ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 8, 2015-06-16 10:00

איתן כבל: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים עוד ישיבה של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: בוקר טוב למנהלת הוועדה, לחברותי וחברי חברי הכנסת, ליועץ, איתי עצמון, לרשמת הפרלמנטרית, לכל העובדים.

איתן כבל: יוצאים לדרך.

איתן כבל: נושא הגז נמצא על סדר-יומנו – אגדיר זאת כך, הוא אחד הנושאים המרכזיים ביותר שמעסיקים אותנו בימים אלה, וזה לא לחינם.

איתן כבל: התבטאתי לא מזמן שקרה לנו נס.

איתן כבל: וזה נס.

איתן כבל: והנס הזה צריך להיות קודם כל, בראש ובראשונה עבור אזרחי מדינת ישראל.

איתן כבל: שאזרחי מדינת ישראל ייהנו מהנס הזה.

איתן כבל: בסופו של עניין, אנחנו רוצים שכולם יהיו מרוצים וכולם ייהנו.

איתן כבל: אני לא באתי עכשיו לפתוח את נושא הגז, זה דיון נפרד שייעשה בזמן הקרוב.

איתן כבל: אני מניח שכל מי שנמצא פה בטח קרא או שמע שהודעתי לשר הכלכלה, עם העתק לראש הממשלה ולכל מי שצריך לדעת, בשם ועדת הכלכלה, כי בטרם תתקבל החלטה בקבינט סביב נושאים כאלה ואחרים – אנחנו לא יודעים מה זה, זה סודי כל כך שאנחנו כבר לא יודעים במה מדובר.

איתן כבל: בקבינט הביטחוני-מדיני, יש חובת היוועצות של השר הממונה עם ועדת הכלכלה בטרם תתקבל החלטה.

איתן כבל: אז צפו לדיון בימים הקרובים בזמן הקרוב היותר סביב העניין הזה, ושם כבר נרחיב ונעמיק בשאלות האלה.

איתן כבל: כוונתי שחברי ואני בוועדת הכלכלה, בראש ובראשונה, נעסוק בעניין הזה בצורה המעמיקה ביותר.

איתן כבל: במה שתלוי בי – אני אומר ופונה לחברותי ולחברי מהוועדה – העיסוק בזה לא יהיה של קואליציה-אופוזיציה, אלא יהיה עיסוק ענייני, מקצועי, רציני.

איתן כבל: אני מצפה שבסופו של עניין – בניואנס כזה או אחר – לוועדה תהיה עמדה אחידה סביב הנושא הדרמטי הזה.

איתן כבל: אני לא רוצה להשתמש בסופרלטיבים גדולים יותר מזה, אבל זה נושא דרמטי.

איתן כבל: הבוקר הזה אנחנו נדרשים לשאלת חיבור הגז אל המפעלים, אל הצרכנים, אל מי שאמור באותה שרשרת פעולה ליהנות מהנס הזה, ובדרך הזו להוזיל, או לאפשר למפעלים לחיות.

איתן כבל: עבור חלקם ממש מדובר – וכבר ראינו את זה בכמה מקומות – שאלה של חיים ומוות מהבחינה הזאת של הפעלת המפעל.

איתן כבל: וזה חלק מאותה שרשרת, או אותו דומינו, שאמורה לתת מענה מהרגע שמפעלים מתחברים, וצריך להשפיע על כל נושא התמחור במפעל, ומשם זה אמור להגיע לצרכן.

איתן כבל: נכון לרגע זה הנתונים שהוצגו בפני – אני חושב אני אעליב את המילה עלובים אם אני אגיד את המילה עלובים.

איתן כבל: זה פשוט מביך, מביש.

איתן כבל: עשרה מפעלים בלבד.

איתן כבל: עשרה מפעלים בלבד.

איתן כבל: עשרה – אתם מבינים את המספר?

איתן כבל: מתוך איזה מספר שצריך להיות?

איתן כבל: נדמה לי 1,000.

<לאה ורון: 1,000.

<לאה ורון: 4,000 מפעלים בסך הכול בתעשייה.

<לאה ורון: 1,000 יכולים לעבור הסבה ולהשתמש בגז טבעי.

איתן כבל: 1,000 שיכולים כבר לעבור להסבה.

איתן כבל: עשרה מפעלים בלבד מחוברים.

איתן כבל: ואנחנו כאן כדי לנסות ולהבין מדוע עשרה מפעלים – או רק עשרה מפעלים – מחוברים עד לרגע זה.

איתן כבל: אומר לכם כך, כפי שאנחנו נוהגים פה בוועדה, חברי ואני, שבסיום כל דיון יש החלטה לביצוע עם לוח זמנים – ואני לא מציע לאף אחד לא לעמוד בהתחייבויות או בהחלטות של הוועדה הזאת.

איתן כבל: אני אומר את זה כפתיח, אמירה, הנפת דגל, בעיקר בנושא הזה.

איתן כבל: בכל דיון אני אומר, מי שלא יכבד את הוועדה הזו, אנחנו נדע לא לכבד אותו בחזרה.

איתן כבל: ולכן אני בא בלב פתוח, בנפש חפצה, להקשיב, לשמוע.

איתן כבל: ואני מקווה גם שנצא עם החלטות ראויות.

איתן כבל: משפט אחרון, ברשותכם, כל מי שיתייחס, אני מבקש התייחסות עניינית, קצרה, שיודעת לתת מענה לשאלות ולתת מענה לדיון שמתקיים ברגע זה.

איתן כבל: מי כאן ממשרד התשתיות שיוכל להציג?

<לאה ורון: מי ממשרד התשתיות רוצה להציג?

איתן כבל: רק ברשות

איתן כבל: כם, תמיד שם ותפקיד לפרוטוקול בקול.

איתן כבל: אני מבקש בהצגת הדברים, לא להפריע לדובר.

איתן כבל: בבקשה אדוני.

איתן כבל: קונסטנטין, בבקשה.

<קונסטנטין בלוז: שלום, שמי קונסטנטין בלוז, אני סגן מנהל רשות הגז.

<קונסטנטין בלוז: אני אציג את התמונה הכללית של משק הגז הטבעי בשביל להבין את הפרופורציות ואת מה שקורה בו.

<קונסטנטין בלוז: אחרי זה אולי נעבור לנושאים הספציפיים של צרכנים אלו ואחרים.

<קונסטנטין בלוז: קודם כל, צריכת הגז הטבעית במדינת ישראל התחילה לפני כעשר שנים.

<קונסטנטין בלוז: כרגע אנחנו נמצאים במצב שהגז הטבעי מספק מחצית מייצור חשמל, וכל התעשייה הכבדה במדינת ישראל עברה כבר לגז הטבעי.

<קונסטנטין בלוז: כרגע אנחנו נמצאים במצב שכמעט שליש מכל צריכת האנרגיה מכל הסוגים במדינת ישראל מסופקת על-ידי הגז הטבעי.

<קונסטנטין בלוז: גם במונחים עולמיים, המעבר מאפס ב-2004 לשליש כיום, זו בסך הכול הצלחה לא קטנה.

<קונסטנטין בלוז: נפרסה מערכת הולכה - - -

רחל עזריה: זה למפעלים או שזו חברת חשמל?

<קונסטנטין בלוז: עוד פעם, אני חוזר, חוברו כל תחנות הכוח – גם של חברת החשמל, גם תחנות הכוח הפרטיות הגדולות, שכרגע הן שלוש, גם תחנות כוח פרטיות בינוניות, שזה חמש, ו-15 מפעלי תעשייה הגדולים ביותר.

<קריאה: אנחנו סוטים מהנושא.

<קריאה: מדובר פה על חיבור למפעלי התעשייה.

<קונסטנטין בלוז: שנייה, תן לי.

<קונסטנטין בלוז: אנחנו לא סוטים, אנחנו עוד לא הגענו לנושא.

<קונסטנטין בלוז: שנייה.

רחל עזריה: - - - זה מבלבל את הנתונים.

רחל עזריה: חברת חשמל לא רלוונטית.

איתן כבל: סליחה, חברת הכנסת רחל עזריה.

איתן כבל: אני מודה לכל העוזרים.

איתן כבל: אמנם יש לי ירידת שמיעה, אבל אני הבנתי בדיוק מה הוא אומר.

איתן כבל: יכולתי לקטוע אותו.

איתן כבל: אני מודה לאדוני על הרצון לסייע לי בניהול הדיון, אבל הוא ביקש להתחיל בקצרה – בקצרה, זו הכוונה, לתת טיפה – כי הוא רוצה להראות גם עשייה.

איתן כבל: למה להפריע לו?

איתן כבל: הוא רוצה להראות גם בצד הזה, אז אפשר להגיד – אני הבנתי בדיוק את המגמה.

איתן כבל: אוקיי?

איתן כבל: זה לא ימנע ממני לשאול אותו את השאלות לגבי הדיון, שזה החיבור.

איתן כבל: אז בבקשה, אני מבקש לא להפריע ולקחת בחשבון שגם אם אני לא נראה מבין, אני מבין.

איתן כבל: תודה.

<קונסטנטין בלוז: מערכת ההולכה היא בדרך כלל השלב הראשון שפתוח של כל רשת גז טבעי במדינה.

<קונסטנטין בלוז: במיוחד במדינה שאין לה היסטוריה של גז טבעי, למשל כמו בארצות-הברית, ששם התחילו מבארות קטנים ואחר-כך זה הפך למערכת גדולה.

<קונסטנטין בלוז: בישראל אנחנו התחלנו ממערכת ההולכה, היא נפרסה, והיום היא משרתת את כל הצרכנים הרלוונטיים לה.

<קונסטנטין בלוז: רשת חלוקה מתפתחת כשלב שני.

<קונסטנטין בלוז: צריך לזכור את לוחות הזמנים.

<קונסטנטין בלוז: השלב הראשון של מערכת ההולכה נפרס בתוך שבע או שמונה שנים.

<קונסטנטין בלוז: למעשה, ב-2012-2011 הסתיים החיבור של הצרכנים הרלוונטיים.

<קונסטנטין בלוז: רשת החלוקה היא יותר צעירה, והיא זאת שהולכת לחבר את אותם מפעלים שמדברים עליהם.

<קונסטנטין בלוז: אני רוצה מראש להגיד שההערכות של 1,000 מפעלים או 2,000 מפעלים הן לא הערכות שאנחנו כרשות הגז מכירים.

<קונסטנטין בלוז: אנחנו ערכנו שני סקרי פוטנציאל – אחד ב-2004, שני ב-2011.

<קונסטנטין בלוז: כרגע אנחנו רואים היגיון של בין 500-400 מפעלים.

<קונסטנטין בלוז: עוד פעם, לא כל מי שבאקסל ההסבה שלו היא חיובית באמת הולך לפרויקט הזה, כי הסבה זה פרויקט לא פשוט.

<קונסטנטין בלוז: זה יכול להשבית את המפעל לזמן מסוים, זה משבית את כוחות ההנהלה.

<קונסטנטין בלוז: בדרך כלל, מפעל שיש לו חיסכון של 5,000 או 10,000 שקל לחודש, לא נכנס לעולם הזה של החלוקה.

<קונסטנטין בלוז: איפה נמצא כרגע עולם החלוקה?

<קונסטנטין בלוז: אנחנו נתנו רישיונות ראשונים בסוף שנת 2009.

<קונסטנטין בלוז: רישיון של הולכה ורישיון נתיבי גז ניתן ב-2004.

<קונסטנטין בלוז: זאת אומרת, יש פער של חמש שנים ביניהם.

<קונסטנטין בלוז: היום אנחנו נמצאים במצב שיש לנו חמישה רישיונות חלוקה שכל אחד מהם בשלבים שונים של התפתחות.

<קונסטנטין בלוז: כרגע הושקעו בחלוקה כ-200 מיליון שקלים, ויש 110 צרכנים שחתמו על ההסכמים.

<קונסטנטין בלוז: זאת אומרת, הם נכנסו לעולם הגז הטבעי וכרגע גם חברות החלוקה מתכננות אליהם את הקווים והם עושים כרגע את ההסבה.

<קונסטנטין בלוז: זאת אומרת, אנחנו נמצאים לקראת אותה הפריצה של כמות משמעותית של צרכנים שיתחברו לרשת חלוקה.

<קונסטנטין בלוז: צריך להבין, יש איזשהו מדרג גם בתוך החלוקה.

<קונסטנטין בלוז: בהתחלה מתחברים צרכנים גדולים יותר כי אצלם החיסכון הוא גדול יותר, הם צורכים יותר דלק היום, ואז במעבר לגז הטבעי הם חוסכים יותר.

<קונסטנטין בלוז: אפשר לראות את זה אפילו בנתונים.

<קונסטנטין בלוז: מתוך אותם עשרה צרכנים שמחוברים כרגע, ועוד שניים-שלושה שכנראה יצרכו עד סוף השנה, אולי אפילו יותר, סך הצריכה שלהם הוא סדר גודל של שמינית מכל הצריכה של רשתות החלוקה בישראל.

