ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 21, 2015-07-06 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 6 ביולי 2015, י"ט בתמוז התשע"ה.

יעקב מרגי: הנושא על סדר-היום: הצעה לסדר-היום בנושא דוח הלמ"ס – המורים בישראל משתכרים 37% פחות מעמיתיהם במדינות ה-OECD, של חבר הכנסת ג'אמל זחאלקה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון וחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יעקב מרגי: ג'אמל זחאלקה לא נמצא.

יעקב מרגי: מייד אחרי דברי הפתיחה שלי - - -

אחמד טיבי: אני אייצג אותו עד שהוא יבוא.

יעקב מרגי: אני אתן לך את רשות הדיבור עד שהוא יבוא, אבל כשהוא יבוא גם הוא יקבל את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: אחרי דברי הפתיחה חברת הכנסת ד"ר יפעת שאשא ביטון.

יעקב מרגי: מדינת ישראל הצטרפה באופן רשמי למדינות ה-OECD, מה שנקרא "ארגון לשיתוף פעולה כלכלי ופיתוח", ב-2010, אבל כבר מ-2003 שמענו את המוזיקה הזאת – מנסים להדביק את הקצב, להתחקות אחריהם.

יעקב מרגי: ממשלות ישראל תמיד שואפות להשוות פרמטרים שונים בכלכלה ובחברה הישראלית למה שקורה במדינות החברות ב-OECD.

יעקב מרגי: לעתים התחושה שלנו שהשאיפה הזאת של ממשלות ישראל לחקות או להיצמד או להגיע ליעדים של מדינות ה-OECD נוגעת רק למה שקשור במדיניות מרסנת: קיצוצים, צמצומים.

יעקב מרגי: כשמביטים ימינה, שמאלה, לדברים אחרים, רווחתו של האזרח, מעמדו של האזרח, ונושא הדיון שלנו, רווחתו של המורה, מעמדו של המורה, שכרו של המורה – זה נכון לגבי תחומים רבים – אנחנו לצערי הרב לא מצליחים להדביק את היעדים.

יעקב מרגי: אם המדינה קבעה שהיעד שלנו, נקודת החיקוי שלנו, השאיפות שלנו, משאת נפשנו, משאת נפשה של ממשלה אופטימלית, זה מדינות ה-OECD, דוח הלמ"ס זועק.

יעקב מרגי: הוא זועק כי הפערים נעים בכל שכבות הגיל בהוראה בין 21%-22% ל-40%.

יעקב מרגי: זה פער גדול, פער שצריך טיפול.

יעקב מרגי: אבל אני אומר ביושר: כדי לתת תמונת מצב מאוזנת, שקולה, היה צריך להיות פה דיון היום לא רק על שכרו של המורה, אלא לראות את כל הפרמטרים שקשורים במורה בישראל מול מדינות ה-OECD, ואז ולעשות תמונת מצב כוללת.

יעקב מרגי: במכונה שיש בה גלגלי שיניים, אם לא עושים איזון בכל גלגלי השיניים, היא נתקעת.

יעקב מרגי: אם משחקים בגלגל שיניים אחד, היא נתקעת.

יעקב מרגי: לכן היה צריך לבדוק, לקיים דיון על כל הפרמטרים שקשורים במורה, בהוראה במדינת ישראל.

יעקב מרגי: אני אעביר את רשות הדיבור לחברת הכנסת ד"ר יפעת שאשא ביטון, יושבת-ראש הוועדה לקידום זכויות הילד.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מתייחסים לנתוני השכר בהשוואה ל-OECD, אין ספק ואין שאלה שיש פערים משמעותיים מאוד.

יפעת שאשא ביטון: אבל הייתי רוצה לנתח את מצב השכר של המורים ואחר-כך בכלל לגעת בנושא מעמדם של המורים.

יפעת שאשא ביטון: אם תשאלו אותי, אני חושבת שהבעיה האקוטית היום במדינת ישראל היא לא בהכרח השכר, אלא היא קודם כול מעמד המורה, כאשר מתוכו אחר-כך כמובן ייגזר גם נושא השכר ותנאים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: אם לרגע אני לוקחת ומנתחת רק את נושא השכר במדינת ישראל, אנחנו יודעים שבשנים האחרונות נעשו רפורמות שהיטיבו את שכרם של המורים.

יפעת שאשא ביטון: אלא מה, הן היטיבו אתם רק בצורה נומינלית.

יפעת שאשא ביטון: מה קרה בעצם?

יפעת שאשא ביטון: הגדילו את מספר השעות שצריכים לתת המורים גם בתוך הכיתות וגם בכלל בבית הספר, העמיסו עליהם בלי להביא בחשבון את כל הדברים הנלווים הנוספים שעושים המורים, ויצרו איזה מצב שבו השכר לשעה הוא הרבה יותר נמוך ממה שהיה בעבר.

יפעת שאשא ביטון: אז נכון שנומינלית בתלוש אנחנו רואים מספרים אחרים, אבל בפועל, אנחנו רואים איזו הרעה בתנאים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נדון ברפורמות, כי לדעתי סוגיית הרפורמות דורשת דיון בפני עצמה, ואפילו סדרה של דיונים, ואני רוצה לדבר על איך אנחנו הופכים את ההוראה לפרופסיה, כי אני חושבת שברגע שאנחנו נשכיל להפוך את ההוראה לפרופסיה, אנחנו גם נעלה את מעמד המורים, אנחנו גם נשפר את תנאיהם מבחינת השכר, אנחנו נצטרך להפוך את התנאים של הכניסה להכשרת מורים לתנאים שהם גבוהים הרבה יותר – אני מדברת על תנאי הסף – ממה שקיים היום, ואז נוכל לראות אנשים יותר איכותיים שנכנסים היום למערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו מדברים על איזה שרשרת שכל חוליה בה מזינה את החוליה האחרת, ואני לגמרי מסכימה עם כבוד היושב-ראש, אי-אפשר לקחת ולבודד רק את סוגיית השכר.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו רוצים לקיים דיון אמיתי על סוגיית המורים במדינת ישראל, אנחנו חייבים לקיים דיון שבוחן כל אחד מהפרמטרים של מה שהצגתי ועוד פרמטרים נוספים, כדי ליצור איזו תמונה – אני אומרת בסיפה – אני רוצה לראות את הטובים לחינוך – לא רק הטובים לטיס – כי זה בסופו של דבר יעלה את המעמד, יהפוך את ההוראה לפרופסיה, ובסופו של יום גם ייטיב את תנאיהם מבחינת השכר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אחמד טיבי - -

אחמד טיבי: תודה רבה.

יעקב מרגי: - - שמחליף את חבר הכנסת זחאלקה.

יעקב מרגי: לאחר מכן המציע השלישי – מיקי רוזנטל.

אחמד טיבי: באופן זמני בלבד, עד שהוא יגיע.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש, אני אהיה קצר.

אחמד טיבי: לפי הנתונים ההשוואתיים שפורסמו בין מצב השכר של המורים במדינת ישראל לבין מדינות ה-OECD – בעיקר נתונים לגבי מורים בתחילת הקריירה ומורים בשיא הקריירה.

אחמד טיבי: בתחילת הקריירה זה בין 25 שנים ל-34 שנים, ושיא הקריירה הוא שנות ה-60 – נמצא כי המדינה בעלת הפער הגדול ביותר בשני המדדים האלה היא מדינת ישראל, גם נמצא שישראל היא המדינה שיש בה הפער הגדול ביותר בין שכר מורים ומורות, 15% לטובת הגברים, בהשוואה ל-3% במדינות ה-OECD.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לפי דוח מקנזי, נדמה לי שהמורים הם הגורם החשוב ביותר בהישגים, בתוצאות, של תלמידים, ולכן - - -

יעקב מרגי: בשבוע שעבר מישהו הסביר לנו שהטאבלט יכול לעשות את זה יותר טוב.

יפעת שאשא ביטון: ממש לא.

אחמד טיבי: ממש לא.

יפעת שאשא ביטון: הברזלים חסרי כל - - -

מיקי רוזנטל: - - - על השכר וההישגים.

יעקב מרגי: אחמד, אתה ברשות דיבור.

אחמד טיבי: היית סרקסטי, והבנתי את זה כך.

אחמד טיבי: עדיף כמובן מורים טובים, פלוס אמצעי עזר – טאבלטים.

מיקי רוזנטל: פלוס כיתות קטנות, פלוס, פלוס.

אחמד טיבי: פלוס מזגנים בחדרים.

אחמד טיבי: אני מדבר על דברים אוטופיים ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: דברים אוטופיים, דברים כאלה לא קיימים.

אחמד טיבי: זה חלום.

מיקי רוזנטל: גם ביהודיים, אני יכול לנחם אותך.

מיקי רוזנטל: ..

יוסף ג'בארין: זה לא מנחם.

מיקי רוזנטל: אני יודע שזה לא מנחם.

אחמד טיבי: ממש לא.

אחמד טיבי: אגב, בענייני השוואה ואפליה אנחנו תמיד מבקשים להידמות לקצה הטוב ולא להוריד ממך - - -

מיקי רוזנטל: הכי טוב זה הממלכתי-דתי.

מיקי רוזנטל: כדאי לכם להצטרף לממלכתי-דתי, כי שם יש הכי פחות תלמידים בכיתה, הכי הרבה תקציב.

יפעת שאשא ביטון: מה שחשוב שאנחנו "הקצה הטוב", אהבתי את ההגדרה.

אחמד טיבי: לא מבחינת התוצאות, ההישגים.

מיקי רוזנטל: לא מבחינת התוצאות.

אחמד טיבי: חברת הכנסת, זו היתה התגרות מיותרת.

יעקב מרגי: אני מציע לכם לא לציין מקומות טובים, כי מייד האוצר יושב עליהם ומוריד אותם לרמה - - -

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, היתה כאן התגרות חיובית.

אחמד טיבי: היא קפצה על הביטוי "הקצה הטוב", היא אמרה: אתה מודה שאנחנו הקצה הטוב.

