על מדינת ישראל.

<ארתור זמשמן: ילדים מאוד אוהבים אייפונים ומאוד אוהבים רובוטים והם לא רוצים ללמוד מתמטיקה והם לא רוצים ללמוד מדע.

<ארתור זמשמן: אם אני אספר לכם כמה ילדים סטודנטים התקבלו לטכניון לפקולטה של פיזיקה וכימיה, לא הנדסה כימית אלא כימיה.

<ארתור זמשמן: הסטודנטים של היום הם סטודנטים טובים אבל סטודנטים שונים מה שאני מאמין שהיה פרופסור משה שהם עת הוא בא ללמוד כי הסטודנטים של היום באים עם סימון מטרה.

<ארתור זמשמן: כלומר, הוא בא, הוא רוצה לעבוד באינטל ואתה עכשיו, עם חוק שימור אנרגיה מפריע לו להגיע לשם.

<ארתור זמשמן: יש לנו מורכבות וזה נובע מהיסודות.

<ארתור זמשמן: הדיון שיש עם שר החינוך, ואנחנו הצגנו גם לפני שבועיים לשר את המודל שלנו, אם מהגיל הרך מדינת ישראל לא תשכיל ללמד מדע והנדסה בדרך חווייתית שילדים אוהבים ולא בדרך פרונטלית, אנחנו בעוד חמש שנים לדעתי נצטרך לבנות בניין נוסף כאן בוועדת המדע של הכנסת כדי לטפל בבעיה הזאת.

<ארתור זמשמן: אנחנו הצגנו את המודל גם למיכל צוק במשרד הכלכלה והיא כתבה את זה בהמלצות של ועדה בין-משרדית של 5080.

<ארתור זמשמן: במקום לתת מענקים של מאות מיליונים – ואמר המפמ"ר בצדק – ילד שמשתחרר מהצבא בגלל מענק של 5,000 או 10,000 שקלים לא ילך ללמוד מדע.

<ארתור זמשמן: אנחנו צריכים מהגן לגרום לכך שזאת תהיה השפה שלהם, של הילדים שירצו ויבחרו ללמוד מדע.

<ארתור זמשמן: אז בעזרת השם גם לא נצטרך ועדות ונוכל לפנות את הכנסת לדברים חשובים אחרים.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: חידדת את זה יותר.

<נורית ירמיה: אני מבקשת להדגיש ולחזק את מה שנאמר כאן.

<נורית ירמיה: כל מה שנאמר כאן, אנחנו יודעים אותו מהמחקר עליו אמונים גם במשרד המדע.

<נורית ירמיה: חשוב שוב ושוב לציין שמדינת ישראל היום נחשבת למדינת היי-טק מובילה.

<נורית ירמיה: אם לא יהיה לנו את ההשקעה הזאת מגיל הגן ואחרי כן בתקציבי מחקר בסיסי ויישומי למוסדות להשכלה גבוהה, לחוקרים בכל מכוני המחקר, בבתי החולים ועוד ועוד, בסופו של דבר אם לא נטפח את השורשים ואת הזרעים ואת הגזע – לא יהיה לנו בעוד 15-20 שנים את הפירות האלה שהיום יש לנו.

<נורית ירמיה: על כך חייבים לתת את הדעת בוועדה הנוכחית.

אורי מקלב: אין ספק בעניין הזה.

אורי מקלב: טוב שהדברים נאמרו גם על ידך וגם על ידו.

אורי מקלב: אתם רואים את זה בשטח אבל אנחנו כסבים לנכדים אולי פחות רואים את זה.

אורי מקלב: רואים כל אחד עם הנטייה שיש לו, זה לציור וזה למדע.

אורי מקלב: כשרואים שיש את זה כבר מגיל מאוד מאוד צעיר, יש כאלה שעוסקים בזה זמן רב ויש כאלה שמקדישים פחות אבל אם אנחנו מפתחים את זה, ודאי שזה מתאפשר.

<נורית ירמיה: נכון.

<נורית ירמיה: הסביבה מאוד חשובה.

אורי מקלב: צריך גם לגלות את זה גם לתת את האפשרות להתפתח.

<בן ציון קבקוב: גם אני בא מתחום החברה הפרטית, חיים עד 16 שנה, שהתעסקה באלקטרוניקה.

<בן ציון קבקוב: היינו רוכשים בייפרס ממיקרו טכנולוג'י - אנחנו נציגים שלהם במזרח התיכון - אורזים צ'יפים ובונים מערכות רובוטיות לבדיקה ומיון של הרכיבים האלה.