<קונסטנטין בלוז: זאת אומרת, אלו הצרכנים הגדולים המשמעותיים של החלוקה, וכל הבאים בתור הם קטנים יותר.

<קונסטנטין בלוז: זאת אומרת, בסך הכמותי, כשאנחנו מסתכלים על המשק בכללותו, החיבור של אותם 100 צרכנים שכרגע כבר נכנסו לעולם הגז הטבעי יחסוך את מרב החיסכון המשקי בתחום התעשייה.

<קונסטנטין בלוז: עוד פעם, אנחנו רואים את ההתקדמות שהיא הרבה יותר טובה מאזור לאזור.

<קונסטנטין בלוז: בעלי רישיונות חלוקה שקיבלו אותם לפני שנתיים בצפון, יש להם כרגע אותו מספר צרכנים חתומים כמו לצרכנים בדרום ובנגב שהתחילו הרבה לפני.

<קונסטנטין בלוז: כי היום המערכות הסטטוטוריות מכירות יותר את התחום, הצרכנים מכירים יותר, ויש גם גז טבעי למכירה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: קונסטנטין, יש עוד משהו?

איתן כבל: עכשיו זה מעבר לכדרור.

איתן כבל: עד עכשיו אמרת - - -

טלי פלוסקוב: בסדר, הוא נתן לנו סקירה כללית, זה גם חשוב.

איתן כבל: היית בסדר גמור.

איתן כבל: היית עד עכשיו בסדר גמור.

איתן כבל: אלא אם כן יש לך עוד משהו חשוב מאוד לומר.

<קונסטנטין בלוז: לא, יהיה לי, אבל בינתיים - - -

איתן כבל: אתה דמות מרכזית סביב השולחן הזה.

<קונסטנטין בלוז: לא בדיוק, אבל - - -

איתן כבל: לא אמרתי שאתה יותר מזה שאתה הסגן שלו.

איתן כבל: התכוונתי שפה אתה הדמות הכי מרכזית מבחינת רשות המדינה, שאמור להציג בפנינו את הנתונים.

<קונסטנטין בלוז: בסופו של דבר, מה שאני טוען, שישנה התקדמות.

<קונסטנטין בלוז: ההתקדמות הזאת היא באמת מחודש לחודש.

איתן כבל: קונסטנטין, אני עוצר אותך פה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: אני רוצה עכשיו לשאול אותך כמה שאלות, ברשותך.

איתן כבל: קודם כל, אבקש, ברשותך, להבין אם אתה יודע – בכל מקרה, אנחנו מבקשים לדעת את זה, אם לא היום, אנחנו נבקש את זה בכתב, זה אחד הדברים שאנחנו צריכים לדעת – פערים גדולים מאוד בנתונים ביניכם לבין כל מיני גורמים כאלה ואחרים שעוסקים בתחום.

איתן כבל: אז יכול להיות שהם לא מבינים כלום, אבל אולי – בסופו של עניין, בין 1,000 ל-400, זה לא פער של מה בכך.

איתן כבל: אלה נתונים אחרים, זה מארצות אחרות.

איתן כבל: זה דבר אחד.

איתן כבל: דבר שני, זה בסדר לרכך את העניין, לומר יש מפעלים גדולים, יש מפעלים קטנים, והמפעלים הגדולים חשובים יותר, הם מקבלים את מקסימום הצריכה.

איתן כבל: אני רוצה לדעת ממך, ולא קיבלתי, לו"ז.

איתן כבל: האם אתה יודע לתת לי?

איתן כבל: יש לי עוד בקשה, מה שלא יודעים, אומרים לא יודעים.

איתן כבל: כדי שלא נמצא את עצמנו במצב שבו אנחנו הולכים על נתיב שאין לנו מושג בו ומקבלים נתונים לא נכונים.

איתן כבל: יש את כל הנתונים שקיבלנו.

איתן כבל: לשיטתך, 400 מפעלים שהם בעלי פוטנציאל לחיבור גז.

איתן כבל: יש כ-110 מפעלים שכבר קיבלו את האפשרות.

איתן כבל: אני אשתמש בשפה שלך, נכנסו לעולם הגז.

איתן כבל: יש שני גופים שאמרת שעוסקים כבר בחלוקה, קיבלו את הרישיונות.

<קונסטנטין בלוז: חמישה.

איתן כבל: חמישה, אני מתנצל.

איתן כבל: חמישה גופים שכבר עסוקים בחלוקה.

איתן כבל: אחרי ששמת לנו את המסד הזה, אמור לי בבקשה, לפרוטוקול, מתי להערכתך המסה הקריטית?

איתן כבל: לשיטתך, אם זה 400, לפחות 50% – מה הלו"ז שאתה יודע להגיד לי שהם כולם מחוברים ואין אתם שום בעיות?

<קונסטנטין בלוז: להערכתי, פריסת הקווים – ואגב היא נמצאת ברישיונות של החברות והם כולם נמצאים באינטרנט.

<קונסטנטין בלוז: אומנם לפעמים יש עדכונים, אבל הם נמצאים כולם באינטרנט.

<קונסטנטין בלוז: להערכתי, ההשלמה של הצרכנים שכרגע חתומים על חוזים, רובם בתוך שנתיים וחצי מהיום.

<קונסטנטין בלוז: יש כאלה שנמצאים באזורים מרוחקים מאוד - - -

איתן כבל: המרחקים בארץ זה עניין יחסי.

<קונסטנטין בלוז: זה סדר הגודל.

איתן כבל: גם סבתא שלי הייתה אומרת לי במוצאי-שבת כשהייתי נוסע לירושלים מראש-העין – עכשיו?

איתן כבל: זה לא כזה – אתה יודע.

<קונסטנטין בלוז: צריך להבין איזושהי מגמה.

<קונסטנטין בלוז: אין היום שום מניעה שעוד 200 צרכנים יחתמו על ההסכמים האלה.

<קונסטנטין בלוז: אין שום מניעה?

איתן כבל: אז מה המניעה?

<קונסטנטין בלוז: כרגע יש שתי מגבלות, אפילו שלוש מגבלות, מרכזיות בתחום הזה.

<קונסטנטין בלוז: גז טבעי הוא לא מוצר חיוני, צריך להבין.

<קונסטנטין בלוז: גז טבעי הוא אחד ממוצרי דלק, והוא מתחרה עם מוצרים אחרים שרובם תזקיקים.

<קונסטנטין בלוז: היום, בעקבות ירידת מחירי הנפט, צרכנים שצורכים מזוט, קשה יותר לשכנע אותם לעבור לגז טבעי.

איתן כבל: קונסטנטין, ברשותך.

<קונסטנטין בלוז: וזה מצב אמתי.

איתן כבל: קונסטנטין, סליחה.

תמר זנדברג: - - - גם במונחים של כסף.

תמר זנדברג: כי הרי מה אומרים?

תמר זנדברג: זה שזה ייקח זמן – אבל אמרו לנו חיסכון - - -

איתן כבל: קונסטנטין.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, אנחנו לא נצא מכאן, אני מתחייב, עד שכל אחד - - -

רחל עזריה: יעשה ונטילציה בעניין הזה כמו שצריך.

איתן כבל: קונסטנטין, אתה לא תיתן את התשובות שאתה רוצה, אלא שאנחנו מתכוונים אליהן.

איתן כבל: ברשותך, נתתי לך להתחיל בפתיחה לומר את מה שאתה רוצה, לכוון אותנו לתוך התהליך, אין לי בעיה עם זה.

איתן כבל: ברשותך, פה אנחנו מדברים עכשיו מספרים.

איתן כבל: חברי הוועדה והאנשים רוצים לדעת – בלי כדרורים.

איתן כבל: אתה יודע לתת לי את הנתונים?

איתן כבל: תגיד לי - - -

<קונסטנטין בלוז: כן.

איתן כבל: קונסטנטין, תקשיב.

איתן כבל: מה שאני מבקש לדעת זה לא מחירי הגז יורד, עולה, צריך לשלוח לו מכתב שכנוע.

איתן כבל: אני רוצה לדעת את הדבר הבא – אמרתי לך, ואני חוזר ואני אתן גם למי שירצה לשאול.

איתן כבל: פשוט מאוד, אני הולך לשיטתך, אני כבר לא רוצה לפתוח את הדיון.

איתן כבל: בטח יהיו חברים סביב השולחן שירצו להתייחס לזה, מהמפעלים או מכל מיני גורמים אחרים.

איתן כבל: 400 – נכון לרגע זה, עשרה מפעלים בלבד.

איתן כבל: לשיטתך, לא הלכתי לשיטת - - -

<לאה ורון: לשיטתו זה 110.

איתן כבל: לא, לא, לא.

איתן כבל: לשיטתו יש 110 שנכנסו לעולם, לא מחוברים.

איתן כבל: הוא אומר שהם נמצאים בתהליך כזה או אחר.

איתן כבל: חתמו על חוזים.

<קריאה: בעיצומה של ההסבה.

<לאה ורון: אני כתבתי את מה שהוא אמר – 110 צרכנים חתמו והתחברו לרשת - - -

איתן כבל: לא, לא, לא התחברו.

איתן כבל: לא, לא, לא.

<קריאה: חתמו על חוזים.

<קריאה: חתמו על חוזים.

<קריאה: חתמו, הם גם לא בתהליך.

מיקי רוזנטל: גם אם הם חתמו, אז מה?

איתן כבל: קונסטה, אתה רואה איך אני מגן עליך?

איתן כבל: 110 האלה, אמרת – חברים, יש לי הצעה לכל אלה.

איתן כבל: סליחה, אתה יכול להזמין אותם, המזנון פה פתוח.

איתן כבל: לא נפריע לך בשיחה.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לך – ואני מבקש, אני לא רוצה לחזור, אם אתה לא משיב לי על השאלות האלה, אני מתקדם הלאה, אין לי זמן לזה.

איתן כבל: 400 – עשרה מפעלים מחוברים.

איתן כבל: אתה אומר לי ש-110 מפעלים בפוטנציאל של שנתיים לפחות.

איתן כבל: זה מה שאתה אומר.

<קונסטנטין בלוז: כל ה-110, המסה הקריטית בפחות זמן.

<קונסטנטין בלוז: מתוכם הרוב זה בתקופה יותר - - -

איתן כבל: אוקיי, אני רוצה להבין למה רק 110.

איתן כבל: אני רוצה להבין למה שנתיים.

איתן כבל: אני לא רוצה לספר לך סיפור – הייתי בפורום הרצליה והיה שם מנהל של מפעל, אני לא זוכר מאיפה בדרום.

איתן כבל: איוב לא היה מוכן לקבל את מה שהם עוברים.

איתן כבל: איוב.

איתן כבל: הוויה-דולורוזה, זה מתגמד לעומת מה שהם עברו.

איתן כבל: זה פשוט להגדיר מחדש את החלמאות.

איתן כבל: ולכן אני מבקש לדעת את מה שאתה יודע להגיד לי, תגיד.

איתן כבל: אני אעשה סבב קודם כל לשאלות קצרות של חברי הכנסת, ואחר כך נמשיך כדי שנקבל תמונה רחבה, כדי שגם חברי הכנסת יוכלו להתייחס לזה בצורה מעמיקה יותר.

איתן כבל: בבקשה.

<קונסטנטין בלוז: כמה שאלות היו, אני אענה על כולן.

<קונסטנטין בלוז: אם אנחנו מדברים על פוטנציאל החיסכון – וזה לא חיסכון אמתי שיהיה, אלא פוטנציאל החיסכון – למשק, רק מהתעשייה הבינונית והקטנה, אנחנו מעריכים אותו בין חצי מיליארד שקל ל-600 מיליון שקל לשנה אחרי חיבור מלא של הצרכנים שאנחנו מזהים אותם.

<קונסטנטין בלוז: זה דבר אחד.

תמר זנדברג: לכל המשק?

<קונסטנטין בלוז: עוד פעם, צרכני תעשייה.

<קונסטנטין בלוז: צריך להבין, צרכני התעשייה הקטנים מהווים פחות מ-10% מצריכת הגז במשק.

<קונסטנטין בלוז: פחות מ-10%.

איילת נחמיאס ורבין: אבל להם זה דרמטי.

איילת נחמיאס ורבין: אתה מסתכל על זה מנקודת מבט משקית במקום להסתכל על זה מנקודת מבט של מפעל.

<קריאה: לא, הוא עונה לשאלה שלכם.

<קריאה: זה נכון שלעסק הקטן - - -

איילת נחמיאס ורבין: הכול עניין של פרספקטיבה.

מיקי רוזנטל: האם החיסכון הוא לכלל המשק או רק למפעלים האלה?

מיקי רוזנטל: זהו, למה מכל דבר עושים הרצאה?

מיקי רוזנטל: תענה לעניין.

<קונסטנטין בלוז: רגע, שנייה.