אחמד טיבי: הקצה הטוב מבחינת אמצעים, תקציבים - -

יפעת שאשא ביטון: לא חשוב, אל תקלקל.

אחמד טיבי: - - אבל מבחינת תוצאות, הקצה הטוב הוא בתי הספר הנוצריים עם אחוזי ההצלחה בבגרויות הגבוהים ביותר במדינת ישראל.

אחמד טיבי: אני אסיים.

אחמד טיבי: ככל שמצבו של המורה הוא טוב יותר, מבוסס יותר, הנתינה שלו טובה יותר וההשתייכות שלו לבית הספר אורגנית יותר.

אחמד טיבי: זו הסיבה שחבר הכנסת זחאלקה, עמיתי, ביקש את הדיון הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, ואחריו נשמע את עורכי הדוח מהלמ"ס.

יעקב מרגי: בבקשה.

מיקי רוזנטל: קודם כול, תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בדרך כלל כשמדברים על שכר המורים והשוואתו למדינות אחרות, מדברים על הוגנות.

מיקי רוזנטל: אני לא רוצה לדבר היום על הוגנות, אני רוצה לדבר על כסף, וכסף כולם מבינים.

מיקי רוזנטל: אין ספק שהמורה הוא הגורם הכי חשוב להצלחת התלמידים.

מיקי רוזנטל: בכל המדינות ששיפרו את ההוראה שיפרו גם את שכר המורים.

מיקי רוזנטל: חילקתי לכם עכשיו את המחקר הזה שנעשה ב-2011, הוא מתייחס לנתונים בשלהי העשור הקודם, אבל המחקר הזה מוכיח חד-משמעית שמדינות שמובילות היום בעולם בכל הפרמטרים החינוכיים, השכר בהן יותר גבוה.

מיקי רוזנטל: רואים את פינלנד וקוריאה, ניו-זילנד והולנד.

מיקי רוזנטל: אגב, זה מתייחס למורים עם 15 שנות ניסיון בחטיבות הביניים.

מיקי רוזנטל: ההישגים של מדינת ישראל מעט יותר גבוהים מאלה של טורקיה, והשכר בהתאם.

מיקי רוזנטל: רק בטורקיה השכר יותר נמוך מהשכר אצלנו בדרג הזה.

מיקי רוזנטל: יש עשרות מחקרים שלא רציתי להלאות אתכם בהם, אבל יש קשר ישיר בין הישגי התלמידים, שאנחנו כל-כך נאבקים לקדם ולשפר את מערכת החינוך, לבין שכר המורים.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, זה לא איזה תיאוריות.

מיקי רוזנטל: לא באים מתחום המוסר ולא באים מתחום ההוגנות, אלא לפחות אני בא ורבים אחרים באים ואומרים: כולם מדברים על הצורך לשפר את מערכת החינוך, הדרך האופטימלית לשפר את מערכת החינוך היא לא בצמצום מספר התלמידים בכיתות, צריך לצמצם את מספר התלמידים בכיתות, צריך לשנות את שיטות ההוראה, צריך להפסיק את הריכוזיות של משרד החינוך – צריך לעשות הרבה מאוד דברים, אבל אם צריך להתרכז בדבר אחד שהוא הכי אפקטיבי לפי כל מחקר בתחום הפדגוגי, זו ההשקעה במורים, כי בית ספר לא יכול להיות יותר טוב מהמורים שלו, נקודה.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לצטט לכם דברים שאמר ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, בשנת 2008.

מיקי רוזנטל: הוא אמר כך: "אפעל לגיוסם של מורים חדשים ואיכותיים שיצטרפו אל המורים הטובים שנמצאים כיום במערכת.

מיקי רוזנטל: " והוא אומר: "מחקרים בינלאומיים מוכיחים כי איכות המורה היא הגורם המשפיע ביותר על הצלחת התלמידים.

מיקי רוזנטל: שיפור בשכרם של המורים הוא תנאי הכרחי" לשיפור המערכת.

מיקי רוזנטל: "יש בידי תכנית לצירופם של טובי הבוגרים באוניברסיטאות למערכת החינוך.

מיקי רוזנטל: זהו מעשה ציוני חיוני.

מיקי רוזנטל: יחד, נצליח" וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: אני מסכים.

יעקב מרגי: במקרה הזה אתה מסכים.

מיקי רוזנטל: אני מסכים אתו לגמרי, ואנחנו נוטים לא להסכים אחד עם השני כמעט בכל סוגיה, ובסוגיה הזאת אנחנו מסכימים.

מיקי רוזנטל: הבעיה היא שהוא היה ראש ממשלה ולא עשה הרבה לטובת העניין הזה.

מיקי רוזנטל: זה נכון שעשו את הרפורמות שכבר הוזכרו, שכר המורים לכאורה השתפר, אבל הוא לא השתפר פר שעה.

מיקי רוזנטל: יותר מזה, הדבר הכי חשוב לפי המחקרים לא ניתן למורים, וזה הזמן לחשוב ולתכנן את השיעורים שלהם.

מיקי רוזנטל: במקום זה נתנו להם עוד מטלות ועוד שיעורים במקום שיתכננו.

מיקי רוזנטל: אני אסיים בציון שלושה דברים.

מיקי רוזנטל: שנות ה-80 – ארצות הברית ניסתה לשפר את מערכת החינוך שלה ועשתה מספר צעדים שלא הועילו, הדבר היחיד שהועיל ושיפר במידת מה זה השיפור בשכר המורים.

מיקי רוזנטל: הפער במדינת ישראל, וזאת הנקודה השנייה, במקום הכי חשוב והוא הגדול ביותר, וזה בשכרם של המורים הצעירים, המתחילים, שם זה מגיע עד כדי 40% הפרש בין מדינות ה-OECD למדינת ישראל, ועכשיו תחשבו על בוגר אוניברסיטה, שלמד ביולוגיה, והוא יכול לעבוד או בסטרט-אפ, או במעבדה, או בבית חולים, או להיות מורה – מה הוא יבחר?

מיקי רוזנטל: מה הוא יבחר אם השכר של עובד סטרט-אפ הוא פי שלושה בממוצע ממורה מתחיל או פי שניים במעבדה לביולוגיה?

מיקי רוזנטל: עם כל הרצון הטוב שלו להיות מורה, הסיכויים שנגייס את האנשים הטובים למערכת בשיטה הנוכחית הם קלושים מאוד.

מיקי רוזנטל: הערה אחרונה, בגלל שאמרתי שנדבר על כסף – יש הרבה מאוד מחקרים שטוענים שמורה ששכרו מעל הממוצע ואיכותו מעל הממוצע, מכניס למשק כ-400,000 דולר בשנה.

מיקי רוזנטל: למה זה קורה?

מיקי רוזנטל: זה קורה מהמון סיבות.

מיקי רוזנטל: למשל כי המורה לא מתחלף.

מיקי רוזנטל: מורה שמרוויח טוב לא נוטה לעזוב את המערכת.

מיקי רוזנטל: מורה שמרוויח גרוע, עוזב את המערכת.

מיקי רוזנטל: זה קורה כמובן בגלל איכות הבוגרים שהוא מייצר.

מיקי רוזנטל: זה קורה בגלל הסקרנות שהוא מעורר, והרבה מאוד דברים.

מיקי רוזנטל: בזמן המוגבל אני לא יכול לומר הרבה מעבר לזה, אלא לקרוא לממשלה לעשות את הדבר הנדרש וההכרחי בנושא החינוך, שעליו יש קונצנזוס – עליו אין חילוקי דעות, כולנו מסכימים שצריך לשפר את מערכת החינוך וכולנו מסכימים שיש דרך מאוד-מאוד קונקרטית איפה להשקיע את הכסף הזה, במורים, במורים ובמורים.

מיקי רוזנטל: ולכן צריך לעשות את זה.

מיקי רוזנטל: להפסיק לדבר ולהתחיל לעשות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הייתי צריך לפתוח עם עורכי הדוח, אבל אחרי ששמעתם את הנתונים תחכימו אותנו בנתונים מעבר למה שנאמר כאן.

יעקב מרגי: הלמ"ס.

<דוד מעגן: קודם כול, שלחנו עדכון לוועדה בשבוע שעבר.

<דוד מעגן: בבדיקה נוספת הסתבר לנו שהיתה טעות בחישוב של הנתונים, ואני רוצה רק לדייק את המספרים, מה שציטטנו בהודעה המקורית בהשוואה להודעה המתוקנת.

<דוד מעגן: הפער שציינו של 37%, שהמורים ב-OECD משתכרים בממוצע 37% יותר מאשר המורים בישראל, בעקבות התיקון הצטמצם ל-20%.

מכלוף מיקי זוהר: אז מה?

מכלוף מיקי זוהר: לסגור את המדינה אתה אומר?

יפעת שאשא ביטון: רגע.

יפעת שאשא ביטון: שנייה.

יפעת שאשא ביטון: יש לי כמה שאלות.

יפעת שאשא ביטון: זה כמה פקטור - - -

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: אנחנו מדברים גם על המורים המתחילים.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, תנו - - -

מכלוף מיקי זוהר: לשבח, מיקי, זה בסדר.

יעקב מרגי: מיקי ומיכי.

מיקי רוזנטל: אתה מרוצה מזה?

מכלוף מיקי זוהר: כל עוד זה במגמת שיפור, בטח שאני מרוצה.

מיקי רוזנטל: עזוב, אין פה קואליציה-אופוזיציה.

מיקי רוזנטל: אתה מרוצה?

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: אתה לא מרוצה.

מכלוף מיקי זוהר: תעריך את זה.

יעקב מרגי: הלמ"ס.

<דוד מעגן: חשוב שנבהיר שכל העיבוד הזה בהשוואה נעשה בהתבסס על נתוני הלמ"ס, שזה עיבוד מקובצי מס הכנסה לצורך העניין של שכר בפועל של מורים.