<בן ציון קבקוב: לפני כחמש-שש שנים עשינו הסבה מקצועית.

<בן ציון קבקוב: זאת אומרת, לקחנו את היכולות שלנו להזיז רכיבים אלקטרוניים עם דיוק של אלפית מילימטר והלכנו לכיוון אחר, לשוק חדש שרציתי לחשוף בפניכם, שוק עבודה ותחום חדש בחיי החברה שלנו שנובע מהעובדה שרוב האוכלוסייה בעולם היום מתגוררת בתוך ערים גדולות ותהליך העיור הוא למעשה תוצאה של מהפכה טכנולוגית והוא הולך ומתקדם הלאה והלאה.

<בן ציון קבקוב: לפי הנתונים של האו"מ, לקראת שנת 2050, תשעים אחוזים מכלל אוכלוסיית העולם תגור בעיר.

<בן ציון קבקוב: כמו שהעלינו בוועדה הזאת כמה וכמה נושאים של ביטחון, יש גם עניין של ביטחון תזונתי.

<בן ציון קבקוב: כאשר אנחנו מדברים על כך שרוב האנשים חיים בתוך העיר, יש חשיבות להביא אספקת תזונה ואוכל טרי עד כמה שיותר בריא שגדל בקרבת מרכזי האוכלוסייה ולעשות זאת בלי לזהם את הסביבה.

<בן ציון קבקוב: לצורך זה אנחנו הקמנו פרויקט פיילוט על הגג, חממה יצרנית מקיימת, אוטומציה רובוטית, על הגג על מבנה תעשייה במישור אדומים, בשטח 4,5 אלפי מטרים.

<בן ציון קבקוב: בחממה הזאת אתם יכולים לראות שמונה רובוטים מסוגים שונים משוטטים.

<בן ציון קבקוב: אני מדבר על רובוט, ואתם שואלים למה יש כאן חסה.

<בן ציון קבקוב: מדובר בשני סוגים עיקריים של הרובוטים, האחד הוא רובוט שהוא יודע לקחת את שתילי צמחים מנקודת שתילה ולהסיע אותם לכל אורך הגידול שאורך בין שלושה שבועות בקיץ לחמישה שבועות בחורף, ולגדל תוצרת חקלאית בריאה, כולה באותה סטנדרט גדול שנלקח על ידי משרד החקלאות, מחלקת סטנדרטים, כדוגמה לסטנדרט ישראלי.

<בן ציון קבקוב: זה סוג אחד של רובוט.

<בן ציון קבקוב: תוך כדי נסיעה, הרובוט יודע לרווח בין תעלות גידול ועל ידי כך באותו שטח אנחנו מצליחים לגדל פי שלוש תוצרת חקלאית בהשוואה לכל שיטה אחרת.

<בן ציון קבקוב: היתרון הזה הוא גדול וחשוב כאשר מדובר בגידולים בתוך העיר, כאשר השטח שם הוא יקר ביותר.

<בן ציון קבקוב: סוג נוסף של רובוטים הולכים ומשוטטים מעל שדה גידול, היכן שאנחנו מגדלים בצפיפות עצומה וזה אומר מעל שישים צמחים למטר רבוע בממוצע.

<בן ציון קבקוב: אנחנו מתחילים ב-108 ומסיימים ב-36 צמחים למטר רבוע.

<בן ציון קבקוב: הצפיפות הזאת לא קיימת בטבע ולכן יש השלכות של הגנת הצומח והשלכות כשרות.

<בן ציון קבקוב: יש סוג נוסף של רובוטים שנוסע מעל השדה ומאפשר גישה ישירה לכל נקודה בשדה לכל צמח וצמח, גם לאיש הגנת הצומח וגם למשגיח כשרות.

<בן ציון קבקוב: על ידי כך יודעים להעביר טיפולים נכונים לצמחים.

<בן ציון קבקוב: אנחנו חברה ששמה לעצמה מטרה נוספת שיש לה פן לאומי והוא מתבטא בכך שאנחנו מצליחים לגדל ירק בכשרות מהודרת, בשימוש בתכשירים אורגניים בלבד.