<קונסטנטין בלוז: אבל אתם לא מקשיבים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מקשיבים לך, והקשבנו יפה מאוד.

איתן כבל: אתה רואה מה קורה כשאתה לא עונה?

איתן כבל: אני נותן להם לתקוף.

<קונסטנטין בלוז: חיסכון של מפעל הוא חלק מחיסכון משקי, ומבחינתי זה אותו חיסכון משקי.

<קונסטנטין בלוז: צריך להבין, יש פוטנציאל של החיסכון המשקי, שזה החלפת דלקים.

<קונסטנטין בלוז: המשק מוציא כרגע X כסף על מזוט, סולר - - -

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: שלא נדבר על הזיהום ועל החצנת עלויות.

<קונסטנטין בלוז: - - ועל הגז הוא מוציא – כן, יש כל מיני יתרונות אחרים.

<קונסטנטין בלוז: מצד שני, ברמה של מפעל, מדוע עד עכשיו חתמו 110 ולא 400?

<קונסטנטין בלוז: ברמה של מפעל, הוא מסתכל על החיסכון שלו אחרת.

<קונסטנטין בלוז: הוא רוצה לראות את החיסכון שלו על-פני פרק זמן קצר יותר.

<קונסטנטין בלוז: הוא לא יודע אם הוא יחיה בעתיד, ולכן בפועל, אנחנו מדברים על פוטנציאל של צרכנים ולא על הצרכנים שעוברים באמת.

<קונסטנטין בלוז: - - -

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא יודע אם הוא יחיה בעתיד, בין היתר, כי הוא לא יוכל להתחבר מהר לגז, קונסטנטין, כי הכול לוקח זמן.

איילת נחמיאס ורבין: לא יעזור כלום.

<קונסטנטין בלוז: לא, הוא יכול.

<קונסטנטין בלוז: ואז השאלות למה זה לוקח זמן.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, זה חלק מהסיבה שהוא - - -

<קריאה: אנחנו נשמח להציג צעדים שצפויים לקצר את הזמן הזה ולהגיע - - - שדיבר עליה היושב-ראש.

איתן כבל: קונסטנטין, אני עוצר אותך פה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נציג האוצר, יש לך איזה משהו חשוב לומר לנו?

איתן כבל: שם לפרוטוקול.

<אמיר רשף: אני אשמח להציג.

<אמיר רשף: אמיר רשף, אגף תקציבים, משרד האוצר.

<אמיר רשף: אני אשמח להציג שורה של צעדים שגיבשו משרדי הממשלה הנוגעים בדבר כדי לקצר את אותה דרך ארוכה להזרמת גז למפעלים.

איתן כבל: אנחנו ניתן לך, אבל אמיר, אבל לפני, אני רוצה שקודם כל החברים כאן יתייחסו.

איתן כבל: ברשותך, אם אתה תדע לומר לנו גם למה עד עכשיו.

איתן כבל: אנחנו רגילים לדיונים האלה שמהיום והלאה יהיה בסדר.

איתן כבל: אפילו הילדה הקטנה שלי למדה את הפטנט הזה – מהיום אני אהיה בסדר.

איתן כבל: אני אומר את זה לך.

איתן כבל: אני גם ארצה להבין כדי שנדע להבין איך מתקנים.

<אמיר רשף: הצעדים המוצעים הם על בסיס - - -

איתן כבל: אמיר, אנחנו מכירים, ולא מאתמול, סביב השולחן הזה.

איתן כבל: תמר, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני חושבת שהדיון הזה צריך להתנהל גם בהקשר של המהירות ולמה לא וכל הדברים האלה, אבל אסור לו להיות מנותק מההקשר הכלכלי של כמה זה עולה.

תמר זנדברג: מפני שאנחנו מדברים כבר שנים כאן בכנסת, במיוחד בוועדה הזו, וגם בוועדות אחרות, לדורותיהן, על הפוטנציאל הכלכלי העצום של המעבר לגז.

איתן כבל: תמר, אני הרשיתי עכשיו שאלה.

תמר זנדברג: כן, זו שאלת הבהרה.

תמר זנדברג: זו לא התייחסות, זו שאלה.

תמר זנדברג: אני רק אומרת שמה שיונח בפנינו יהיה במונחי כלכלה.

תמר זנדברג: בשבוע שעבר היה דיון בוועדת כספים – לדעתי, אדוני, השתתפת בו לפני שמונית לוועדת הכלכלה, אני רוצה לברך אותך.

איתן כבל: נכון.

תמר זנדברג: היועצת המשפטית, עורכת הדין שגית אפיק, כתבה בהערת אגב:

תמר זנדברג: המעבר לשימוש בגז טבעי על-פני מקורות אנרגיה אחרים הניב למשק הישראלי בשנים 2013-2004 – משרד האוצר, אני מדברת גם אליך – חיסכון של כ-28 מיליארד ש"ח בשנים האלה.

תמר זנדברג: וכן תרם למשק, וכן תרם להפחתה משמעותית בפליטת מזהמים בזכות צמצום השימוש בסולר, מזוט ופחם.

תמר זנדברג: אני אומרת, כל דיון בשאלה כמה עובר, מתי עובר, צריך להיות מוצמד לדיון בשאלה כמה חסך עד עכשיו ומה פוטנציאל החיסכון, וגם אל מול פוטנציאל חיסכון אלטרנטיבי.

תמר זנדברג: כי הרי על מה אנחנו מדברים?

תמר זנדברג: על מחירי הגז שהם גבוהים.

תמר זנדברג: אז אם מחיר הגז הוא 6 דולר ליחידת אנרגיה, או 4.5 או 4 או 3, מה המשמעות של זה לכלל המשק?

תמר זנדברג: אז אם אפשר לכל דבר להתייחס – כמה כבר נחסך?

תמר זנדברג: מה פוטנציאל החיסכון במחיר הנוכחי?

תמר זנדברג: מה פוטנציאל החיסכון במחיר - - -

איתן כבל: תמר, תודה, העניין ברור.

איתן כבל: חבר הכנסת יעקב פרי, בבקשה.

יעקב פרי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב פרי: אני מודה ומתוודה שאני קצת פחות בקי.

יעקב פרי: קראתי בימים האחרונים אין ספור מסמכים.

יעקב פרי: אני מוכרח לומר שהמסמכים כמעט לא סותרים אחד את השני, אבל אף אחד לא נותן מענה.

יעקב פרי: כאשר אני הסתכלתי, ספרתי – היום, אם אני מפעל קטן ואני רוצה להתחבר לגז, אני צריך לעבור 28 רגולטורים.

יעקב פרי: זה פשוט לא מתקבל על הדעת.

יעקב פרי: זה לא מתקבל על הדעת.

דב חנין: לפני שאתה מגיע לרגולטורים, אתה צריך לעבור טייקון אחד.

דב חנין: זה החלק הבעייתי.

יעקב פרי: את מלאכת הטייקונים אני משאיר לך, חבר הכנסת חנין.

יעקב פרי: כפי שאתה הרשית לנו, אדוני היושב-ראש, אני אשאל רק שאלות.

יעקב פרי: יש לי הרבה שאלות, אני אעשה את זה קצר.

יעקב פרי: קודם כל, ראיתי את הנתונים.

יעקב פרי: התעשייה בישראל דועכת.

יעקב פרי: אני חושב שתפקידה של ועדת הכלכלה – כי חלק מהדיונים מתקיימים בוועדת הכספים וחלק בוועדת הכלכלה - - -

<לאה ורון: רק הדיונים שוועדת הכספים מוצאת לנכון לזמן שאינם בתחום ענייניה.

<לאה ורון: יש תקנון כנסת, הוא מגדיר בסעיף 100 מה הם - - -

איתן כבל: אני רוצה להבהיר שני דברים.

איתן כבל: א', פרי ביקש בוועדה הזאת לעסוק בעניין הזה.

איתן כבל: דבר שני, כל מה שהיה מותר לפני שנבחרתי – לא מוניתי, נבחרתי – נגמר.

איתן כבל: בעניין הזה, לקחו, משכו.

איתן כבל: אנחנו פה נילחם על כבודה של הוועדה.

איתן כבל: תודה.

יעקב פרי: שלושה דברים קצרים.

יעקב פרי: אחד, אני חושב שתפקידה של ועדת הכלכלה – ואני כמובן אתמוך בזה – שחברת החשמל, שרשות הגז, שמשרד האוצר – אני מניח שיש עוד גופים – שהחלטת מועצת הגז בנושא שבו ישנה בעיה – וצפויה לפי דעתי בעיה, אתם בקיאים בזה טוב יותר – בכמות הגז הנדרשת בעת משבר, שההחלטה של מועצת הגז – שלפי דעתי קיימת כזאת – באמת תקוים והחלוקה תהיה עם תעדוף למפעלים קטנים.

יעקב פרי: זה מישור אחד.

יעקב פרי: מישור שני, בכל מישור החקיקה, שאני לא מתכוון להיכנס אליו, אבל אני יודע שקיימות אין ספור הצעות חוק בנושא של גז, אני לא בטוח שישנה הצעת חוק שתעזור לקדם את זמן החיבור.

יעקב פרי: צריך להבין ממשרד האנרגיה, אדוני היושב-ראש – מועצת הגז הטבעי אמורה לפעול לקידום חיבור מפעלים לגז טבעי.

יעקב פרי: אני מבין שהקשיים שמערימים בפועל זה לא חס וחלילה שמישהו לא רוצה או שמישהו מחבל.

יעקב פרי: אבל קיים בלבול או אנדרלמוסיה - - -

איתן כבל: כן, אבל בשורה התחתונה זו חבלה.

איילת נחמיאס ורבין: הורדת ידיים.

איתן כבל: בשורה התחתונה.

יעקב פרי: בין משרד האנרגיה לבין משרד הכלכלה.

יעקב פרי: כאשר קראתי את המסמך של האוצר, אגף התקציבים, האוצר נותן אין ספור בעיות ואיך אפשר לפתור אותן, אבל בסוף, בקו התחתון, אין כמעט פתרון.

יעקב פרי: אני יודע שבאירופה לחבר מפעל לגז אורך שלושה חודשים, ופה במקרה הטוב והיעיל – שנתיים וחצי או שלוש.

יעקב פרי: נפלא מבינתי.

איתן כבל: בהולנד.

איתן כבל: שנתיים מול ארבעה חודשים.

איתן כבל: קראתי באיזשהו מקום.

יעקב פרי: הנושא האחרון שאני רוצה לדבר עליו הוא הנושא של התקן הישראלי.

יעקב פרי: הרי השאיפה היא שיהיה תקן ישראלי.

יעקב פרי: אבל עד שאין תקן ישראלי, יש אפשרות להשתמש בתקנים בינלאומיים.

יעקב פרי: תשתמשו בתקנים בינלאומיים, זו לא בושה.

יעקב פרי: זה מייעל, זה מזרז את העניין.

יעקב פרי: הלוקל-פטריוטיזם הוא חשוב מאוד מאוד, אבל לפי דעתי, פה הוא מעכב.

יעקב פרי: כמובן, דיוני המשך בוועדת הכלכלה.

יעקב פרי: אני מודה על אורך הרוח ועל הסבלנות.

איתן כבל: זה תמיד יש לי.

איתן כבל: חברת הכנסת איילת נחמיאס.

איתן כבל: אחריה – טלי פלוסקוב.

איילת נחמיאס ורבין: בוקר טוב לכולם.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להודות ליושב-ראש הפעיל שלנו – נכון יענקל'ה?

איילת נחמיאס ורבין: – שהוא נענה כל כך מהר לבקשות שלנו בדיונים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, איתן.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר, ברשותכם, טוב שהסבת את תשומת ליבי.

איתן כבל: אני יכול להגיד שאיילת הגישה בקשה לדיון מהיר.

איתן כבל: כיוון שהנושא עלה ממילא על סדר-יומה של הוועדה, לא אישרו לה, ואני נותן לך את הקרדיט על העניין הזה.

איתן כבל: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך, יקירי.

דב חנין: איילת וח"כים נוספים.

איתן כבל: ודאי.

איתן כבל: אל תדאג, אני יודע תמיד מי עוד מגיש.

איילת נחמיאס ורבין: כן, נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה לומר משהו.

איילת נחמיאס ורבין: באופן שבו אתה הצגת את הדברים, קונסטנטין, אני רוצה להסביר לך משהו.

איילת נחמיאס ורבין: כשאתה מדבר על מפעל בינוני בגודלו, שנניח ששטחו נאמד ב-3,500 מטר, הוא מעסיק בערך 120-100 עובדים, והוא משלם 130,000 שקלים בחודש לחברת החשמל, חיסכון של 10,000, 12,000 שקל לחודש בצריכת החשמל הוא חיסכון דרמטי.

איילת נחמיאס ורבין: הוא חיסכון דרמטי למפעל, הוא חיסכון דרמטי לצרכן הסופי.