<דוד מעגן: ההבדל הוא שבהודעה המקורית לקחנו שכר ממוצע ובהודעה המתוקנת שכר של מורים במשרה מלאה, שמן הסתם אמור להיות יותר גבוה.

<דוד מעגן: זה היה חשוב להבהיר.

<דוד מעגן: מדד נוסף שהשווינו זה שכר של מורים בתחילת הקריירה, כפי שאמרו לפני כן, גילאי 25-34, ב-OECD בהשוואה לישראל.

<דוד מעגן: הפער במקור היה 80%, עכשיו הוא הצטמצם ל-50%.

<דוד מעגן: זאת אומרת, ב-OECD מורים חדשים בתחילת הקריירה משתכרים 50% יותר.

<דוד מעגן: מה שלא השתנה שהפער בין שכר המורים בקצה הקריירה, בסוף הקריירה, לתחילת הקריירה, שב-OECD הוא 36% בישראל הוא פי שניים.

<דוד מעגן: לגבי ההבדל בין גברים לנשים, הפער הצטמצם מ-16% ל-9%.

<דוד מעגן: זה בגדול ההבדלים בין שתי ההודעות בעקבות התיקון הזה.

<דוד מעגן: אני רוצה לומר רק מילה אחת.

<דוד מעגן: בכל זאת עשינו איזה עיבוד לפני כן על שכר של מורים בעשור האחרון, ואפשר לראות לאורך העשור גידול יפה מאוד ומרשים בשכר של מורים בישראל, גם בהשוואה לשכר הממוצע במשק.

<דוד מעגן: אם אני לוקח אפילו נשים במשק, בעלות השכלה אקדמית, 13-15 שנות לימוד, נשים בהוראה היום משתכרות כ-40%-50% יותר.

סופה לנדבר: אל תדבר באחוזים, תדבר בשקלים.

<דוד מעגן: אפשר לדבר על שקלים.

<קריאה: ממה?

<קריאה: יותר גבוה ממה?

יפעת שאשא ביטון: נבדק הפער - - -

<דוד מעגן: נשים בהוראה משתכרות 50% יותר בהשוואה לנשים במשק בעלות 13-15 שנות לימוד.

יעקב מרגי: הוא אמר את זה בצורה ברורה.

<דוד מעגן: ההשוואה היותר מדויקת היא - - -

סופה לנדבר: מה זה אומר בשקלים?

מיקי רוזנטל: זה אומר שטוב שיש עבודה מאורגנת.

יפעת שאשא ביטון: לא נכון להגיד בשקלים - - -

מיקי רוזנטל: מורי הקבלן לא מרוויחים כך.

מיקי רוזנטל: שיבדקו בעוד עשר שנים, עובדי הקבלן לא מרוויחים כך.

יפעת שאשא ביטון: את עובדי הקבלן בכלל צריך להוציא מהמערכת ולהפוך את כולם למורים - - -

מיקי רוזנטל: אני אתך.

יעקב מרגי: סיימת, אדוני, או שיש לך עוד - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, יש לי שאלה.

<דוד מעגן: אני מבחינתי סיימתי.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לדעת - - -

יעקב מרגי: יש שאלה לחברת הכנסת יפעת, ולאחר מכן ניתן למזכ"ל הסתדרות לומר את דברו.

יפעת שאשא ביטון: שאלה קטנה.

יפעת שאשא ביטון: שאלת הבהרה.

יפעת שאשא ביטון: בניתוח הסטטיסטי האם עשיתם גם השוואה בין השכר של המורה בארצות האחרות אל מול השכר הממוצע באותן ארצות ובין הפער כאן של שכר המורים אל מול השכר הממוצע?

יפעת שאשא ביטון: זה נתון חשוב.

מיקי רוזנטל: זה PPP.

<דוד מעגן: במקור לקחנו שכר ממוצע בישראל, אבל הנתון הזה לגבי ה-OECD לכאורה אמור להתייחס לשכר של מורים במדינות ה-OECD במשרה מלאה.

<דוד מעגן: זו ההשוואה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת בהשוואה - - -

<דוד מעגן: אין באינדיקטור הזה נתונים על שכר ממוצע במדינות ה-OECD, אלא זה מתייחס למורים במשרה - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה לא יודע את היחס בין שכר - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יפעת שאשא ביטון: זה נתון חשוב.

מכלוף מיקי זוהר: זו הערכה לא נכונה.

יעקב מרגי: מיקי, אתה לא ברשות דיבור.

יעקב מרגי: מזכ"ל הסתדרות המורים, יוסי וסרמן.

מכלוף מיקי זוהר: צריך להשוות לשכר באותה מדינה.

מכלוף מיקי זוהר: אם יש שכר גבוה יותר - - -

מיקי רוזנטל: זה PPP.

<יוסי וסרמן: תודה, אדוני היושב-ראש - -

מיקי רוזנטל: עושים התאמה - - -

מכלוף מיקי זוהר: אין בעיה, אבל שנדע את התמונה האמיתית.

יעקב מרגי: רבותי.

<יוסי וסרמן: - - אני מבקש להודות גם לחברי הכנסת שהעלו את הנושא ואני מייחל ומקווה שנזכה לתמיכה מסיבית של חברי הכנסת, היות והחינוך זו התשתית הלאומית הקיומית של כולנו בלי שום קשר פוליטי, בלי שום קשר למפלגה זו או אחרת, בלי שום קשר למגזר זה או אחר.

<יוסי וסרמן: זו התשתית הקיומית של כל אחד מאתנו.

<יוסי וסרמן: הלכנו לרפורמה, ואני רוצה לומר לחברת הכנסת המוכבדת, חברת הכנסת ביטון, וגם לך, חבר הכנסת רוזנטל: אין שום ירידה בערך שעה ברפורמות, ההפך הוא הנכון, בשתי הרפורמות - -

<גילה קליין: לא להאמין.

<יוסי וסרמן: - - אנחנו נוכיח את זה.

יעקב מרגי: אני מבקש.

יעקב מרגי: תקשיבו, כנראה לא הבנתם.

יעקב מרגי: הייתי קצת נדיב הבוקר.

יעקב מרגי: אין קריאות ביניים.

יעקב מרגי: גם חברי הכנסת ידברו – יש להם אפשרות לקריאות ביניים – ידברו בזמן רשות הדיבור שלהם.

יעקב מרגי: או שמנהלים דיון רציני או שמנהלים קרקס.

<יוסי וסרמן: אנחנו לא מתחרים בו, אנחנו רוצים להשיג הישג, ומי שישיג את ההישג זו הסתדרות המורים.

<יוסי וסרמן: היות והחל מה-1 ביולי, דהיינו, לפני שישה ימים, אנחנו ללא שקט תעשייתי, סיימנו את תקופת ההסכם, בימים הקרובים אנחנו מתחילים לנהל משא-ומתן על הסכם עבודה והסכם שכר חדשים, וההסכם הזה יהיה קשה, מאוד-מאוד קשה, היות שאין בכוונתנו לוותר על מה שאנחנו חושבים, ואני בטוח שגם אתם תחשבו כך, שמגיע למורי ומחנכי ישראל כולם.

<יוסי וסרמן: ראשית, ב-2007, ביוזמת ראש הממשלה דאז ושרת החינוך דאז ויחד אתי וחברי בהסתדרות המורים, הובלנו רפורמה שנקראת "אופק חדש".

<יוסי וסרמן: אז היו 16,000 מורים שנזקקו להשלמת הכנסה.

<יוסי וסרמן: לאחר שהתחלנו את "אופק חדש", ברור שביטלנו את הביזיון הנורא הזה, ומורה בישראל משתכר, על-פי הנתונים של 2012, של ה-OECD, כ-6,560 כמובן צמוד לדולר - - -

מיקי רוזנטל: ברוטו.

<יוסי וסרמן: הכול ברוטו.

מיקי רוזנטל: יש לי מורה בבית.

<יוסי וסרמן: זה כמעט נטו בשכר כזה, ואילו הממוצע של ה-OECD הוא 9,803 שקלים.

<יוסי וסרמן: אני מדבר בדולרים, משרה מלאה, וכבר שמענו שהפער הוא לא 37%, אנחנו יודעים את זה עוד לפני כן, כי חישבנו בעצמנו, והפער הוא בסביבות ה-20%.

<יוסי וסרמן: אגב, אני רוצה לומר לך שבטורקיה, השכר אצל המורים הטורקים הוא טוב יותר מאשר המורים בישראל.

<יוסי וסרמן: ובכן, אנחנו דורשים לקיים את הבטחת ראש הממשלה דאז, זה לא אותו ראש הממשלה של היום.

<יוסי וסרמן: אנחנו דורשים שהממשלה תקבל החלטה על מתן עדיפות למערכת החינוך.

<יוסי וסרמן: בחברה מערבית כמו שלנו, אי-אפשר להפריד בין שכר לבין מעמד.

<יוסי וסרמן: גברתי חברת הכנסת ביטון, מעמד ושכר משתלבים - -

יפעת שאשא ביטון: ביחד, נכון.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה לגמרי.

<יוסי וסרמן: - - הם משולבים יחדיו, אי-אפשר להפריד ביניהם.

<יוסי וסרמן: אנחנו דורשים שהפער של 15% שיש היום בין האקדמאים בשירות המדינה לבין המורים בשירות המדינה, שכולם בוגרי אוניברסיטאות ובוגרי מכללות, ייסגר.

<יוסי וסרמן: יש פער של 15%, וההבטחה שקיבלתי, עוד ב-2007-2008, שלא יהיה פער ולעולם המדינה לא תרשה שיהיה פער בין אקדמאים בשירות המדינה לבין המורים עובדי מערכת החינוך, שהם אקדמאים בשירות המדינה גם כן.

<יוסי וסרמן: אנחנו דורשים את זה, אנחנו דורשים תוספת שכר, אנחנו דורשים צמצום מספר הילדים בכיתות.

<יוסי וסרמן: אלה דברים מובילים שנדרוש.