<בן ציון קבקוב: אם אנחנו נחשוב שבדור האחרון מדינת ישראל לא מצליחה כמעט לייצר תוצרת חקלאית לארצות הברית בגלל ריבוי חומרי הדברה שהיעילות בשימוש בהם בחקלאות הישראלית היא רק שלושה אחוזים, דהיינו, רק שלושה אחוזים מחומרי ההדברה מגיעים לחרקים ו-97 אחוזים הולכים למקורות המים ולשכונות הסמוכות, בטכנולוגיה שלנו בעזרת חסמים פיסיקליים שאנחנו שמים בפני החרקים ושילוב הרובוטים ובמיוחד מתן התכשירים, אנחנו מגיעים לניצולת של מאה אחוזים.

<בן ציון קבקוב: על ידי כך מתאפשר שימוש בתכשירים אורגניים שאינם הורגים את החרקים אלא מדכאים את האוכלוסייה ואינם מהווים סכנה לבריאות הציבור.

<בן ציון קבקוב: שילוב של כמה וכמה אלמנטים אלה מאפשר יישום הטכנולוגיה הזאת בחקלאות עירונית בה אנחנו רואים את העתיד, ואני מדבר כאן גם כנציג האגודה הישראלית לחקלאות עירונית שפועלת בכמה וכמה תחומים כאשר האחד הוא חממות יצרניות בשטחי גודל מעל אלפיים מטרים רבועים על הגגות, פן נוסף הוא חממות מפורזות קטנות על הגגות של בתים פרטיים בשטח של מאה-מאתיים מטרים ומאוחדות בפרוטוקול גידולי ושיווקי אחד.

<בן ציון קבקוב: הכלים המודרניים האלה לגידול, אנחנו גם נותנים לגינות קהילתיות ויש לנו גם מתקנים שמאפשרים הכנסתם לכל בית ובית.

<בן ציון קבקוב: למעשה מדובר בצורך להחזיר לעם היהודי אומנות מקיימת של החקלאות.

<בן ציון קבקוב: האומנות הזאת הולכת ונעלמת מתוך כלל האוכלוסייה.

<בן ציון קבקוב: אם לפני מאה שנים מספר די רב של האוכלוסייה היה עסוק בחקלאות, היום ילדים לא יודעים איך גדלה העגבנייה שנמצאת במקרר.

אורי מקלב: יש בארץ התעניינות?

אורי מקלב: יש לכם חממות בארץ?

<בן ציון קבקוב: כן.

<בן ציון קבקוב: אני מדבר על החממה שנמצאת עשרה קילומטרים מכאן, במעלה אדומים.

אורי מקלב: חממה ניסיונית.

<בן ציון קבקוב: כן.

<בן ציון קבקוב: ניסיונית בשטח של 4,500 מטרים שעובדת ארבע שנים והמוצרים שלה בכל הרשתות.

אורי מקלב: יש היום גגות של בתים בתל אביב ובמקומות כאלה שפועלים כך?

<בן ציון קבקוב: אנחנו עובדים על הפרויקט בשכונת שפירא בתל אביב, בה אנחנו רוצים להקים רשת חממות קטנות על גגות הבתים.

<בן ציון קבקוב: הסיבה לכך שאני מצטרף לישיבת הוועדה היא כי השוק הזה הוא שוק חדש והוא טרם נולד.

<בן ציון קבקוב: הוא אפילו לא בחיתולים כמו רובוטיקה.

<בן ציון קבקוב: חשוב לתת את הדעת של הרגולטור וחשיפה כבר מלכתחילה כי זה העתיד ואנחנו הולכים לקראת זה.

<בן ציון קבקוב: יפה שעה אחת קודם.

אורי מקלב: מה השכלתך?

<בן ציון קבקוב: מתמטיקה שימושית.

<בן ציון קבקוב: רחוק מאוד מהחקלאות.

<בן ציון קבקוב: הדוגמה הזאת שהבאתי לכם היא דוגמה של תעלת בידול שקיימת בחממה שלנו.

<קריאה: זה נראה לא אמיתי.

<קריאה: זה אמיתי?

<ארתור זמשמן: כן.

<קריאה: זה פשוט נראה כל כך יפה.

<קריאה: מדהים.

<בן ציון קבקוב: הצמחים האלה נישאים על גבי הרובוט.

אורי מקלב: יפה מאוד.

אורי מקלב: באמת חדשני מאוד.

אורי מקלב: בעניין הזה יש שיתוף פעולה עם משרד החקלאות?

אורי מקלב: ישי, בבקשה.

<ישי גוטוויליג: אני עוסק במיכון חקלאי במשרד החקלאות, מיכון וטכנולוגיה.