איילת נחמיאס ורבין: מה מדהים?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים שיש צורך – הרי זה תלוי מה מייצרים.

איילת נחמיאס ורבין: פה סתם לקחתי דוגמה, פלסטיקה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים שהמפעלים שהם צרכנים כבדים היו חייבים להתחבר כי אחרת הם היו קורסים.

איילת נחמיאס ורבין: פשוט היו קורסים.

איילת נחמיאס ורבין: אם מדובר בנייר, מדובר בכימיה.

איילת נחמיאס ורבין: הם פשוט לא היו שורדים את המהלך הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים להבין שכשאנחנו אומרים שמבחינת החיסכון המשקי – זה לא נכון, זו צורת הצגה לא נכונה ובסופו של דבר, הצרכן הסופי כשהמפעלים – ואתה יודע מה?

איילת נחמיאס ורבין: אני אפילו לא מתווכחת אתך אם זה 1,000 מפעלים כמו שהציג היושב-ראש מהנתונים שיש בפנינו, או 400 או 500 מפעלים כמו שאתה טוען, בשורה התחתונה זה ברור לגמרי המשק כולו והצרכן הסופי ייהנו מהדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אחד הדברים הכי בעייתיים – חבר הכנסת כבל, אני חושבת שכל אחד מאתנו מכיר את זה – זה חוסר ההתייחסות לפרויקטים מהסוג הזה כאל פרויקט לאומי.

איילת נחמיאס ורבין: אין תחושת דחיפות, אין תחושת עדיפות, וסליחה, ידידי דב חנין, אני שמה לשנייה אחת את עניין הטייקון בצד ולרגע מעבירה אותנו לעולם שכולו טוב, בואו נתעלם מזה.

איילת נחמיאס ורבין: אין תחושת דחיפות במדינה ואין תחושת דחיפות של הרשויות.

תמר זנדברג: אולי זה בגלל שהמחיר גבוה מדי ואז - - -

איילת נחמיאס ורבין: ומה שאמר יענקל'ה פרי על הנושא של כמות הרגולטורים, אם הרגולטורים האלה לא פועלים ביחד, המפעלים לא מחוברים ולוקח הרבה מאוד זמן.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להבין מעבר לזה שחיבור - - -

תמר זנדברג: אולי הם צריכים לפעול מול הטייקון לחבר את הציבור.

איילת נחמיאס ורבין: הם צריכים לפעול גם וגם, הם צריכים לפתור את שתי הבעיות בשני הפנים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל בסופו של דבר, לא יעזור כלום, זה נובע מחוסר התייחסות לעניין הזה כאל פרויקט לאומי.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להבין שיש אפקט פרפר לדברים האלה, זה מעבר לחיסכון הנקודתי שאני הצגתי של מפעל, שלא משנה איפה הוא נמצא.

איילת נחמיאס ורבין: יש אפקט פרפר לדברים האלה, ואנחנו חייבים להבין את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אחת הבעיות הנוספות, מעבר לזה שזה חייב להיות פרויקט לאומי ובסדר עדיפות גבוה מאוד, חבר הכנסת כבל, יש כל מיני חסמים שאפשר לטפל בהם.

איילת נחמיאס ורבין: הכול קשור, אגב, לאותו עניין, לאותה תחושב של דחיפות.

איילת נחמיאס ורבין: למשל, נושא של בניית המתקנים.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיע לוועדות המקומיות.

איילת נחמיאס ורבין: לוועדות המקומיות לוקח הרבה מאוד זמן לאשר את התהליך הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת לדבר במונחים של פטורים גורפים, גם לא לדברים כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני נזהרת מאוד כי אני נזהרת גם בנושאים של סביבה, ואני נזהרת גם בנושאים של תכנון.

איילת נחמיאס ורבין: אבל חייבים להיות ערניים, וכל גורמי התכנון בישראל חייבים להתגייס לתוך המהלך הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהוועדה חייבת לצאת בקריאה שאם הפרויקט הזה לא יהפוך לפרויקט לאומי עכשיו – ואני מדברת אתכם לא רק על המפעלים הגדולים, אלא על הבינוניים והקטנים, שם נמצא יוקר המחייה האמתי – אנחנו פשוט לא נצליח להגיע למצב שמשהו משתנה כאן.

איילת נחמיאס ורבין: להגיד זה מוצר חיוני – אני מבינה שזו הגדרה חוקית משפטית וזו התפלפלות, ולזה היושב-ראש שלי היה קורא כדרור.

איילת נחמיאס ורבין: זה מוצר חיוני, נקודה.

איתן כבל: תודה איילת.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר לך – ואנחנו נגיע לשלב הזה – של כל אותם חסמים.

איתן כבל: אני ארצה שתהיה התייחסות, ועוד איך.

איתן כבל: להגיד חסמים ולעבור את העניין הזה כאילו – זה אחד הסיפורים המרכזיים, שהמדינה היא החסם המרכזי.

איתן כבל: בסוף, אף ועדת תכנון, אף יושב-ראש ועדה הוא לא ייבוא אישי.

איתן כבל: בסוף כל הרפורמות והקשקושים האלה שמדברים עליהם, זו המדינה.

איתן כבל: ריב בין משרד למשרד.

איילת נחמיאס ורבין: ממש.

איילת נחמיאס ורבין: לזה אתה קורא כדרור.

איתן כבל: בתודעה הציבורית יש מי שמנסה להעלות כאילו מי שחוסם את התהליך הם כל אלה שנאבקים אל מול - - -

מיקי רוזנטל: שרוצים תחרות בשוק הזה.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: אלה שרוצים תחרות.

איתן כבל: וזה לא נכון, ואין שום קשר בין הדברים.

איתן כבל: טלי פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שאנחנו עדיין נמצאים בשלב של השאלות.

איתן כבל: אם את רוצה לתת התייחסות, אז אני ארצה, ברשותך - - -

טלי פלוסקוב: כן.

רחל עזריה: אז אני רוצה לשאול כמה שאלות קצרות.

איתן כבל: רק שאלות.

רחל עזריה: רציתי לשאול שלוש שאלות.

רחל עזריה: אחת, כמה זמן ייקח לחבר את אזור ירושלים.

רחל עזריה: האם גם אזור ירושלים נמצא בהגדרה של שנתיים?

רחל עזריה: מפעלים באזור ירושלים.

רחל עזריה: זו שאלה ראשונה.

רחל עזריה: הדבר השני, אתה דיברת על זה שפחות משתלם לעבור ממזוט.

רחל עזריה: האם אתה יכול לומר לנו מה צריך להיות מחיר הגז כדי שכן ישתלם לעבור ממזוט?

רחל עזריה: זו השאלה השנייה.

רחל עזריה: יש לנו אינטרס כמדינה להפסיק את השימוש במזוט בגלל הזיהום והמחירים הרפואיים הבריאותיים הגבוהים שאנחנו משלמים.

רחל עזריה: השאלה השלישית, אני אספר לך משהו שאני הבנתי על העניין של רתכים ומפקחים על רתכים.

רחל עזריה: זה חלק מהוויה-דולורוזה.

רחל עזריה: יש הרבה מאוד תקנות מחמירות מאוד שצריך כדי להשתמש בגז.

רחל עזריה: האמת היא שאני שואלת אותך שאלה קצת פתוחה, האם אתה יכול לתת לנו רשימה של שיפורים שאפשר לעשות בהליכים של קבלת האישורים וגם של האישורים עצמם כדי להוזיל את העלויות?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה שלא פתאום נמצא את עצמנו הולכים לרוחב.

איתן כבל: אני אתן לך, אייל חנקין, מנכ"ל "סופרגז".

איתן כבל: אתם רשמתם את השאלות שנשאלו כאן.

איתן כבל: יש לי בקשה, להיות מאוד חדים.

איתן כבל: בבקשה, בקצרה.

<אייל חנקין: כמה דברים.

<אייל חנקין: אחד, שאלת על לו"ז.

איתן כבל: תציג את עצמך, מה אתה עושה כאן באולם.

<אייל חנקין: בסדר גמור.

<אייל חנקין: אני באתי כמנכ"ל "סופרגז", אבל אני יושב פה גם כאזרח.

<אייל חנקין: אגב, אתי יושבים 600,000 בתי אב.

<אייל חנקין: אל תדבר איתי על כמויות של גז, 600,000 בתי אב שעובדים במפעלים האלה שמחכים ל-10% גז.

<אייל חנקין: הם ייסגרו או ייפתחו לפי הגז הזה.

<אייל חנקין: "מגבות ערד" – תרשום, המדינה סגרה אותם.

<אייל חנקין: אני אומר לך גם ש"פרי גליל" – 4.5 מיליון שמתווכחים עליהם, זה החיסכון השנתי שלו במעבר לגז טבעי עד שהוא ימות.

מיקי רוזנטל: והמפעל לצביעת בתים בשדרות.

<אייל חנקין: יושבים פה 600,000 בתי אב ומפעלים שמחכים לגז טבעי.

<אייל חנקין: אגב, אני ספרתי 2,000, ואני בתעשייה.

איתן כבל: גם בנתונים שלנו יש 2,000.

איתן כבל: אני אתן לך להציג.

יעקב פרי: כמה אמרת, 600,000 מפעלים?

<אייל חנקין: 600,000 בתי אב שעובדים במפעלים.

<אייל חנקין: 600,000 בתי אב.

<אייל חנקין: אגב, אבטלה, קודם נטפל בה, אחר-כך תל"ג וכל מיני דברים.

<אייל חנקין: 600,000 בתי אב מחכים לגז הזה.

<אייל חנקין: שתיים, מה אנחנו עושים?

<אייל חנקין: מתוך חמשת הרישיונות יש לנו שני רישיונות.

<אייל חנקין: בין אשדוד לחיפה – גס – ומזרחה, אנחנו עושים את הפריסה של רשת החלוקה.

<אייל חנקין: אני הקבלן של קוסטה.

<אייל חנקין: הדבר השלישי הוא שאנחנו גם מסבים מפעלים ומשווקים להם גז טבעי.

<אייל חנקין: זו תעודת הזהות שלי.

<אייל חנקין: עכשיו אני אומר כמה דברים.

<אייל חנקין: אחד, רק למקד את הדיון – מי אני שאני אמקד לך את הדיון, אבל ברשותך – יש טייקונים, יש צינורות ויש כל מיני דברים.

<אייל חנקין: כשחבית הנפט היא על 140 דולר, מזוט ליחידת MBTU , לא משנה, עולה 18 דולר.

<אייל חנקין: גז טבעי עולה 7.

<אייל חנקין: התווכחו עם הטייקונים אם זה 7 או 6 – זה לא מעניין את המפעל 7 או 6 עכשיו.

<אייל חנקין: הוא צריך את הגז אצלו.

<אייל חנקין: הגז בינתיים בים.

<אייל חנקין: שתיים, הצינור זו בעיה, אבל אם אין לו אספקה של 90% או 110% – לא על זה אנחנו מדברים.

<אייל חנקין: כרגע יש פה אביון שצריך למחר אוכל ולא בעוד חמש שנים אם יתחברו או לא יתחברו.

<אייל חנקין: שלוש, אנחנו קיבלנו רישיון ב-2009 באזור המרכז, זה הרישיון הראשון.

<אייל חנקין: תשאל כמה מפעלים עד היום חוברו?

<אייל חנקין: אגב, המפעל הראשון, היינו צריכים לרוץ אליו 600 מטר - - -

איתן כבל: כמה זמן?

<אייל חנקין: המפעל הזה לא חובר עד היום.

איתן כבל: אני רוצה שתתאר את הסיפור בדרך - - -

רחל עזריה: לא אתם אמורים לחבר?

<אייל חנקין: אני אמור לחבר, ואני מיד אסביר לך למה המפעל הזה לא מחובר.

<אייל חנקין: אני רוצה להציג את הבעיה, ואני באתי לפה גם עם פתרונות.

<אייל חנקין: המפעל הזה לא חובר, ואני לא יודע מתי הוא יחובר.

<אייל חנקין: שואלים אותי בדירקטוריון מתי אתה מחבר?

<אייל חנקין: אני לא יודע, וכאלה יש לי מאות.

<אייל חנקין: אני אסביר, אני אתן דוגמה על מפעל ליד, שקוראים לו "תנובה".

<אייל חנקין: הייתה מחאת הקוטג', נכון?

<אייל חנקין: הוא בטח עושה קוטג'.

<אייל חנקין: אגב, כשעוברים לגז טבעי, מעבר לזה שברחובות מקבלים אוויר נקי, גם מחיר הקוטג' יכול לרדת.

<אייל חנקין: בואו נדבר רגע על הקוטג'.

<אייל חנקין: אנחנו לרחובות לא מצליחים להכניס צינור.

<אייל חנקין: תשאל למה?

<אייל חנקין: כי צריך לתאם עם מע"צ ועם רכבת ישראל ועם "מקורות".