<יוסי וסרמן: הממונה על השכר כבר ישב אתנו והוא יודע בדיוק מהם הדברים שאנחנו דורשים, ואנחנו מקווים ומצפים שחברי הכנסת יתמכו בנו ויעזרו לנו.

<יוסי וסרמן: אנחנו לא מאיימים, לא מכריזים מייד סכסוך עבודה, אבל אנחנו נחושים להביא את המורים למקום לגמרי אחר.

<יוסי וסרמן: הבאנו ב-2007-2008, שינוי דרסטי במערכת עם אופק חדש, דרגות וקידום, הוספנו 20%-40% תוספת שכר, היום זה כבר לא מספיק, היום צריך לעשות שינוי ולהביא לשכר אחר ולתנאים אחרים למורים, עובדי ההוראה כולם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דני עטר.

דניאל עטר: תודה רבה, בוקר טוב.

דניאל עטר: דבר ראשון, אני רוצה להצטרף לדבריו של חברי, חבר הכנסת רוזנטל, אני ממש הזדהיתי עם כל מה שהוא אמר, ואני רוצה להוסיף על כך.

דניאל עטר: נתוני ההשוואה טובים בשביל להתחיל לקיים דיון, כשנכנסים לתוך הדיון אנחנו צריכים לשאול את עצמנו איך אנחנו רוצים לראות את מעמדו של המורה בחברה הישראלית.

דניאל עטר: אנחנו חיים בעידן שגובה השכר מצביע על מעמד ועל היחס של החברה למורה.

דניאל עטר: אנחנו מדברים גבוהה-גבוהה על חשיבותו של החינוך, והשכר של המורים, על כל הפרמטרים שבהם, בוודאי של המתחילים, מצביע שיש פער עצום בין המילים הגבוהות שאנחנו משתמשים בהן כשאנחנו רוצים להתייחס לחינוך לבין המציאות בפועל.

דניאל עטר: אותה ריכוזיות שדיבר עליה, חבר הכנסת רוזנטל, היא נכונה והיא באה לידי ביטוי בעוצמות אדירות, כאשר הרשות היא חלשה.

דניאל עטר: דיבר כאן קודם חבר הכנסת אחמד טיבי, אפשר להשוות את זה לקצה הנמוך של המגזר הערבי, של מערכת החינוך במגזר הערבי.

דניאל עטר: בגלל שהרשויות שם חלשות, יש להן פחות יכולת להשפיע ולהתערב בחיי היומיום וזה מגדיל ומעצים את הפערים בחברה.

דניאל עטר: אם קצה אחד הוא הרשויות הערביות וגם הרשויות החרדיות, אז אתה מוצא בקצה האחר את הרשויות החזקות שיודעות למצוא את הדרך לכסות על הדברים האלה בכספים.

דניאל עטר: אני חושב שבאמת הגיע הזמן שהדיון הזה, ניקח אותו למקום שאם הצנטרום יהיה יחסה של החברה למורה שאנחנו רוצים שיחנך את הילדים שלנו וישפיע על עתיד המדינה הזאת ויוציא מתחת ידיו את הילדים הטובים ביותר עם רמת הידע, עם הסקרנות, עם החשיבה, עם כל היכולות שאנחנו רוצים שלילדים האלה יהיו – זה בסוף תלוי במורים, לא ברפורמות שמתבצעות במערכת החינוך – ואני רואה תחרות במשך השנים בין שרי החינוך בקיום רפורמות, כשאף אחד לא הולך לבדוק את היכולת ליישם אותן, אף אחד לא בדק איזו רפורמה ב-15 השנים האחרונות הביאה לאיזו תוצאה.

דניאל עטר: כולם רצים על רפורמות, כי זה נותן כותרות בעיתונים, זה נותן חשיפה לאותו שר במקום לעסוק בעיקר.

יעקב מרגי: מסיבת עיתונאים.

דניאל עטר: בדיוק.

דניאל עטר: העיקר בסוף זה המורה שמתמודד עם הילדים, צריך להוציא מהם את המיטב.

דניאל עטר: אנחנו אוהבים להשתמש בסיסמאות שהתלמיד הוא כחומר ביד היוצר.

דניאל עטר: אותו יוצר זה המורה, אם לא תיתן את הכלים למורה, אז אנחנו יודעים בדיוק איזה מוצר יצא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, דודי מזרחי.

יעקב מרגי: שפוך לנו אור מה התוכניות, מה המגמות.

<דודי מזרחי: תודה רבה, קודם כול בכדי שנקיים דיון מושכל, רק ברשותכם אני רוצה לשים את הנתונים על השולחן.

<דודי מזרחי: דבר ראשון, כפי שציין ידידי מהלמ"ס, הוציאו הודעת עדכון לדוח ומדובר על פער של 20%, ותיכף נבאר קצת יותר מה עומד מאחורי ה-20%.

<דודי מזרחי: דבר שני, מדובר על נתוני 2012.

<דודי מזרחי: אנחנו נמצאים כרגע ביולי 2015, מדינת ישראל השקיעה מיליארדי שקלים ברפורמות בחינוך היסודי, בחטיבות הביניים ובחטיבה העליונה – רפורמת עוז לתמורה בחטיבה העליונה ורפורמת אופק חדש, גני הילדים בחינוך היסודי.

<דודי מזרחי: כאשר תמונת המצב מה-2012, מה לעשות, לא היינו ביישום מלא של אופק חדש ולא היינו ביישום מלא או עם יישום חלקי ביותר של רפורמת עוז לתמורה.

<דודי מזרחי: גם כאשר משווים, צריך להשוות, מה שנקרא, תפוחים לתפוחים ולא תפוחים לתפוזים, משום שאם אנחנו מסתכלים על היחס בין ממוצע השכר בפועל של מורה בישראל בהשוואה לממוצע השכר של האקדמאים במשק – אם משווים את זה לעומת ה-OECD, אנחנו רואים שב-2012 בגני הילדים ובחינוך היסודי אנחנו נמצאים פחות או יותר באותם אחוזים.

<דודי מזרחי: והצפי שלנו – אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מול ה-OECD בעניין הזה – כאשר נגיע להבשלה מלאה של יישום הרפורמות, אפילו נעבור את ממוצע ה-OECD בעניין הזה.

<דודי מזרחי: צריך להשוות דבר אל דבר.

<דודי מזרחי: ממוצע שכר של מורה עם "אופקי" לעומת ממוצע שכר של אקדמאים בפרופיל דומה.

<דודי מזרחי: ואין ספק שיש כאן מנעד רחב שאפשר לשוחח עליו, על מעמד המורה, ואין ספק שיש הרבה מה לשפר ולטייב, וזה בסדר, אבל כל המערכת נמצאת בקו ברור של שיפור, של הגדלת משאבים, של תשומות רבות יותר לחינוך, של שיפור מעמד המורה.

<דודי מזרחי: נמצאים כאן אתי סוניה פרץ, מנהלת אגף כוח-אדם בהוראה.

<דודי מזרחי: סוניה, אם את רוצה, את יכולה לספר איך בא לידי ביטוי הגדלת שכר המורים על ביקוש למורים.

<סוניה פרץ: אני מנהלת אגף בכיר כוח-אדם בהוראה.

<סוניה פרץ: אני רק אוסיף עוד משהו אחד לדברים שדודי אמר.

<סוניה פרץ: קודם כול, מדינת ישראל נמצאת בעליית השכר הגבוהה ב-15 השנים האחרונות, כתוצאה מהרפורמות.

<סוניה פרץ: צריך גם את זה לזכור.

<סוניה פרץ: אנחנו רואים שתי תופעות כתוצאה מהעלייה בשכר מהרפורמות: התופעה ראשונה זה עלייה בביקוש להוראה, זאת אומרת, אם בעבר, לפני היישום של הרפורמות, מועמדים כמעט ולא באו להוראה, אנחנו רואים היום שיש לנו ביקוש לפעמים יותר מההיצע הקיים.

<סוניה פרץ: עניין נוסף שאנחנו רואים זה גם עלייה באיכות של מי שמגיע להוראה, ואחד הפרמטרים זה רמת הפסיכומטרי שלהם, ואנחנו רואים לאורך השנים שהרמה בפסיכומטרי עולה כתוצאה מהעלייה בשכר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, שהוא אחד המציעים.

יעקב מרגי: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, יושב-ראש הסתדרות המורים מכיר אותי מאז שנת 2003, מאז שאני בכנסת, ותמיד חזרתי על אותו דבר, שצריכים לאמץ כאן כאחד העקרונות של הוועדה, קודם כול שאנחנו רואים את העולם בעיניו של התלמיד ושם מתחילים, ואנחנו מאמצים את זה שהדבר החשוב ביותר במערכת החינוך הוא המורה.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע שהוועדה תאמץ את העניין הזה לעומק, ואפילו ששליש מישיבות הוועדה יוקדשו לעניין המורים.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה – לא רק עניין השכר – יש הרבה שאלות שקשורות לעבודתם של המורים: עניין הפנסיה המוקדמת, עניין התנאים שלהם, עניין ההשכלה, מבחני כשירות למורה.

יעקב מרגי: אם היית יודע כמה נושאים יש לי על השולחן בחודש - -

ג'מאל זחאלקה: אני יודע.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע.

יעקב מרגי: - - נושא החינוך המיוחד - - -

ג'מאל זחאלקה: אין לי ספק.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר וחוזר על זה.

ג'מאל זחאלקה: אם ישאלו אותי עכשיו מה אני רוצה שהבנות שלי ילמדו, איפה ילמדו, אם ילמדו אצל מורה טוב, בלי בניין אפילו, מתחת לעץ, או אצל מורה גרוע בבניין הכי מפואר, אני אומר לכם: תנו לי את המורה הטוב, אפילו אם הוא ילמד אותם בהליכה ברחוב.

ג'מאל זחאלקה: זה העניין.

ג'מאל זחאלקה: המורה הוא 60%-70% מכל העניינים.