<ישי גוטוויליג: בעיקר רצינו להביא את בן-ציון כדי לשמוע כי הוא באמת נתקל בהמון אתגרים שקשורים לרגולציה והוא לא מקבל מים בתעריף של חקלאות, הוא לא מקבל ארנונה בתעריף של חקלאות ואלה הדברים שהוא צריך להתמודד אתם.

<ישי גוטוויליג: הוא כמובן הציג את הדברים החיוביים ולכן אני מתלונן בשמו.

<ישי גוטוויליג: שוב, אנחנו מדברים הרבה על קיימות וכולי, על מחקרים שאנחנו רוצים לקדם ברובוטיקה בחקלאות, על תקציבים ודברים כאלה שתמיד חסרים.

<ישי גוטוויליג: זאת העבודה שלנו.

<נורית ירמיה: אם אפשר להעיר לומר שמשרד המדע, הטכנולוגיה והחל מתכוון לצאת בקול קורא חדש להבטחת מזון ותזונה שנראה לי שזה יכול להתאים.

אורי מקלב: הוא יכול להשתלב בזה?

<נורית ירמיה: כן.

<נורית ירמיה: הכול תלוי בתקציב אבל כדאי לעקוב אחרי זה.

אורי מקלב: אם זה לא בדיוק מתאים, תשתדלי שזה יתאים.

<נורית ירמיה: הכול כפוף לאישור תקציבי.

אורי מקלב: אני חושב שהגענו לסיום הישיבה.

אורי מקלב: אני באופן אישי מאוד השכלתי ולמדתי ואני מודה לכל מי שהשתתף בדיון.

אורי מקלב: אנחנו נגענו בקצוות וקיבלנו טעימות מכל דבר.

אורי מקלב: יש לנו הרבה מה לעשות.

אורי מקלב: אני יודע שהחשיבות ברורה לכולם.

אורי מקלב: אני לא רוצה לחזור אבל אני מבין חבר הכנסת יואב קיש סיכם, אבל המכון שאתם דיברתם עליו, הקמת המכון - - -

<צבי שילר: דיברנו על יוזמה שהמכון הוא חלק ממנה.

אורי מקלב: יוזמה שהמכון הוא חלק אבל הוא יכול לתת משהו שייתן מנוף ומקום.

אורי מקלב: תכנית לאומית לפיתוח התעשייה הרובוטית, אני חושב שגם היא צריכה להיות אחד היעדים שלנו.

אורי מקלב: סטרטאפים, גם בנושא הזה צריך לחשוף, לעניין, לקדם ולדחוף כי בסך הכול זה דבר שבסופו של דבר יש בו כדאיות כלכלית.

אורי מקלב: אולי אנחנו לא מספיק חשופים לזה, לכדאיות שיש בזה, או לא מספיק מעניינים את האנשים ואולי לא מספיק תומכים בדבר.

אורי מקלב: חשוב לנו להיות מתקדמים בנושא הזה.

אורי מקלב: בכלל, כל התעשייה הזאת, כל הנושא של הרובוטיקה, אסור לנו להיות נגררים בעניין הזה.

אורי מקלב: אני שאלתי בשיחה שאלה מאתגרת את פרופסור שילר, מה יקרה אם אנחנו נקנה את הכול ממקומות אחרים.

אורי מקלב: אם זה קיים, אם הפיתוחים קיימים, מה יקרה אם נקנה אותם?

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהנושא של התעשייה הביטחונית ודאי חשוב לנו, אבל מעבר לזה, אין דבר כזה שאתה יכול להיות בקדמה ואתה רק תקנה את הדברים האחרים.

אורי מקלב: עד שזה מגיע, אתה מאחר ואתה נמצא במרחק שנות פיתוח רבות.

אורי מקלב: כמו בנושאים רבים, יש לנו את היכולות והנקודה האמיתית היא שאנחנו מבינים בתחום.

אורי מקלב: אנחנו מבינים בכל מה שמזיז את התחום הזה.

אורי מקלב: בעקיפין אנחנו אולי קטנים ואנחנו צריכים לסגור את הפערים האלה.

אורי מקלב: לכן קיימנו את הישיבה הזאת ואנחנו נמשיך לדון בנושא.

אורי מקלב: אני רואה שיש מה לקדם בדברים האלה וחובה עלינו לעשות זאת.

אורי מקלב: שוב, אני מודה, הפעם באופן מיוחד, לכל מי שהשתתף, טרח ועשה.

אורי מקלב: כולם השתדלו ונרתמו כדי לעזור לנו.

אורי מקלב: תודה רבה.