יעקב פרי: זו לא בעיה של המפעל, זו בעיה של הפריסה.

<אייל חנקין: זו בעיה של הפריסה.

<אייל חנקין: אחר-כך אני אעבור למפעל.

<אייל חנקין: המקטע הזה – בכלל, גז טבעי - - - ל - - - יש שני מקטעים, אחד הצינור ואחד הסבת המפעל.

<אייל חנקין: אני מדבר עכשיו על הצינור.

<אייל חנקין: הצינור לא יכול להגיע למפעל – שש שנים אנחנו מנסים להיכנס לרחובות.

<אייל חנקין: אגב, רחובות היא העיר היחידה בעולם – כי בפרנקפורט, בניו-יורק ובמוסקבה יש ביוב, יש מים, יש גז.

<אייל חנקין: ברחובות אין, זו עיר מיוחדת, זו עיר קדושה.

<אייל חנקין: אז מי ששואל פה על ירושלים, תרשמי לך, עשר שנים לא יהיה בירושלים גז.

<אייל חנקין: עשר.

<אייל חנקין: Read my lips.

<אייל חנקין: עשר שנים לא יהיה שם גז, לא יגיע גז לירושלים, תרשמי את זה.

<אייל חנקין: למה זה קורה?

<אייל חנקין: כי אחרי שעשינו את כל תאומי התשתיות – הרכבת, "מקורות" וכולם – אנחנו אויבי העם.

<אייל חנקין: באנו אליהם, אנחנו beggars.

<אייל חנקין: אחר-כך גם מצאנו שם אדמה של מישהו שעכשיו רוצה מאתנו מיליון דולר על כל מטר.

<אייל חנקין: שילמנו לו.

יעקב פרי: רק תגיד לנו מהי הסיבה.

רחל עזריה: אבל תפקידך לדאוג שזה יסתדר.

רחל עזריה: יש פה משהו שהוא - - -

<אייל חנקין: רגע, אני אומר, בסופו של - - -

איתן כבל: אייל, תן לי לעצור אותך.

<אייל חנקין: אני מציג את הבעיה.

טלי פלוסקוב: לא, אבל אנחנו לא מוכנים לקבל את הקביעות שלך.

<אייל חנקין: מה לעשות שאני - - -

טלי פלוסקוב: מה זה לא יהיה?

איתן כבל: רגע, רגע.

איתן כבל: טלי, סליחה.

איתן כבל: סוף-סוף מישהו מציג פה את הדברים כהווייתם, לזה כיוונו את הדיון קודם כל.

איתן כבל: מה שאני מבקש, אתה מדבר בהתרגשות ושומעים, זה ניכר, זה בא מדם לבך.

איתן כבל: אבל ברשותך, בוא לא נשכח, אני רוצה שתיתן לנו את הסיפור.

איתן כבל: בסוף אנחנו רוצים לצאת מכאן – שתיתן לנו את סיפור הדרך כפי שאתה חווה אותו ביום יום.

איתן כבל: אנחנו לא רוצים לעסוק פה עכשיו בכל ענייני הגז – חברים, שימו את הכול עכשיו בצד.

איתן כבל: אני רוצה לדעת את סיפור ה-600 מטר.

איתן כבל: שתיתן לנו פה, לחברי הכנסת, למי שצופה בנו, מה בדיוק מבחינתך, איזו ויה-דולורוזה אתה חווה כדי שאם בכלל יהיה לך חיבור.

איתן כבל: אבל בבקשה, ממוקד מאוד.

<אייל חנקין: מאה אחוז.

<אייל חנקין: סטטוטורית, הבעיה העיקרית שלי היא תיאום תשתיות.

<אייל חנקין: אחד אמרתי.

<אייל חנקין: עם כל העולם – ויש לי עם כל העולם לתאם תשתיות, זה אחד.

<אייל חנקין: שתיים, יש דירקטיבות שלאורך הזמן, בשש השנים האלה, כל הזמן משתנות, אני צריך כל הזמן לעמוד בהן.

<אייל חנקין: שלוש, אין מבוגר אחראי, אמרו את זה.

<אייל חנקין: עכשיו הפתרון שלי - - -

איתן כבל: היועץ המשפטי שואל מהן הדירקטיבות האלה.

<אייל חנקין: הדירקטיבות האלה הן דירקטיבות של רשות הגז.

<אייל חנקין: יושב פה הממונה על הבטיחות והמהנדס הראשי.

<אייל חנקין: במהלך הדרך בשש השנים יש כל מיני שינויים בדירקטיבות, וזה - - -

יעקב פרי: מצאנו את האשם.

<אייל חנקין: לא, הוא לא אשם.

<אייל חנקין: אני לא אומר שהוא אשם.

<לאה ורון: הדירקטיבות זה לא באירופה?

<אייל חנקין: הדירקטיבות יוצאות כאן.

<אייל חנקין: זו הבעיה.

<אייל חנקין: אני מספר את הבעיה, אני רוצה לתת את הפתרון.

<אייל חנקין: אני רוצה לתת גם את הפתרון, ברשותך.

<אייל חנקין: אגב, אני רק אספר עוד דבר אחד.

<אייל חנקין: אחרי שש שנים על הכלום מטרים האלה שהגענו למפעל וקיבלנו את כל ההיתרים, עכשיו קיבלנו גם תביעה מעיריית רחובות, אנחנו הולכים אתה לבית משפט.

<אייל חנקין: היא לא מוכנה לתת לנו היתרי חפירה.

<אייל חנקין: רק שתבין את הצחוק העצוב הזה.

<אייל חנקין: עכשיו אני מספר מה אני חושב.

<אייל חנקין: ברמת הצינור, צריך שבוועדה מחוזית הם יתאמו את התשתיות עם כל הגורמים – רובם ממשלתיים, אגב – ולא יהיה גוף פרטי שעכשיו זו הבעיה שלו וזו לא בעיה של המדינה, והוא יצטרך להיאבק בכל הגופים האלה, כי לא משנה מי הגוף הפרטי הזה, הוא לא יצליח להביא צינור.

חיים ילין: אתה דורש מהפכה במדינת ישראל.

<אייל חנקין: אני אומר לך שאם לא תהיה מהפכה - - -

חיים ילין: קשה יותר לעשות את מה שאתה מבקש מאשר להביא - - -

מיקי רוזנטל: אבל המדינה עשתה הפרטה, היא נתנה לך את הזיכיון - - -

<אייל חנקין: היא נתנה, אבל היא לא נתנה לי את הכוח, מה לעשות?

<קריאה: העבירו כבר תיקון בחוק - - -

מיקי רוזנטל: - - -

רחל עזריה: נכון - - -

מיקי רוזנטל: בשביל מה אתה מקבל כסף?

רחל עזריה: יש פה משהו לא הגיוני.

<אייל חנקין: אני לא מקבל כסף, אני רק מוציא.

<אייל חנקין: יש לי הודעה בשבילך, אני מוציא מאות מיליונים.

מיקי רוזנטל: - - -

<אייל חנקין: לא, אני לא אקבל כבר.

<אייל חנקין: אם אתה רוצה, אני אמכור לך את הפרויקט הזה ותיקח אותו.

רחל עזריה: אתה אמור לחבר בצפון, אתה אמור להקים את הרשת של הגז בצפון למפעלים, נכון?

<אייל חנקין: נכון.

רחל עזריה: אתה לא מצליח לעשות את זה.

<אייל חנקין: נכון.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: מי משלם לך על זה, קודם כל?

<אייל חנקין: אני משלם מעצמי, מהכסף שלי.

<אייל חנקין: אני מוציא מהכיס בכל בוקר.

רחל עזריה: רגע, אם אתה לא מצליח להתקדם, אז אולי תעזוב את זה?

רחל עזריה: יש פה - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: יש לרחל עזריה איזה רעיון והיא רוצה להגיד אותו.

רחל עזריה: שאלה קוראים לזה.

רחל עזריה: יש לי שאלה.

רחל עזריה: יש לך שני תפקידים.

רחל עזריה: יש את הכובע שבו אתה מוכר גז דחוס, נכון?

רחל עזריה: יש את העניין - - -

<אייל חנקין: - - -

רחל עזריה: אמרנו שאלה, נכון?

רחל עזריה: אני רוצה לשאול מה הקשר בין שני התפקידים האלה.

רחל עזריה: מצד אחד, אתה אמור לחבר את החברות ואת המפעלים, ומצד שני, אתה מוכר סוג של מוצר שיכול להיות שנמצא בתחרות עם - - -

<אייל חנקין: יפה, הנה, את לא מבינה את התחום, אז את שואלת שאלות לא לעניין.

רחל עזריה: אני מבקשת שתנסח את זה מחדש.

איתן כבל: רגע.

איתן כבל: רחל.

איתן כבל: אייל.

<אייל חנקין: ברחובות אין גז דחוס.

איתן כבל: אייל.

איתן כבל: אייל.

איתן כבל: סליחה, אני מבקש, נתנו לך, אני נותן לך, אנחנו מנסים להבין את העניין.

איתן כבל: מה שאני מנסה להגיד, לשונך – אנחנו מכבדים אותך, אז אני מבקש קודם כל התנצלות לפרוטוקול.

<אייל חנקין: אני מתנצל לפרוטוקול.

איתן כבל: תודה.

רחל עזריה: תודה.

<אייל חנקין: אני ממשיך.

<אייל חנקין: גז דחוס עד היום הציל את "פיניציה" והולך להציל הרבה מפעלים, לא קשור לרשת.

<אייל חנקין: לא קשור לרשת.

<אייל חנקין: זה פתרון עד שתגיע הרשת.

<אייל חנקין: פתרון שמזל שיש אותו.

<אייל חנקין: גס דחוס הולך לחבר השנה 15 מפעלים.

<אייל חנקין: 15.

<אייל חנקין: ב-2006 יצא המכרז הראשון, אגב.

<אייל חנקין: בעשר השנים האחרונות טוענים שהתחברו עשרה, אני מכיר שבעה.

<אייל חנקין: זה גז דחוס, ונעזוב אותו.

<אייל חנקין: אני רוצה לדבר עוד פעם על מה עוצר את הציבור.

מיקי רוזנטל: רגע, סליחה.

מיקי רוזנטל: יש פה לכאורה, לפחות על פניו, איזשהו ניגוד עניינים.

מיקי רוזנטל: אם לא יהיו צינורות ואנשים ייקנו גז דחוס, יכול להיות שלך זה כדאי.

מיקי רוזנטל: למדינה בטח לא, אבל לך אולי זה כדאי.

<אייל חנקין: מאה אחוז.

<אייל חנקין: ברשותך, א', זו סוגיה אחרת.

מיקי רוזנטל: בסדר, אבל על פניו יש - - -

<אייל חנקין: מבחינתי, קח את הרישיון שלי, זה בסדר גמור.

מיקי רוזנטל: לא, אני לא רוצה.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שיש לך כוונת זדון.

מיקי רוזנטל: אני שואל אותך שאלות.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא בעימות, אנחנו כולנו מנסים למצוא פה פתרונות.

<אייל חנקין: אז תן לי לדבר על הציבור בבקשה.

<אייל חנקין: אתה רוצה לדבר אחר-כך על הקונפליקט הזה – אגב, רשות הגז פתרה אותו, אבל זה קונפליקט, והיא פתרה אותו.

<אייל חנקין: אגב, הקונפליקט הזה בא מתוך זה שהבנו שיש בעיה - - -

מיקי רוזנטל: אז היא לא דיברה שטויות, יש קונפליקט.

מיקי רוזנטל: עכשיו תמשיך לעניין שלך.

<אייל חנקין: אבל זה לא קשור - - -

מיקי רוזנטל: תודה רבה, הוצאנו הודעה, עכשיו אתה יכול - - -

איתן כבל: חברים - - -

מיקי רוזנטל: מה הפתרון שלו?

מיקי רוזנטל: אני רוצה לשמוע.

מיקי רוזנטל: יש לו פתרון מצוין.

איתן כבל: סליחה, סליחה.

מיקי רוזנטל: הוא אומר בואו נצמצם את הבירוקרטיה במדינת ישראל.

איתן כבל: חברים, סליחה.

איתן כבל: מיקי.

מיקי רוזנטל: מי בעד חיסול הבירוקרטיה?

איתן כבל: מיקי, תודה.

איתן כבל: עכשיו אני אומר לך על מה לענות, לא על השאלות שלהם.

איתן כבל: ברשותכם, התרגשות יתר חווינו פה שגרמה לנו לצאת מהדיון.

איתן כבל: כשאני נותן לפעמים לדבר ואני מכבד, אז אנא.

איתן כבל: כל אחד סביב השולחן הזה צודק במאה אחוז לשיטתו.

איתן כבל: אני מבקש עכשיו את השאלות הפשוטות, לא את כל הסיפורים, לא את כל הקונפליקטים.

איתן כבל: מה אני רוצה?