ג'מאל זחאלקה: פה כל המהפכות, כל הסיפורים, לא יעזרו.

ג'מאל זחאלקה: נעשו דברים, אבל עדיין יש בעיה לא פשוטה בעניין המורים, עידוד המורים, בחירת המורים הטובים, שיפור מעמדו של המורה, יש הרבה-הרבה מה לעשות.

ג'מאל זחאלקה: זה, דרך אגב, לא רק עניין שאנחנו רוצים לתת למורים כל מיני הטבות, אלא יש לנו דרישות מהמורים, ויש לנו דרישות מהמערכת ביחס שלה למורים ואיך היא בוחרת מורים.

ג'מאל זחאלקה: אני בעד זה שתעשה בחינה פסיכוטכנית למורה.

ג'מאל זחאלקה: לא כל אדם שיש לו ציונים טובים הוא מתאים להוראה.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות שאתה רוצה להתקבל במפעל נייר חדרה – עושים לך בחינה פסיכוטכנית, ואתה רוצה להיות מורה של דורות – לא, מספיק הנייר שיש לך.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות, לא כל אדם מתאים.

ג'מאל זחאלקה: ראינו כולנו דוגמאות לטובה ולרעה.

ג'מאל זחאלקה: היו לי מורים שההשכלה שלהם היתה נרחבת והם ידעו הכול, אבל הם לא ידעו ללמד בכלל, לא היתה להם האישיות.

ג'מאל זחאלקה: זה לא העניין ללמוד, אם בסופו של דבר יש לך את זה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך את העניין הזה לאמץ כדי לשפר, לא רק את מעמדו, את כשירותו של המורה.

ג'מאל זחאלקה: צריך גם לטפל בעניין של הפנסיה המוקדמת למורים.

ג'מאל זחאלקה: השחיקה במקצוע ההוראה גדולה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אחרי 30 שנה חלק גדול מהמורים אומרים: מספיק, אנחנו רוצים לעבור, אז צריך לתת להם את האפשרות הזאת, צריך לסדר את זה בצורה - - -

<יוסי וסרמן: 1,400 מורים בכל שנה, בגיל 52, רשאים לצאת לפרישה מוקדמת.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא דיון.

יעקב מרגי: ג'אמל, אני רוצה שתסכם.

יעקב מרגי: אני רוצה להתקדם.

מיקי רוזנטל: כמה נמצאים במעבר, בהמתנה - - -

ג'מאל זחאלקה: עדיין יש בישראל, למרות השינוי שקרה, יש פער בין מצבו של המורה בתחילת דרכו לבין מורה שמגיע לשיא, והפער הזה פשוט מאוד מביא לכך שאנשים כאילו ירצו להישאר, זה ההיגיון.

ג'מאל זחאלקה: אתה רוצה שאנשים ירצו להישאר במערכת, אני חושב שצריך לתת.

ג'מאל זחאלקה: מושקע מאמץ בעניין הזה, אני חושב שצריך להפעיל את כובד המשקל.

ג'מאל זחאלקה: צריך לשפר הכול, אבל את כובד המשקל צריך לשים במשיכת כוח-אדם טוב יותר להוראה.

יעקב מרגי: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים להכניס, זאת דעתי, עשרות אלפי מורים מוכשרים להוראה.

ג'מאל זחאלקה: לזה צריך להקדיש מחשבה, ואז זה יביא לניעור המערכת ולעלייה דרסטית בהישגים וברמת החינוך.

ג'מאל זחאלקה: זה המפתח, ולזה צריך להקדיש הרבה זמן והרבה מחשבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש לנו כאן אתנו, אומנם לטעמי מעט מורים, אבל יש.

יעקב מרגי: גילה קליין.

יעקב מרגי: אני מבקש לא לחזור על דברים שנאמרו, תדברי מהפאן שלך, מהצד שלך.

<גילה קליין: קודם כול, אני אוהבת את הגישה שלך כיושב-ראש ועדת החינוך להגיע למצב שניקח את עצמנו וננהל איזה דיון מעמיק על מצב עובדי ההוראה במערכת החינוך, ואני מתארת לעצמי שאתם רואים את העשור האחרון ומבינים מה שקורה.

<גילה קליין: אני תמיד אוהבת את הסלוגן של משרד החינוך, שמוציא תמיד ניירת ורושמים שם: בונים שותפויות, מחוללים שינוי, מובילים להצלחה.

<גילה קליין: נשאלת השאלה, לאיזו הצלחה.

<גילה קליין: אנחנו לא רואים את ההערכה של משרד החינוך והאוצר לגבי המשאב החשוב ביותר שלו, שזה עובדי ההוראה.

<גילה קליין: אני מייצגת כאן את עובדי ההוראה, המורים הפעילים בארץ.

<גילה קליין: אנחנו כסיעה רצים, שומעים את הבעיות בשטח, ואתם רואים נציגים שנמצאים פה.

<גילה קליין: אם פעם אחרת ועדת החינוך בנושא הזה תקיים גם בשעות אחר-הצהרים ישיבות, אני מאמינה שעובדי הוראה רבים יגיעו, ועשינו את זה בפעמים שהיו.

<גילה קליין: אני מבקשת מהחברים לומר שהפגיעה הקשה שלנו בנושא השכר, זה כל מה שציינתם פה – בנושא השכר, בנושא המשכורות של עובדי הוראה – והייתי שמחה אם כל חברי הכנסת היו אנשי איגוד מקצועי, כי אתם אומרים את מה שקורה אצל כולנו, את מה שאנחנו זועקים מהשטח.

<גילה קליין: אבל אני אוסיף לכל הנושא הזה שציינתם גם את הפגיעה הקשה במערכת החינוך בנושא השכר.

<גילה קליין: כשאני מסתכלת על השכר, אני מסתכלת על המכלול של השכר ותנאי העסקה, ויש כאן התעלמות גדולה מהיקפי שעות העבודה של עובד ההוראה מחוץ למסגרת בית הספר.

<גילה קליין: רבותי, צריך לתמחר את זה, צריך לבדוק את הנתונים האלה.

יעקב מרגי: יש לי שאלה בהגינות, חותמי ההסכם לא היו ערים לכך?

<גילה קליין: ברור, אבל אתה יודע.

<גילה קליין: אני לא רוצה אפילו לדבר על הסכם.

<גילה קליין: תרשה לי, כולכם יודעים ישבתי פה בוועדות, הצגנו בפניכם את המצב המשפיל, את הפוגענות ברפורמות, ואתם ציינתם את הדברים, הדברים ברורים.

<גילה קליין: רפורמת אופק חדש, דיברנו בה, גם בוועדות האלה, קיפחה את עובדי ההוראה, השכר שציינה חברתי, חברת הכנסת, ידוע לכולם, 26% ירידה בערך השעה.

<גילה קליין: כשאני כמורה ביקשתי לדעת האם להיכנס לאופק או לעוז, ביקשתי מהמעסיק שלי לבדוק בשבילי אם שווה לי להיכנס, יצא 26% פחות משכר שעת העבודה שלי.

<גילה קליין: אני אכנס למקום שבו מקטינים לי את שכר השעה?

<גילה קליין: איפה זה נשמע כאשר אתה מוסיף על עצמך שעות עבודה מעבר?

<גילה קליין: ואני לא צריכה לספר לכם את המסגרת שהיתה של פירון, 07:00-24:00, מסגרת שהיא משפילה.

<גילה קליין: יושב פה מנהל בית ספר ממלכתי-דתי, ישבתי עם מפקחים, הדרישה שלהם שהמורים יעבדו.

<גילה קליין: אומר לי מפקח: שיעבדו, יעבדו 07:00-24:00, אני אומרת לו: כבוד הרב, איך אתה מאפשר מסגרת כזאת של תנאי עבודה?

<גילה קליין: לאנשים אין בית, אין להם שבת, אין להם חיים.

<גילה קליין: פשוט הביאו אותנו – ואני לא צריכה לומר – מסגרת אופק חדש הביאה אותנו לעבדות שלא היתה קרוב ל-15 שנה במערכת החינוך.

<גילה קליין: פשוט ביזיון.

יעקב מרגי: את יודעת, גם בקרבכם יש מי שטוען בְּכֹה ויש מי שטוען בְּכֹה לגבי אופק חדש.

<גילה קליין: אתה יודע, אני רוצה לשמוע - - -

יפעת שאשא ביטון: יש גם הבחנה בין הרפורמות, עוז לתמורה היא הרבה יותר טובה מאופק חדש, אז גם הדיאלוג בחטיבות ביניים להשתייך לכאן או להשתייך לכאן.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש פה משהו הרבה יותר מורכב.

יעקב מרגי: לסכם, בבקשה.

<גילה קליין: בשום מגזר אין כמות של שעות עבודה, וציינת פה, שניתנות בהתנדבות, חברים.

<גילה קליין: אין דבר כזה כמו עובדי הוראה, בשום סקטור – אתה איש היי-טק, יצאת, הלכת הביתה, סגרת את הדלת.

<גילה קליין: אין דבר כזה אצל עובדי הוראה, אתה עובד נון-סטופ.

<גילה קליין: אני רוצה לומר: בידי תלוש שכר, ואני רוצה להסתכל על תלוש השכר הזה.

<גילה קליין: ישבתי עם המורה, היא אומרת לי: שבעה תחומי דת היא מלמדת, חינוך כיתה, יש לה פעמיים השלמת הכנסה, השלמת שכר מינימום.

<גילה קליין: אפשר לבדוק את זה, 97% שכר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה, גברתי.

<גילה קליין: אני חייבת, יש לי פה כמה דברים שתבינו.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: סליחה, גברתי.

יעקב מרגי: תהיה לך הזדמנות אם יהיה לנו זמן לסבב שני.

יעקב מרגי: יש עוד הרבה חברי כנסת שלא דיברו וגם אורחים רבים שמצביעים ורוצים לדבר.

סופה לנדבר: את מחזיקה בתלוש.

סופה לנדבר: כמה כסף היא מביאה?

<גילה קליין: יש לה 5,115 שקלים, כאשר היא מקבלת השלמת מינימום 307 שקלים.

<גילה קליין: נוסף לתשלום שכר מינימום עוד 490 שקלים.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מייצג את כולם, גילה.

יפעת שאשא ביטון: יש שם הרבה מאוד תלושים.

יפעת שאשא ביטון: בואו לא נפתח את שכר המורים בצורה ריאלית.

יפעת שאשא ביטון: ישנם סכומים שהם הרבה - - -

יעקב מרגי: חשבתי לתומי שלקחת תלוש של מישהו - - -

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת שיגידו לנו בשקלים ולא באחוזים.

סופה לנדבר: אני רוצה לשמוע כמה הם מביאים הביתה.

יעקב מרגי: כשנגיע למשרד האוצר.

<קריאה: המורה הזאת לא בשום רפורמה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני לתומי חשבתי שלקחת תלוש של מורה או מורה מהמגזר החרדי, ובגלל שזה לא ממלכתי, זה דרך עמותות ורשתות, התמונה עוד יותר קיצונית.

יעקב מרגי: ברמה הצהרתית זו נקודה לטיפול.

<גילה קליין: המגזר הערבי.

<גילה קליין: המגזר הערבי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה, גברתי.

<דועאא ג'זמאוי: - - - חבל שלא התייחסת למגזר הבדואי.

יעקב מרגי: גברתי, אני אתן לך.

יעקב מרגי: אני אתן לך את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: הצבעת, אני אתן לך.

<גילה קליין: חבל שלא נתנו לי, הייתי אומרת לכם הכול.

<קריאה: גילה, במשרד החינוך זה קצת - - -

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יעקב מרגי: אני מבקש להתחיל להצטמצם לדקותיים, לא לנאומים.

יוסף ג'בארין: גם אני מצטרף לברכות על הדיון החשוב הזה.

יוסף ג'בארין: לדעתי הוא כבר מעורר צורך לדון בדברים שעולים כאן, גם בעקבות הדברים האחרונים, ולכן אני חושב שיש מקום לקיים דיון בסוגיית הרפורמות, לבקר אותן אחרי כמה שנים ולבדוק באיזו מידה הרפורמות מיושמות, מה הביקורת שנשמעת מהשטח.

יוסף ג'בארין: זו ההצעה שלי לכבוד היושב-ראש.

יוסף ג'בארין: אין ספק שהפערים ששמענו מדאיגים, אבל האמת היא שמסקרן אותי גם מאנשי הלמ"ס וגם מהסתדרות המורים, משרד החינוך, לראות את הפערים הפנימיים בשכר המורים בחברה בישראל, גם בהקשר של יהודים וערבים וממלכתי-דתי וחרדי.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, הפילוח הפנימי הזה קצת חסר לי, ומעניין ומסקרן לראות מה קורה שם.

יוסף ג'בארין: אני אומר את זה על בסיס ידע מקורי שאומר שיש פערים מאוד משמעותיים, ואנחנו צריכים אולי לתת את תשומת הלב אליהם בדיונים הבאים.

יוסף ג'בארין: הנושא השני שרציתי להעלות.

יוסף ג'בארין: היה לנו דיון לפני כשבוע בעניין בתי הספר הכנסייתיים.

יוסף ג'בארין: דיבר חבר הכנסת טיבי בדבריו על החשיבות של בתי הספר האלה ועל המנהיגות שלהם בתחום החינוך.

יוסף ג'בארין: אחד הנושאים שעלו שדווקא בבתי הספר הללו, המורים אינם זכאים לעשות השתלמויות ולהיות חלק מאופק חדש וכדומה, ואני תוהה מה ניתן לעשות שם.

יוסף ג'בארין: אני חושב שאין שום סיבה שדווקא בבתי הספר המוצלחים הללו המורים אינם חלק מהרפורמות.

יוסף ג'בארין: תודה.

יעקב מרגי: יש לנו עוד מורה, אבל תקצרי.

יעקב מרגי: נעמה סדן, בבקשה.

<נעמה סדן: שלום לכולם, אני שמחה להיות פה ואני באמת אשתדל לקצר.

<נעמה סדן: קוראים לי "נעמה סדן", אני מורה ומחנכת כיתה ח' שעולה בשנה הבאה לכיתה ט'.

<נעמה סדן: קיבלתי מעל 700 בפסיכומטרי, כשעשיתי אותו לפי עשר שנים ובכל זאת באתי להוראה.

<נעמה סדן: אני לא אומרת את זה בשביל להשוויץ, אלא פשוט כדי לומר שאני פה לייצג את תנועת המורים.

<נעמה סדן: יש כמה מאות מורים שמנסים ביחד להרים מהשטח את הסיפור הזה של מעמד המורה, שדובר עליו פה לא מעט.

<נעמה סדן: וכשמדברים על מעמד המורה הזכרתם שכר, אבל יחד עם שכר יש עוד שני דברים מאוד חשובים: האחד, זה מקצועיות, והשני, זה היכולת והביטחון העצמי לדבר והרצון לשמוע.

<נעמה סדן: אני חושבת שאחד הדברים הכי חשובים, אם אני יכולה להעלות לפני הוועדה וכל האנשים החשובים שיושבים פה, שצריך להקשיב ולשאול מורים, מה הצרכים, מה הדברים ומה הם מציעים.

<נעמה סדן: יש לנו פה מסמך שנקרא "2% תקציב", זה מסמך שהכינו מורים שאכפת להם ומורים שיש להם יכולת ומורים שמעוניינים להיות בתוך מקצוע ההוראה, גם אם השכר הוא לא השכר הכי גבוה בעולם, והם היו יכולים ללכת גם למקומות אחרים, יחד עם מתמחים ברפואה, יחד עם גננות, יחד עם דיור ציבורי, ואת הדבר הזה אנחנו מנסים לקדם.

<נעמה סדן: יש פה הצעות מאוד-מאוד קונקרטיות, ואני רוצה להתייחס עכשיו לאחת מהן.

<נעמה סדן: אחד הדברים שאנחנו מבקשים פה, שקשור למעמד המורה וקשור למקצועיות זה העניין באמת של עובדי קבלן.

<נעמה סדן: יש כ-13,000 עובדי קבלן במערכת החינוך, האנשים האלה לא מקבלים את השכר שאני, כמורה שמועסקת בהעסקה ישירה, מקבלת, והדבר הזה פוגע בכמה דברים: דבר אחד, באיכות ההוראה.

<נעמה סדן: אין פיקוח, אי-אפשר לדעת.

<נעמה סדן: יכול להיות שיש שם מורים נפלאים, אבל יכול להיות שיש שם גם סטודנטים שיש להם שלוש-ארבע שעות והם באים למערכת החינוך, כי אלה האנשים שיסכימו לעבוד כשלא משלמים להם חופשים, כשלא משלמים להם - - -

יעקב מרגי: הוועדה הזאת קיימה דיון בנושא הזה ועוד תקיים דיונים רבים בנושא הזה.

<נעמה סדן: אנחנו נשמח להגיע ולומר את הדברים שיש לנו, כולל דוח מבקר המדינה על המיפוי של עובדי הקבלן, שלא נעשה.

<נעמה סדן: אני אגיש לכם את זה אחר-כך.

<נעמה סדן: זה היה הדבר המרכזי שרציתי לומר.

<נעמה סדן: הבטחתי שאני אקצר.

<נעמה סדן: אנחנו נשמח לעמוד אתכם בקשר.

יעקב מרגי: כל הכבוד, נתת לנו פאן נוסף שהוא חשוב לא פחות.

יעקב מרגי: חברת הכנסת סופה לנדבר, את רוצה לדבר?

סופה לנדבר: אני רוצה לשמוע את המורים ואחר כך לדבר.

יעקב מרגי: אני אתן לנציג משרד האוצר מאגף - - -

<משה בכר: מהממונה על השכר.

<משה בכר: אני אקצר כי אין פה יותר מדי מה להאריך.

יעקב מרגי: אני אומר לך, בגדול.

יעקב מרגי: תתייחס לקטע הזה של המגמות שהיו בעשור האחרון.

<משה בכר: בדיוק לזה רציתי להתייחס, אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: ומה הולך להיות בעתיד.

<משה בכר: קודם כול, שמענו פה גם מהחברים מהלמ"ס וגם מחברים שלי במשרד החינוך שגם בהשוואה ל-OECD וגם בהשוואה לישראל עצמה שכר המורים עלה בשיעור שאין לו אח ורע כמעט, לא בישראל וגם לא בעולם.

<משה בכר: זה דבר ראשון.

<משה בכר: דבר שני, אני רוצה לחדד משהו חשוב מאוד שחברי מהלמ"ס ציין פה, שכיום, לפחות לגבי המורות, מורה מרוויחה 40% יותר.

<משה בכר: מורה במערכת החינוך משתכרת 40% יותר מעמיתה באותה השכלה שלא נמצאת בהוראה.

<דוד מעגן: 53%.

<משה בכר: 53%.

<משה בכר: חברת הכנסת ביטון שאלה שאלה נכונה, מה המצב של המדד הזה במדינות ה-OECD.

<משה בכר: גם ה-OECD חושב שזו שאלה חשובה מאוד.

יעקב מרגי: אתה רוצה לומר שאקדמאי במגזר הציבורי מול מורה בעלת אותה השכלה, המורה משתכרת - - -

<משה בכר: המורה מרוויחה יותר.

יעקב מרגי: זה לא מה ששמענו מיוסי.

יעקב מרגי: מיוסי הבנו ההפך.

<יוסי וסרמן: לא דיברתי על מורות, דיברתי על כלל עובדי ההוראה.

מיקי רוזנטל: נשים במגזר הציבורי מופלות באופן דרמטי, אז נוח לקחת את הנתון הזה.

מיקי רוזנטל: הוא לא ייקח למשל נתון של מורה מתחיל, ששם הפער - - -

<קריאה: אמרתי את זה.