איתן כבל: הדיון הוא סביב העובדה שנכון לרגע זה עשרה מפעלים בלבד מחוברים.

איתן כבל: זה הכול, זה הדיון.

איתן כבל: שתיים, אני לא רוצה את כל הסיפורים.

איתן כבל: אמרתי, יתקיים דיון אחר שאנחנו נקיים בזמן הקרוב על-פי הפררוגטיבה שניתנה לנו כוועדה.

איתן כבל: מה שאני מבקש, התחלת לדבר לעניין ואחר-כך נכנסת למקומות שמבחינתי הם לא לעניין.

איתן כבל: אני רוצה לדעת את הדבר הפשוט – למה רק עשרה מפעלים, למען השם, מחוברים?

איתן כבל: ולא את כל הסיפורים מסביב.

איתן כבל: עכשיו אתה תקשיב לי, מה שאני מנסה לומר, לשיטתך, כספק, כעוסק בחלוקה, אני רוצה לדעת את סיפור הדרך שלך, לא את כל הדברים מסביב.

איתן כבל: פשוט מאוד, קיבלת רישיון, אתה צריך לחבר בתחום של האזור שקיבלת עליו את הרישיון, ואתה יוצא לדרך בבוקר.

איתן כבל: הדירקטוריון התכנס, עכשיו אתה צריך לכנס את כל צוות העובדים שלך ולתת להם go.

איתן כבל: להתחיל לפעול לחבר מפעלים.

איתן כבל: יש מפעל X שאמרת שצריך את 600 המטרים האלה.

איתן כבל: כל הסיפור שאני רוצה לפרוטוקול הוא סיפור הדרך של החיבור.

איתן כבל: דהיינו, קיבלתי ביום זה וזה, חלפו להן ארבע שנים.

איתן כבל: מי שעצר אותי עד לרגע זה – זה לא משנה.

איתן כבל: אני לא רוצה להביע שום עמדה.

איתן כבל: אתה תסתכל עלי, שום שריר בפני לא יזוז.

איתן כבל: אני לא נכנס עכשיו – אני בעדך, אני נגדך, אני אוהב את מה שאתה עושה, לא אוהב את מה שאתה עושה.

איתן כבל: כל מה שאני מבקש סביב השולחן הזה, למען השם, להבין נתונים יבשים.

איתן כבל: אפשר בבקשה לתת לי את הנתונים היבשים הבסיסיים, ולא כל אחד את הסיפור שלו, שמכדרר אותי?

איתן כבל: אני אתן.

איתן כבל: אני נותן לך בקצרה לומר לי את סיפור הדרך של 600 המטרים האלה, אחר-כך נמשיך לקבל – אני לא רוצה הרצאות.

<אייל חנקין: בשני בולטים אני אומר לך למה 600 המטרים האלה לא קורים.

<אייל חנקין: קרו כבר, אבל הם לא קורים.

<אייל חנקין: אחד, יש בעיה של תיאום תשתיות, שלבעל הרישיון אין שום יכולת לאשר אותן בזמן ובקצב שהמדינה והוא רוצים.

<אייל חנקין: זה אחד.

<אייל חנקין: אני חושב שאת הקונפליקט הזה בית המשפט - - - לפתור את בעיות הרגולציה.

<אייל חנקין: מי שצריך להיות אקטיבי ולא פאסיבי זו הוועדה המחוזית.

<אייל חנקין: שתיים, סלח לי על הפרטים, אנחנו היום צריכים גם אישור תכניות וגם היתר בנייה, בניגוד לכל התשתיות במדינה.

<אייל חנקין: החריגו אותנו.

<אייל חנקין: זו טעות, כי אם נלך רק דרך אישור תכניות, זה יקצר מאוד את הטווחים.

<אייל חנקין: זה צינור.

<אייל חנקין: ברשותך, אני רוצה להגיד גם על המפעל, כי המפעל גם צריך לבוא - - -

איתן כבל: בבקשה.

<אייל חנקין: כל מפעל במדינה – גם אם יש לו גזיה של חביתה – צריך אישור של רשות הגז.

<אייל חנקין: זה לא מתקבל על הדעת, זה כמו שכל שטקר יצטרך אישור של רשות החשמל.

<אייל חנקין: אי-אפשר לעבוד ככה.

<אייל חנקין: לכן את הדבר הזה, לטעמי – והתייחס כאן חבר הכנסת פרי – צריך לתת את זה, כמו שנותנים למכון תקנים ולגופים אחרים, לגופי תקינה מוכרים בארץ ובעולם שיאשרו כל מפעל.

<אייל חנקין: אי-אפשר לשים גם על הפקיד את כל האחריות, וגם הוא צוואר בקבוק כזה שאי-אפשר.

<אייל חנקין: אלו שלושה דברים.

איתן כבל: תודה, העניין ברור.

איתן כבל: תודה, אייל.

איתן כבל: אני מבקש עכשיו אם יש כאן בעל מפעל, מנהל, שביקש להתחבר ורוצה לספר את הסיפור שלו.

איתן כבל: מה שמך?

<רמי גרבלי: שמי רמי.

איתן כבל: מאיפה?

<רמי גרבלי: מ"גלעם".

<רמי גרבלי: אני אעשה את זה קצר.

איתן כבל: הבעיה שלי היא לא קצר, הבעיה שלי היא להיות ממוקד, להיות חד וברור.

איתן כבל: כשאתה יושב במפעל שלך ומתעצבן, אני רוצה את העצבים האלה בדיוק על התהליך.

<רמי גרבלי: שמי רמי גרבלי, אני סמנכ"ל תפעול בחברת "גלעם" שמייצרת עמילן ופרוקטוזה, שזה סוג של ממתיק.

<רמי גרבלי: אנחנו מפעל בינוני, אבל צרכני אנרגיה משמעותיים.

<רמי גרבלי: כדי לסבר את האוזן, אנחנו רוכשים חשמל קיטור ב-15 מיליון שקל, קיטור ב-15 מיליון שקל, וכל התחליף הזה יכול לבוא לידי ביטוי בהוזלה - - -

<קריאה: שנתי?

<רמי גרבלי: שנתי.

טלי פלוסקוב: איפה אתם נמצאים בארץ?

<רמי גרבלי: בקיבוץ מענית, זה מזרחית לחדרה.

<רמי גרבלי: אנחנו יכולים לחסוך מהחיבור לגז הטבעי סדר גודל של שבעה עד שמונה מיליון שקלים בשנה.

<רמי גרבלי: החברה היא פרטית, היא לא ציבורית, לכן הדוחות שלה לא מפורסמים.

<רמי גרבלי: אני יכול להגיד לכם בגילוי נאות שזה יעביר אותנו מהפסד לרווח.

<רמי גרבלי: וזה דרמטי מאוד, מהפסד לרווח.

מיקי רוזנטל: כמה עובדים אתם מעסיקים?

<רמי גרבלי: אנחנו מעסיקים 240 עובדים, רובם מהמגזר הערבי.

יעקב פרי: אתה יכול להגיד לנו במשפט אחד, מה היו הניסיונות שלכם להתחבר לגז?

איתן כבל: זה מה שהוא מנסה.

איתן כבל: סיפור דרך.

<רמי גרבלי: תחילת הדרך שלנו היא לפני שנתיים וחצי, כשהתחלנו לעשות את העבודה.

<רמי גרבלי: העבודה הזאת היא בכמה מישורים – אחד, חתמנו הסכם עם חברת החלוקה, "סופר אנג'י", להתקדמות.

<רמי גרבלי: הכול היה נראה אופטימי.

<רמי גרבלי: היינו אמורים, תיאורטית, עד סוף השנה להיות מחוברים.

<רמי גרבלי: ליווינו את התהליך.

<רמי גרבלי: נכון לעכשיו, הידיעה שלנו כמפעל, שלא חופרים תשתית אלינו מהסיבה שיש שינוי בדירקטיבה.

<רמי גרבלי: יש דירקטיבה שנקראת HDD – חפירה אופקית מתחת לפני השטח.

טלי פלוסקוב: שינוי בדירקטיבה על-ידי מי?

<רמי גרבלי: שאלה טובה.

<רמי גרבלי: מישהו אולי ייתן מענה על זה.

<רמי גרבלי: רשות הגז, אני מניח - - -

<קריאה: גם הוא לא יודע.

מיקי רוזנטל: רשות הגז קובעת תקנים.

<רמי גרבלי: נכון, בדיוק.

מיקי רוזנטל: זה לא הדירקטיבה האירופאית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו המדינה.

<רמי גרבלי: אני אספר את החוויה שלנו.

<רמי גרבלי: אנחנו מחכים לצינור.

<רמי גרבלי: הצינור לא מגיע.

<רמי גרבלי: אומרים שהייתה תקלה, עצרו את התהליך, וחכה.

יעקב פרי: אבל אם מי אתם מדברים?

<רמי גרבלי: אני מדבר עם חברת החלוקה שלי.

<רמי גרבלי: חברת החלוקה שלי אומרת לי אני עדיין לא חופרת.

יעקב פרי: התשובות שאתה מקבל הן מחברת החלוקה.

<רמי גרבלי: נכון מאוד.

<רמי גרבלי: אני גם קורא את העיתונות המקצועית, אני חי את השטח, אבל בכל שלושה שבועות-חודש אנחנו מדברים ואומרים אין חדש.

<רמי גרבלי: אנחנו במאבק עם רשות הגז.

<רמי גרבלי: הולכים לבית משפט, היועץ המשפטי – פשוט לא ייאמן.

איילת נחמיאס ורבין: כמה כסף השקעתם עד עכשיו בתהליך הזה?

<רמי גרבלי: השקענו עד עכשיו סדר גודל של כארבעה מיליון שקלים.

<רמי גרבלי: אבל רק רגע, אני מזכיר שאנחנו לא מפעל מרוויח בשלב הזה.

<רמי גרבלי: זה רק ערוץ אחד.

<רמי גרבלי: ערוץ אחד הוא שהצינור לא מגיע.

איילת נחמיאס ורבין: כמה עובדים יש לך?

<רמי גרבלי: 240.

<רמי גרבלי: למה הוא לא מגיע?

<רמי גרבלי: זה דבר אחד.

<רמי גרבלי: דבר שני, יש הסבה של המפעל לגז.

<רמי גרבלי: הסבת המפעל לגז כרוכה במספר דברים.

<רמי גרבלי: אחד, קידוחים, צינורות.

<רמי גרבלי: תודה לאל, "גלעם" הצליחה לצלוח בדיוק בשנייה שהדירקטיבה השתנתה, ככה גלשנו לכיוון החיבור.

<רמי גרבלי: נשים את זה בצד, אני בטוח שמפעלים אחרים אומללים בסיפור הזה.

<רמי גרבלי: אנחנו מדברים על הסבה של הדודים והמבערים.

<לאה ורון: ממי הייתם צריכים לקבל את האישור להסבה?

<רמי גרבלי: מרשות הגז.

<רמי גרבלי: המבערים – אני יכול להגיד, ודיברו פה על שינויים ברגולציה, שזה דבר מדהים.

<רמי גרבלי: אתה קונה מתקן, הוא עוד לא הגיע לארץ, הוא באנייה, יש שינוי רגולציה.

<רמי גרבלי: נכון לעכשיו אני יכול להגיד לכם ששילמנו 5,000 דולר רק כדי שהמפעל שקנינו ממנו מבער ייתן לי אישור.

<רמי גרבלי: דרך אגב, הם סוחטים.

<רמי גרבלי: מפעלים בחו"ל, ספקים, יודעים שהמצב בישראל הוא פתטי, הם מנצלים את כל הסיטואציה הזו כדי לקחת כסף.

<רמי גרבלי: 5,000 דולר להשיג דוקומנטציה.

<רמי גרבלי: קנינו מבער, המבער לא רלוונטי כבר, השתנתה הרגולציה.

<רמי גרבלי: קנינו אותו במאות אלפי שקלים.

<רמי גרבלי: צריך לראות איך אנחנו מסבים אותו.

<רמי גרבלי: מכון התקנים – אני חייב להגיד בעניין הזה – עושה דרך קדימה, מנסה לעזור, עומד בזמנים, נפגש, ובעניין הזה זו קרן האור היחידה שאני רואה בסיפור הזה.

<רמי גרבלי: דיברנו על שינויי רגולציה דחופים ואין מישהו שאומר שזה לא רטרואקטיבי אלא פרוספקטיבי, מעכשיו והלאה.

<רמי גרבלי: אם קניתי כבר, אל תיתן לי להיפגע.

<רמי גרבלי: לסיכומו של דבר, רצינו להתחבר בסוף השנה.

<רמי גרבלי: נכון לעכשיו, אין לי תאריך מתי אנחנו נתחבר.

<רמי גרבלי: אני צריך את זה כמו חמצן כי העסק הזה מפסיד כסף והוא פרטי.

<רמי גרבלי: בשלב כלשהו הבעלים יתעייף ולא יהיה לו כוח לעניין, זו המתמטיקה.