מיקי רוזנטל: זה לא הדיון עכשיו.

מיקי רוזנטל: המספרים ידועים.

מיקי רוזנטל: השאלה היא אחרת.

מיקי רוזנטל: אתם, בתור משרד האוצר, יש לכם רצון להעלות את התפוקה, להעלות את ההכנסות במשק.

מיקי רוזנטל: האם עשיתם פעם בדיקה מה המשמעות אם נעלה את שכר המורים ב-X, כמה זה יתרום לתוצר במדינת ישראל?

מיקי רוזנטל: כמה הכנסות יהיו למדינת ישראל?

מיקי רוזנטל: אתה לא אחראי לפדגוגיה, אתה אחראי לאוצר.

מיקי רוזנטל: את זה לא בדקתם אף פעם, אם תבדקו את זה, תראו את - - -

נורית קורן: חבר הכנסת רוזנטל, אני אומרת לך באחריות, אם רק יעלו את שכר המורים ולא יעשו שום תוכנית מקיפה, לא יהיה פה כלום.

נורית קורן: חד-משמעית אני אומרת לך, ואני מוכנה גם לקחת אחריות על הדברים שלי.

יעקב מרגי: אמרנו את זה בתחילת הדיון.

נורית קורן: חשוב לחדד את זה.

מיקי רוזנטל: אנחנו מדברים עכשיו על השכר, והוא המרכיב החשוב ביותר.

מיקי רוזנטל: יש עוד הרבה מאוד מרכיבים פדגוגיים ואחרים בתפיסה של מערכת החינוך, הכול נכון, אבל בסוף זו השאלה של איכות האנשים שאתה מגייס למערכת.

מיקי רוזנטל: זה הכול.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק, יפה.

מיקי רוזנטל: אתה לא יכול לגייס רק על ציונות היום, אתה צריך לגייס בכסף.

<משה בכר: בדיוק לדברים האלה אני רוצה להתייחס.

יעקב מרגי: בבקשה.

<משה בכר: איפה שנתקעתי אני רוצה להמשיך בדברים.

<משה בכר: חברת הכנסת ביטון שאלה שאלה נכונה, מה לגבי היחס בין שכר המורים לשכר האקדמאים האחרים במשק, איפה אנחנו עומדים יחסית ל-OECD.

<משה בכר: ה-OECD פותח בדוח שלו על שכר המורים, הוא פותח בנתון הזה, וציין את זה גם דודי לפני, אבל אני לא חושב שאנשים הבינו את זה.

<משה בכר: אנחנו, וזה נתוני 2012, עוד לפני שהשלמנו את היישום של הרפורמות, היינו כבר מעל הממוצע גם ב-OECD וגם באיחוד האירופי, ואנחנו נמשיך לעלות.

<משה בכר: אני רוצה לציין עוד דבר אחד שמאוד חשוב - - -

ג'מאל זחאלקה: לא הבנתי.

ג'מאל זחאלקה: איך מעל הממוצע?

<משה בכר: אנחנו מעל הממוצע ביחס בין שכר המורים לשכר של אקדמאים אחרים במשק.

<משה בכר: היחס הזה – וזה הפרמטר החשוב – כשמדברים על מעמד המורה זה מה שחשוב לבדוק, אנחנו כבר ב-2012 - - -

יעקב מרגי: צריך לומר ביושר, זה מה שיצר את הביקוש למקצוע.

<משה בכר: נכון מאוד.

<משה בכר: אנחנו רואים עלייה מתמדת בשנים האחרונות בביקוש להוראה.

<משה בכר: רואים גם את העלייה בביקוש ואנחנו גם רואים את העלייה באיכות האנשים שפונים להוראה.

יעקב מרגי: תודה.

<משה בכר: אני רוצה להגיד עוד דבר מאוד חשוב.

<משה בכר: זה לא רק השכר.

<משה בכר: היום מבחינת השכר – וכן, אנחנו עושים את הבדיקות האלה – מבחינת יחס השכר, כבר היום אנחנו נמצאים אפילו מעל מדינות כמו נורבגיה, פינלנד, שבדיה.

<משה בכר: אין חולק שמערכות החינוך האלה טובות ואפילו מצוינות.

<משה בכר: למה אנחנו לא כאלה?

<משה בכר: כי זה גם תלוי בדברים אחרים, למשל היכולת לשחרר את המורים הפחות טובים.

<משה בכר: חברים שלי ממשרד החינוך יכולים לספר לחברי הוועדה איזה מסע הם צריכים לעבור בשביל לפטר מורה שמלמד פחות טוב, גם בכניסה לקריירה, היום המורה נמצא בקושי שנה במערכת והוא כבר מקבל קביעות.

יפעת שאשא ביטון: לא, שלוש שנים.

<משה בכר: נכון שזה שלוש שנים, אבל - - -

יעקב מרגי: אנחנו לא מלינים.

יעקב מרגי: מכובדי - - -

<משה בכר: - - - הדברים האלה לא פחות חשובים.

יעקב מרגי: זה לנגד עינינו, אבל אנחנו לא מלינים על זה שהיד צריכה להיות כבדה על ההדק בכל מה שקשור לפיטורי עובדים וניוד עובדים.

יעקב מרגי: כמובן צריך לשלב ולאזן בין הדברים.

יעקב מרגי: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להתחיל מעניין הקביעות.

סופה לנדבר: קביעות זה דבר טבעי ביותר במדינת ישראל, ולא צריך להשוויץ בזה.

סופה לנדבר: אני זוכרת שכאשר הגעתי למדינת ישראל הייתי קלינאית תקשורת עם תואר שני, באזור הייתי היחידה עם תואר שני, ואני קלינאית תקשורת מצוינת, עם כל הצניעות.

סופה לנדבר: אני זוכרת שבבושה רץ אלי בסוף שנה מנהל בית הספר עם דמעות בעיניים להגיד לי שפיטרו אותי, אבל ב-1 בספטמבר אני חוזרת למערכת.

סופה לנדבר: היה לו, אדוני היושב-ראש, כל-כך לא נעים להגיד לי שאני מפוטרת בגלל התנאים של משרד החינוך וההחלטה שקביעות נותנים אחרי מספר שנים.

סופה לנדבר: אחר-כך רצו אחרי, כאשר החלטתי לעבור ממערכת החינוך למערכת הבריאות, אבל קיבלתי גם רישיון של מערכת הבריאות וגם של מערכת החינוך, ובגלל זה הייתי יכולה לבחור.

סופה לנדבר: אמר כאן חבר כנסת, שר מגיע ומתחיל להכריז על רפורמה, ואנחנו לא בודקים בסוף הקדנציה מה הרפורמה הזאת נתנה למערכת החינוך.

סופה לנדבר: הכרזות וכתבות - -

מיקי רוזנטל: הרפורמה בעיקר בעיתון.

סופה לנדבר: - - ותקשורת עומדים בנפרד, והמערכת עומדת מאחורי רפורמה שלא נתנה כלום, לא לילדים ולא למורים ולא למערכת.

סופה לנדבר: אני חושבת, אדוני היושב-ראש, שכאן בוועדה תכריז על כך שכל שר שיהיה בקדנציה הזאת, שר החינוך, יכריז על רפורמה, יגיע לכאן, ובסופו של דבר נגיד מה הרפורמה הזאת נתנה ונבדוק מה היא נתנה למערכת החינוך.

יעקב מרגי: היה שר אחד שכל חודש ומשהו הודיע על מהפכה במשרדו, אז שאלתי את העובדים, כי הייתי במשרד הזה פעם, אז הם אמרו לי: חטפנו מה שקורה לטייסים, ורטיגו, איבדנו את התחושה.

יפעת שאשא ביטון: המערכת מתוסכלת מכל מה שקורה.

יעקב מרגי: בבקשה, סופה.

יעקב מרגי: סיכום.

סופה לנדבר: משרד האוצר, אתה משווה אותנו עם נורבגיה.

סופה לנדבר: אני ממליצה לך שלא תשווה אותנו עם נורבגיה, כי בנורבגיה יושבים בכיתה 10 ילדים.

סופה לנדבר: כמה ילדים בכיתה יש פה?

סופה לנדבר: אף מורה לא מסוגל להתמודד עם מספר ילדים כזה.

יפעת שאשא ביטון: זה בכלל לא הפקטור.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים להשוות את עצמנו עם נורבגיה, עם ה-OECD, אבל אני רוצה לדעת כמה מורה מביא הביתה.

סופה לנדבר: 5,000 שקלים שאתם מביאים הביתה, זה מה שהתקדמנו?

סופה לנדבר: זה מה שנתנו למורים?

יעקב מרגי: תודה, סופה.

סופה לנדבר: לא.

סופה לנדבר: אני לא סיימתי.

סופה לנדבר: אנחנו כאן מדברים גבוהה-גבוהה, וכולנו יודעים שהילדים זה העתיד של מדינת ישראל, וההשקעה בילדים זו השקעה בעתיד של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אתה יודע, הייתי כאן בכנסת יושבת-ראש של ארגון קזחסטן ומדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו הסתובבנו עם השגרירה אז, וניסיתי להסביר מה זה קזחסטן, ואמרתי: שם מתחת לאדמה יש את כל הטבלה של מנדלייב, זה האוצר שיש שם מתחת לאדמה.

סופה לנדבר: אצלנו על האדמה יש אוצר, המוחות של מדינת ישראל, שזה הילדים שלנו.

סופה לנדבר: אני רוצה לדעת, אדוני היושב-ראש – פעם אחת בוועדה שיגיע האוצר ויגיד מה התקציב של מערכת החינוך וכמה מתוך התקציב מגיע למורים, ואז אנחנו נדע כאן לאן נעלמים הכספים.

סופה לנדבר: הרי ההשקעה גדולה - - -

יעקב מרגי: לפני הדיון בתקציב זה מה שיהיה.

מיקי רוזנטל: זה יותר גרוע מתקציב הביטחון, אף אחד לא מבין שם כלום.

מיקי רוזנטל: זה בכוונה.

סופה לנדבר: אני רוצה לדעת.

סופה לנדבר: אנחנו מדברים גבוהה-גבוהה, אבל בתכל'ס המורים מביאים מעט מאוד כסף, ובתחרות הזאת אנחנו צריכים לדעת מה התוצאה, כמה אנחנו במערכת הזאת בשנים שנהיה – אני מאמינה שנפיל את הממשלה מהר מאוד – אני רוצה לדעת את התוצאה - - -

יעקב מרגי: כששואלים אותי מה נשמע, אני אומר:

יעקב מרגי: תלוי איפה אתה שם את האוזן.

יעקב מרגי: תודה, סופה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון ולאחר מכן - - -

<יוסי וסרמן: אדוני היושב-ראש, אין 5,000 שקל משכורת, מתחילים ב-6,500, גם כך זה - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, זה מה שרציתי להגיד.

יפעת שאשא ביטון: תבדקו את השכר.

יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, הסכומים של המורים הם הרבה יותר גבוהים ממה שמצוין כאן.

יעקב מרגי: ברור לנו.

יעקב מרגי: ברור לנו.

<יוסי וסרמן: מי שאמר 5,000, הוא כנראה לא בשום רפורמה.

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: את חושבת שהם מרוויחים מספיק?

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לכם מה הוויכוח - -

יעקב מרגי: בבקשה, יפעת.

יפעת שאשא ביטון: - - זה לא העניין אם הם מרוויחים מספיק או לא, העניין הוא שאנחנו יכולים לקחת ולפלח ותראו מורים שגם מרוויחים 12,000 ו-13,000 ו-14,000 שקל, וזה לא הופך אותם למורים טובים.

<גילה קליין: - - - 30 שנות עבודה.

יפעת שאשא ביטון: שנייה, גילה.

יעקב מרגי: סליחה, אני אתן לך את רשות הדיבור.

יפעת שאשא ביטון: זה לא הופך אותם למורים יותר טובים, וזה הוויכוח, ואתם מדברים כל הזמן על מספר הילדים בכיתות.

יפעת שאשא ביטון: תראו כל הזמן לאן אנחנו נשאבים, לכל המקומות שאנחנו כאילו יכולים למדוד.

יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת לכם: יש מקומות בארץ, שיש שם 10 ו-12 ו-20 תלמידים, והם משיגים הרבה פחות מאשר מקומות אחרים שיש בהם 35, 36 תלמידים, אז בואו לרגע נצא מהפופוליזם הזה.

סופה לנדבר: זה לא פופוליזם, סליחה.

מיקי רוזנטל: חברת הכנסת ביטון, זה לא דיון על מדיניות כללית של משרד החינוך.

מיקי רוזנטל: צריך לעשות הרבה דברים, אבל הדיון עכשיו על שכר המורים ועל הקורלציה שיש בין שכר המורים והישגי התלמידים, וזה מוכח מדעית בכל העולם.

מיקי רוזנטל: רק אצלנו זה לא נכון?

יעקב מרגי: חברי הכנסת המציעים, אתם רוצים דו-שיח ושלא נעשה סיכום?

יפעת שאשא ביטון: אני מזמינה אותך לבדוק את זה כאן.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שצריך להיטיב את שכר המורים, אני חושבת שזה חייב לבוא יחד עם תוכנית הוליסטית.

יפעת שאשא ביטון: זה לא ייתן שום שירות אם נעשה את זה לבד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מסכים אתך.

מיקי רוזנטל: אבל צריך להתחיל במשהו.

יפעת שאשא ביטון: העלו את השכר.

מיקי רוזנטל: הורידו את השכר לשעה.

יעקב מרגי: אני מבקש, אני אשתמש בפטיש.

יעקב מרגי: מה קרה לכם היום?

יעקב מרגי: בבקשה.

<דועאא ג'זמאוי: תודה רבה.

<דועאא ג'זמאוי: אני סגנית יושב-ראש תנועת אופקים לשלום ודו-קיום, מפה נכנסתי בדלת, ואני אציג את עצמי בתור מורה לאנגלית מהצפון לדרום.

<דועאא ג'זמאוי: אני מורה בשנה הראשונה שלי, ואני לא רוצה להגיד שאני מקווה, אני מבטיחה שזאת לא תהיה השנה האחרונה וגם לא העשירית ולא ה-20 ולא ה-30 שלי בהוראה.

<דועאא ג'זמאוי: בהתייחס למה שאמרו אני לא אתייחס כל-כך הרבה למספרים של השכר של המורים.

<דועאא ג'זמאוי: זה לא 5,000 שקל, אבל זה גם לא 6,000, לפי מה שאמרת.

<דועאא ג'זמאוי: אני בתור מורה מתחילה, השכר המשולב שלי מתחיל ב-4,700 - - -

יעקב מרגי: את בממלכתי?

<דועאא ג'זמאוי: לא.

<קריאה: תשמעו נתונים.

יעקב מרגי: סליחה, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: אני מנהל את הדיון.

<דועאא ג'זמאוי: אני מלמדת במגזר הערבי-בדואי הממלכתי.

<קריאה: משרה מלאה?

יעקב מרגי: משרה מלאה?

<דועאא ג'זמאוי: לא.

סופה לנדבר: כמה שעות בשבוע?

יעקב מרגי: תנו לה.

יעקב מרגי: תנו לה.

יעקב מרגי: היא יודעת לבטא היטב את דעתה ואת מה שהיא רוצה.

<דועאא ג'זמאוי: את המספרים אני אשים בצד, אני אתייחס לתנאים, שכבודכם, התייחסתם אליהם.

<דועאא ג'זמאוי: אני מצטערת שאני לא זוכרת שמות, זה חלק - - -

יעקב מרגי: זו מחלה כמו שלי.

<דועאא ג'זמאוי: 300 תלמידים אני מלמדת, אז אתה יכול להבין בעצמך מה אני מדברת.

<דועאא ג'זמאוי: דבר ראשון, אנחנו המורים החדשים צריכים לעבור שנת סטאז'.

<דועאא ג'זמאוי: בשנה הזאת אנחנו חייבים לעבור שתי הערכות: הערכה מהצוות בתחילת השנה ובחינה מסכמת בסוף השנה.

<דועאא ג'זמאוי: אם בהתחלה המנהל נותן למורה מין הערכה מעצבת, שתעצב את ההתנהגות, שתעצב את הנתינה, שתעצב את כל הדברים הקשורים להצלחתו כמורה והצלחת התלמידים וכמובן הצלחת בית הספר כגוף אחד גדול, בחלק מהדברים יש שינוי מקצת שלילי עד חיובי, שלא נדבר עליו, כשרוב המורים מקבלים, אבל מה קורה עם המורים שכן נותנים, אבל בסוף השנה נותנים להם מכתב פיטורים?

<דועאא ג'זמאוי: אני אחת המורות שקיבלה מכתב פיטורים, לרגע אמרתי: אני עובדת שמונה שעות ביום ברצף, ללא שעות שהיה ולא שעות פרטניות, שלושה ימים בשבוע שזה קורה לי מתוך חמישה ימים.

<דועאא ג'זמאוי: נוסף לזה, אני מרכזת שפה בבית ספר שלא מקבלת שכר.

<דועאא ג'זמאוי: לא נדבר על זה עכשיו.

<דועאא ג'זמאוי: למה?

<דועאא ג'זמאוי: כי אני מורה חדשה, ומורה חדש לא מקבל תוספת שקל אחד למשכורת בהיותו רכז שפה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אין ספק, הנושא של המורים החדשים צץ כבר בתחילת הדיון.

יעקב מרגי: איך אומרים?

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: זו סוגיה שבאמת צריך לגעת בה.

<דועאא ג'זמאוי: אני לא מדברת על - - -

יעקב מרגי: סליחה, דועאא.

יעקב מרגי: אנחנו כבר בזמן של הדיון הבא.

<דועאא ג'זמאוי: לפחות תשמע בקולי.

יעקב מרגי: אני מתנצל מראש בפני כל מי שלא הספיק לדבר, אבל הדברים נאמרו, כמעט חזרו על עצמם.

יעקב מרגי: הוועדה רואה חשיבות רבה בשיפור שכרו ומעמדו של המורה.

יעקב מרגי: הוועדה מציינת בסיפוק רב את הנתונים שהובאו בפניה על עליית שכר המורים בעשור האחרון ומקווה שגם בהמשך מעמדו ושכרו של המורה ילכו וישתפרו.

יעקב מרגי: כמו כן, עלייה בביקוש למקצוע ההוראה.

יעקב מרגי: אני חושב שזה דבר שכולנו שאפנו לו, שוב תוך שימת דגש על כוח-אדם טוב, איכותי, מקצועי יותר למערכת.

יעקב מרגי: כולנו תקווה שהמגמות האלה ילכו וישתפרו.

יעקב מרגי: לא נעצור כאן, כי לעתים דברים טובים - - -

יפעת שאשא ביטון: צריך דיון מקביל על הכשרת מורים.

יעקב מרגי: דברים טובים אנחנו אלופים בלקלקל.

יעקב מרגי: נקווה שהמגמה הזאת תימשך.

סופה לנדבר: אם כל כך טוב, למה עשינו את הישיבה הזאת?

יעקב מרגי: סופה, שאלת שאלה, אני אענה לך.

יעקב מרגי: הכותרת על דוח הלמ"ס זעקה לשמים.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי בתחילת הדיון, הנכון היה לדבר על כל הפרמטרים שקשורים בהוראה.

יעקב מרגי: לקחנו נקודה מבודדת, ספציפית, שכר המורה ולא מעבר לזה, אבל הדברים נאמרים ביושר, צריך לומר אותם.

יעקב מרגי: את יודעת מה, סופה, גם אם נקיים דיון ונבין בסוף שזה לא כצעקתה, היושרה מחייבת אותנו לומר את זה.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.