<לאה ורון: לא נדרשתם לשום אישור ממשרד הכלכלה?

<רמי גרבלי: באיזה עניין?

<לאה ורון: בעניין של הסבת התקנים לשימוש בגז טבעי.

<רמי גרבלי: ההסבה של המפעל שלנו הייתה מדהימה במהירות שלה מבחינת הכנת התשתית, אבל אמרתי, רק בגלל שבדקה ה-90 צלחנו את הדירקטיבה החדשה.

<רמי גרבלי: ההסבה של המפעל מבחינת אישור דודים ומבערים –לסבר לכם את האוזן, כדי לצלוח את הסיפור הזה, קניתי דוד חדש ב-2.2 מיליון שקל כדי לא לריב עם הרשויות אם יאשרו לי או לא.

<רמי גרבלי: הוצאתי 2.2 מיליון שקל.

<רמי גרבלי: דרך אגב, רק לסבר את האוזן, שריפת גז טבעי – על פניו, יותר בטוח ממזוט.

<רמי גרבלי: אבל החליטו ליישר קו ואז אמרו גז טבעי?

<רמי גרבלי: בוא תשנה את הדודים, בוא תשנה את המבערים.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: הם דורשים סטנדרטים מחמירים יותר ממה שנדרש עד היום.

<רמי גרבלי: רק מילה אחת.

<רמי גרבלי: התקנים הם יותר מחמירים מהתקנים החמורים ביותר בעולם.

רחל עזריה: נכון.

<רמי גרבלי: יש פה אנשים שממציאים את הגלגל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברים, אני אתן לכולם לדבר.

איתן כבל: סוף-סוף התחלנו לעלות על הנתיב.

איתן כבל: זו כוונתי בדיון הזה, ולשם כך התכנסנו בראש ובראשונה, כדי לנסות להבין.

איתן כבל: אני לא מתחייב שנבין, אבל לפחות לנסות ולהבין את המשמעויות של הדברים.

איתן כבל: לכן אני מבקש מכל מי שאני אתן לו את רשות הדיבור, גם מחברי הכנסת וגם מאנשי המקצוע, כדי שנקבל תמונה שלמה, ברשותכם – המגמה והרצון הם לקבל תמונה כנה, אמתית.

איתן כבל: מי שאין לו תמונה כזאת והוא בא למרוח אותנו – הרי בסוף האמת תונח פה לפתחינו.

איתן כבל: טלי, את רוצה להתייחס?

טלי פלוסקוב: כן, אני רוצה להתייחס.

טלי פלוסקוב: שמענו פה גם דוגמה אחת שכואב הלב לשמוע אותה.

טלי פלוסקוב: אני חוויתי את זה בתור ראש עיריית ערד, שמפעל "מגבות ערד" נסגר.

טלי פלוסקוב: הייתי גם בוועדת הכלכלה אז, דיברנו כמובן על הנושא של הגז.

טלי פלוסקוב: אני זוכרת שבערד – אתם מבינים איפה אנחנו נמצאים, קוראים לזה סוף העולם, למרות שאני חושבת שזה מרכז, אבל לא חשוב – יש עוד שני מפעלים שממתינים לחיבור גז.

איתן כבל: איזה?

טלי פלוסקוב: איזה מפעלים?

טלי פלוסקוב: "תלמה" ומפעל - - - קונסטנטין, אני לא טועה?

טלי פלוסקוב: למה אני פונה אליהם?

טלי פלוסקוב: כי אנחנו נפגשנו לא פעם אחת עם רשות הגז ודנו ביחד מה אפשר לעשות כדי לזרז את התהליך.

טלי פלוסקוב: נתקעתי באין ספור – ישב אתנו לא פעם אחת היועץ המשפטי של רשות הגז, גם הוא נמצא פה, נכון?

טלי פלוסקוב: שמענו כל כך הרבה דברים למה לא וכמה כסף ולמה המפעלים היו צריכים לשלם כסף.

טלי פלוסקוב: עד שהעברנו החלטת ממשלה שהחליטו להשקיע 12.5 מיליון שקלים כדי להביא צינור גז לערד.

טלי פלוסקוב: אבל מפעל "מגבות ערד" החליט לא להמתין.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: כי הבטיחו לנו שבמקרה הטוב הגז יגיע לערד בעוד שנתיים.

טלי פלוסקוב: נכון קונסטנטין עד כאן?

טלי פלוסקוב: מה אני מהבמה שאני נמצאת בה היום רוצה להבין?

טלי פלוסקוב: אני רוצה להבין איפה הקושי?

טלי פלוסקוב: איפה הבירוקרטיה הזאת תוקעת אותנו?

טלי פלוסקוב: אילו משרדים ואילו גופים צריכים להשתתף ולעזור לנו לעזור לכם לפתור את הבעיה?

טלי פלוסקוב: כי בסף הכול – ופה אני רוצה להגיד מילה אחת על רשות הגז – היה שם רצון גדול מאוד לעזור לנו.

טלי פלוסקוב: הם רוצים.

טלי פלוסקוב: הם רוצים לעזור.

איתן כבל: זה מה שיפה בתהליך הזה, כולם רוצים.

טלי פלוסקוב: נכון, בגלל זה אני אומרת, כולם רוצים.

איתן כבל: אין כאן מישהו שאין לו רצון.

איתן כבל: אבל על זה נאמר:

איתן כבל: חלם זה כאן.

איתן כבל: מחפשים עכשיו מי זה הרשל'ה.

רחל עזריה: אבל, אני מצטערת, להחמיר כל הזמן בסטנדרטים זה לא מראה על רצון טוב.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, לכן אני שמחה מאוד על כך שהדיון היום הוא מאוד ענייני ופחות דיבורי.

טלי פלוסקוב: לכן אני אוהבת מאוד את עמדתך, אתה באמת רוצה להגיע לשורש הבעיה.

טלי פלוסקוב: אני קיבלתי עכשיו כמה דפים מגוף שנקרא "מטה מאבק הגז".

טלי פלוסקוב: אני לא הכרתי את הגוף הזה, עכשיו קיבלתי את זה.

טלי פלוסקוב: אני רואה פה נתונים שהם שונים ממה שרשות הגז מציגה לנו.

טלי פלוסקוב: זה שווה בדיקה.

איתן כבל: פתחנו ואמרנו את זה.

טלי פלוסקוב: אבל יש פה דבר אחד, ופה אני שואלת את רשות הגז.

טלי פלוסקוב: "חשוב להדגיש, הבעיה העיקרית שעוצרת את התהליך היא חוסר הנכונות של משרדי הממשלה לקחת אחריות על העשייה.

טלי פלוסקוב: ויכוח בין משרד התשתיות הלאומיות למשרד הכלכלה בשאלה מי האחראי לבטיחות המתקנים".

טלי פלוסקוב: אולי באמת זאת הבעיה?

טלי פלוסקוב: אולי כל הקשיים האלה הם בטיחות, ואולי בסך הכול הם רוצים לדאוג לבטיחות אזרחי המדינה ולכן יש דרישות?

טלי פלוסקוב: שוב פעם, אני פונה לכל החברים שנמצאים כאן, ואני רואה שיש פה נציגים של כל הגופים.

טלי פלוסקוב: שימו לנו הכול על השולחן.

טלי פלוסקוב: אנחנו רוצים להבין את זה עד הסוף ולראות איפה אנחנו יכולים לקצר את הדרך.

איתן כבל: תודה טלי.

איתן כבל: חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: אם יש לכולם רצון טוב וזה לוקח שנתיים וחצי, אני לא רוצה לחשוב מה היה אם לא היה רצון טוב.

חיים ילין: אני אתחיל מלמעלה.

חיים ילין: א', להתייחס קצת למה שנקרא הוועדה המחוזית.

חיים ילין: ברור לפי הנתונים שאנחנו קיבלנו פה שאם יש ירידה של 20% במחירי הגז, כל 5% זה 100 מיליון שקל.

חיים ילין: אלו הנתונים שאנחנו קיבלנו.

<קריאה: 100 מיליון שקל למי?

חיים ילין: חיסכון.

חיים ילין: זה מה שכתוב פה.

חיים ילין: המשמעות היא - - -

מיקי רוזנטל: זה המסמך של הממ"מ.

יעקב פרי: זה המסמך של הממ"מ שמונח לנו – 24 בנובמבר - - -

חיים ילין: המשמעות היא שאם הפקת הגז היא חצי דולר ומוכרים לנו אותו ב-5.5 דולר, או נגיד שנעגל לשישה – 10% זה 60 סנט וכו', אנחנו יודעים לעשות את המכפלות.

חיים ילין: אני לא רוצה לחשוב בכלל במספרים שאנחנו נקנה את הגז ב-2.5 או שלושה דולר, כמו שאנחנו רואים את הטבלה למטה.

חיים ילין: מה המשמעות מבחינת התעשייה ומה המשמעות מבחינת מקומות עבודה למדינת ישראל?

חיים ילין: זה אחד.

חיים ילין: הדבר השני, אנחנו חייבים לנסות להוריד את זה כי אני חושב שזה יעלה את המוטיבציה של הרבה מאוד ועדות בשביל לנסות לחבר כמה שיותר את הצרכן הסופי, שזו לצורך העניין התעשייה.

חיים ילין: היינו בסרט הזה.

חיים ילין: סלח לי, זה לא כדרור, משחקים לרוחב.

חיים ילין: המדינה הזאת משחקת לרוחב כל הזמן.

חיים ילין: רק בדבר אחד לא, כשצריך להמציא את "כיפת ברזל", שם היא קצת יותר זריזה.

חיים ילין: הכבלים – ניקח את זה כדוגמה, לפני 25 שנה.

חיים ילין: מי שהיה זכיין, נתנו להם עיר, ששם ירוויח, ואחרי זה את הפריפריה.

חיים ילין: אבל הפער שהיה בין החיבור לעיר לפריפריה – עשר שנים.

חיים ילין: זאת אומרת, דיליי של עשר שנים בין הפריפריה למרכז, או לעיר.

חיים ילין: זה הדיליי.

חיים ילין: הם קודם כל רצו להרוויח.

חיים ילין: מה קרה שם?

חיים ילין: "יס" נכנסו, אז לא היו צריכים יותר מדי תשתיות.

חיים ילין: התחילה תחרות ואז הם הזדרזו.

חיים ילין: בסרט הזה היינו כל הזמן.

חיים ילין: את מי האשימו?

חיים ילין: האשימו שאין תמ"א לחפור את הסיב האופטי.

חיים ילין: אותו סיפור פה.

חיים ילין: יש תמ"א 37 בוועדה הארצית, אם אני לא טועה.

חיים ילין: היא אושרה, הייתי בוועדה הארצית.

חיים ילין: עכשיו זה מגיע לוועדה המחוזית, מתחילים – איפה שהצינור צריך לעבור יש את החרפושית המצויה.

<אמיר רשף: - - - את ההולכה.

חיים ילין: לא משנה איך אתה תקרא לזה.

איתן כבל: הוא מדבר על הכוונה.

חיים ילין: אתה מכיר את החרפושית המצויה?

חיים ילין: הירוקים אומרים שהצינור לא יכול לעבור פה.

רחל עזריה: לא, זה דווקא ארכיאולוגיה.

חיים ילין: זה צריך לזוז עכשיו, ולא יעזור שום דבר.

חיים ילין: אני מסביר לך עכשיו כי הייתי שם בכל הוועדות.

חיים ילין: צריך להזיז את זה.

חיים ילין: לא גמרנו שם, יש תכנון לרכבת, יש תכנון לכביש.

חיים ילין: הכביש עובר פה, אז צריך להזיז את זה.

חיים ילין: כל דבר כזה שמזיזים, או שיש מצב של ערעור, אנחנו מחכים בין חודש, אם זה זריז, עד למליאה הבאה, או שנה, שזה פחות או יותר הממוצע.

רחל עזריה: חיים, סליחה, אני חייבת.

רחל עזריה: אני רוצה לשאול אותך משהו, כי זה לא הוגן.

רחל עזריה: זה לא הוגן להטיל את זה על התנועות הסביבתיות, כי זה לא הסיפור פה.

איתן כבל: רחל, אני אתייחס לזה.

רחל עזריה: אנחנו שומעים פה רגולציה אחרת לגמרי, איכשהו בסוף, תמיד הירוקים אשמים.

איתן כבל: רחל, רחל.

חיים ילין: רחל, אני הייתי ראש מועצה ושמרתי על השטחים הפתוחים יותר טוב מכל הירוקים, אבל אני מביא עובדות.

חיים ילין: את לא רוצה להסתכל במראה ולראות שזאת המציאות, אז בבקשה, מה אני אעשה?

חיים ילין: אני אקנה לך מראה, תהיי יפה בכל בוקר, תאמיני לי.

רחל עזריה: איתן, מה קורה בוועדה שלך, תגיד?

חיים ילין: מה קרה?

חיים ילין: לא קרה כלום.

חיים ילין: את באת אלי בטענות על הירוקים, לא אני באתי.

<קריאה: לא, רק ההערה האחרונה.

איתן כבל: חברים, סליחה.

חיים ילין: מה אמרתי?

איתן כבל: הוא לא שם לב.

רחל עזריה: זו הערה פוגענית.

חיים ילין: אני מתנצל, אני לא יודע למה.

איתן כבל: הוא תרגם מספרדית והוא לא הבין את מה שהוא אמר.

איתן כבל: אני מבקש, קודם כל, זה לגיטימי שאנחנו מחליפים דברים בינינו, לא קרה כלום.

איתן כבל: זה לגיטימי, זה חלק מהדיון.

איתן כבל: כל אשר אני מבקש, לא להיות מעליבן ופוגען.

איתן כבל: אני מדבר בכלל לכולנו פה.

איתן כבל: אני אומר את זה גם מחברי הכנסת לאנשי המקצוע והפוך.

איתן כבל: אפשר לנהל דיון תקיף, חריף, אפילו עם טונים גבוהים, וזה בסדר גמור.

איתן כבל: אבל בלי לאבד פרופורציות.

חיים ילין: אני רוצה להסביר דבר אחד לגבי הבנייה.

חיים ילין: זאת המפלגה שלך, רחל.

חיים ילין: לא סתם, ובצדק, כחלון לקח את כל מה שהוא לקח, כולל את המשרד להגנת הסביבה.

חיים ילין: זה לא סתם.

חיים ילין: זה לא סתם.

חיים ילין: זה לא שהוא בא לחפש.

חיים ילין: הוא יודע בדיוק מה החסמים שלא נותנים אפשרות במדינת ישראל לבנות ולפתח.

חיים ילין: הוויכוח הזה בין זה שאנחנו צריכים להתקדם לבין זה שאנחנו צריכים לשמור על הריאה הירוקה ועל איכות החיים שלנו ועל הסביבה שלנו, הוא ויכוח לגיטימי לחלוטין, אבל לא צריך לבוא ולהתנפל עליו.

חיים ילין: הנושא הזה שבסופו של דבר הצינור צריך לעבור איפה שהוא צריך לעבור, זה מה שתוקע – ותקע – הרבה מאוד שנים את האפשרות לחיבור.

חיים ילין: ובסוף בסוף מגיעה המוטיבציה.

חיים ילין: לוועדה המחוזית, שהייתי חלק ממנה הרבה מאוד שנים, אין שום מוטיבציה לקדם כלום.

חיים ילין: ואז נוצר מצב שבאים המאכרים.

חיים ילין: המאכרים פונים עכשיו ל"סופרגז" ולחברות הגז ופונים לכל מיני מקומות ואומרים להם חברים יקרים, אני יודע לקחת את המעטפה, לשים אותה למעלה.

חיים ילין: זה יעלה לכם מיליון שקל, זה הכול.

חיים ילין: זה קיים.

חיים ילין: זה חוקי, דרך אגב.

חיים ילין: הכול חוקי.

חיים ילין: אבל זאת המציאות.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי אין מוטיבציה.

חיים ילין: עכשיו אני מתחבר למה שנאמר פה.

חיים ילין: אם הפרויקט הזה יהיה פרויקט לאומי שמעלה את התל"ג, המדינה חוסכת, המפעלים יהיו רווחיים וסף הרווחיות של המפעלים יעלה – הם גם ישלמו מס הכנסה ועוד מקומות עבודה.

חיים ילין: מבחינתי זה אחת הנקודות האסטרטגיות ביותר.

חיים ילין: ולא פלא שתמיד אנחנו רואים בכל דיוני הגז הרבה מאוד אנשים, כי אנחנו מבינים שהוא כלי הכרחי בשביל לפתח את מדינת ישראל.

איתן כבל: חיים, העניין ברור.

חיים ילין: אני מסכם.

חיים ילין: יש לך את הטייקון ואת מחיר הגז.

חיים ילין: יש לך את הוועדות.

חיים ילין: זה כבר לא הוועדה הארצית, יש לך את הוועדה המחוזית ואת הוועדה המקומית שבסופו של דבר צריכה לתת את ההיתרים לחפירות ולעשות את זה.

חיים ילין: ובסוף יש לך את מי שצריך לחבר את המפעל עצמו.

חיים ילין: קח את כל ארבעת המקומות האלה, תעשה את ההתייעלות שאתה צריך בכל מקום כזה, ואני מעריך שבתוך שנתיים באמת כולם יתחברו.

איתן כבל: תודה חיים.

איתן כבל: אני רוצה, ברשותך חיים, להעיר הערה שחשוב לי לומר אותה.

איתן כבל: אני רואה את עצמי חלק מהירוקים, תמיד ראיתי.

איתן כבל: יש כאן אנשים שנאבקים.

איתן כבל: אני אומר לך חיים, בכל הכבוד, מי שתוקע את הפרויקטים – ואני מוכן לבדוק את זה – עוד בהיותי במשרד הבינוי והשיכון בתקופת הבנייה הגדולה, עם הול"לים והוד"לים והשמד"לים – מי שתוקע יותר מכל זו המדינה, משרדי הממשלה בינם לבין עצמם.

איתן כבל: ממי שצריך להדפיס ועד מי שצריך להחתים וכל הסיפורים האלה.

איתן כבל: אני אגיד לך משהו, בכל הכבוד, אנחנו כבר חיים בתקופה שאפשר לשמור גם על החרפושית וגם כן אפשר לעשות פרויקטים בישראל.

איתן כבל: אני אגיד יותר מזה, אני מדבר בשיא הרצינות, הבעיה היא לא לעשות את זה מהר יותר ממה שצריך, אלא לעשות את זה בזמן הסביר.

איתן כבל: בראש-העין עשו פרויקטים בוועדה לקיצור הליכי תכנון ובנייה בתחילת שנות ה-90'.

איתן כבל: בנו את השכונה הכי גדולה בראש-העין עם כניסה אחת, יציאה אחת, וכך זה גם נראה.

חיים ילין: אדוני היושב-ראש, בשנות ה-90' היית צריך ארבעה נספחים, היום אתה צריך 22 נספחים.

יעקב פרי: לפי דעתי, תפקידה של ועדת הכלכלה – הערת ביניים – צריך לנסות למצוא מסלול ירוק חריג, אחרת - - -

דב חנין: אבל יש כבר.

איתן כבל: דב, יגיע תורך.

דב חנין: יש כבר.

דב חנין: - - - בוועדת הפנים.

איתן כבל: חברים, אנחנו לא בשלב - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: דב, יעקב פרי, ברשותכם.

דב חנין: אני ממתין בסבלנות לתשובות לשאלות.

איתן כבל: תסלחו לי.

איתן כבל: אנחנו לא בשלב של הסיכומים.

איתן כבל: זה שחלק מכם כבר סיימו לדבר זה לא נותן לכם את הסמכות כבר לסכם.

איתן כבל: אני מבקש את ערן חיימוביץ מ"פיניציה".

איתן כבל: בבקשה.

<ערן חיימוביץ: שלום, חברים יקרים.

איתן כבל: ברשותך, בלי פירוטכניקה, את הסיפור.

<ערן חיימוביץ: בלי פירוטכניקה.

<ערן חיימוביץ: קודם כל, אני מהצד של ההפי-אנד.

<ערן חיימוביץ: אני התחברתי לגז טבעי ב-1 בפברואר תודות למאמץ של הרבה מאוד גורמים.

<ערן חיימוביץ: החיסכון שהדבר הזה נתן ל"פיניציה" במחירי הגז הוא באזור ה-800 עד מיליון דולר לחודש.

<ערן חיימוביץ: "פיניציה" לא הייתה קיימת ללא גז טבעי.

<ערן חיימוביץ: "פיניציה" הפכה לרווחית בזכות החיבור לגז טבעי, ועל זה הלנו ביום הראשון שיצאנו למאבק.

<ערן חיימוביץ: חשוב לי להזכיר שאנחנו היינו בבעלות אמריקאית והאמריקאים ביוני ובאוגוסט 2012 התרשמו שמדינת ישראל לא מתכוונת לחבר את המפעל לגז טבעי למרות הבטחות – והם נפגשו מראש הממשלה ביבי, שר האוצר ושר התמ"ת.

<ערן חיימוביץ: הם נפגשו עם כל הפוליטיקאים האפשריים.

<ערן חיימוביץ: ברגע שהם הבינו שמדינת ישראל לא באמת מתכוונת לחבר את המפעל, הם החליטו להכניס אותנו להקפאת הליכים.

<ערן חיימוביץ: זה בדיוק הסיפור העצוב.

<ערן חיימוביץ: אנחנו היינו דגל, אבל לצערי, דגל שלא עזר.

<ערן חיימוביץ: עכשיו אני בתור אזרח מוכן ללכת ולהירתם מזמני, גם להסביר, גם לעזור וגם לבצע, על מנת לחבר כמה שיותר מפעלים במדינה, כי אני לא חושב שצריך לשכנע פה מישהו בחשיבות של הדבר הזה.

<ערן חיימוביץ: על זה אין דיון.

<ערן חיימוביץ: היה חשוב לי להגיד.

איתן כבל: אני רוצה שתיתן את הסיפור שלך כדי שנלמד, שנוכל לסכם בסוף משהו.

<ערן חיימוביץ: את "פיניציה" לקח לחבר 28 חודשים.

<ערן חיימוביץ: מהרגע שנחתם הסכם עד הרגע שחוברנו, עברו 28 חודשים.

<ערן חיימוביץ: הפרויקט היה קשה, ארוך, מרוחק.

<ערן חיימוביץ: לטעם רשויות המדינה, אנחנו החיבור הצפוני ביותר.

<ערן חיימוביץ: אנחנו נמצאים באזור נצרת עילית, בגליל, בציפורית.

<ערן חיימוביץ: אנחנו הנקודה – אולי חיפה - - -

יוסי יונה: סליחה, אתה יכול לספר על מחסומים וכיצד התגברת עליהם?

<ערן חיימוביץ: אני אספר.

איתן כבל: לזה התכוונתי.

<ערן חיימוביץ: אני אספר.

<ערן חיימוביץ: אני ליוויתי את התהליך הזה באופן אישי.

<ערן חיימוביץ: כמו שחבר הכנסת יעקב פרי אמר, 28 רגולטורים יום-יום, שעה-שעה, מוציאים לך את הנשמה.

<ערן חיימוביץ: אני יכול לספר – אם זה רשות העתיקות, אם זה אגן ניקוז קישון, אם זו ועדה מקומית, אם זו ועדה מחוזית, אם זה ראש עיר, אם זה ראש מועצה.

<ערן חיימוביץ: אני לא מדבר על ההתנגדויות של התושבים לאורך התוואי, ואני לא מדבר על מע"צ.

<ערן חיימוביץ: זה פשוט לעבור רשות-רשות.

<ערן חיימוביץ: עד כדי כך הגיע המצב – החברה שסללה את זה היא חברה ממשלתית, "נתיבי גז".

<ערן חיימוביץ: מנכ"ל החברה יושב פה.

<ערן חיימוביץ: חברה ממשלתית נסחטה – לטעמי – על-ידי רשויות כמו אגן ניקוז קישון.

<ערן חיימוביץ: אמרו, אתה רוצה לעבור בנחל הזה?

<ערן חיימוביץ: אני אראה לכם את הנחל, אתם לא תזהו שזה נחל, זו חתיכת צינור ביוב.

<ערן חיימוביץ: אתה רוצה לעבור את הנחל?

<ערן חיימוביץ: שלם לי 1.6 מיליון שקל, ואז אני אחתום לך.

<ערן חיימוביץ: זו סחיטה, וחייבים לרכז – כמו שאמרו פה אנשים – את כל הרשויות - -

<קריאה: אני מודה לך מאוד.

<ערן חיימוביץ: - - למקום אחד, ולהגיד זה פרויקט לאומי שעושים.

<ערן חיימוביץ: אין דרך אחרת לעשות את זה.

<קריאה: לא יעזור לך, אני הייתי גם בסרט הזה.

<קריאה: זה לא יעזור לך.

<ערן חיימוביץ: אחת הצרות היא שמדינת ישראל הקימה את רשות הגז ואת "נתיבי גז", חברה ממשלתית, על מנת לסלול.

<ערן חיימוביץ: לדעתי צריך להגדיר מחדש את המטרה של רשות הגז.

<ערן חיימוביץ: המטרה של רשות הגז היא לחבר את המדינה לגז בתוך שנה.

<ערן חיימוביץ: להגדיר לה לוחות זמנים ומה המטרה, ומאותו רגע לתקצב אותה בהתאם ולהעניק את הסמכויות בהתאם.

<ערן חיימוביץ: זה לא שהם לא רוצים, הם לא יכולים.

<ערן חיימוביץ: והבחירה, לטעמי, במדינה כמו שלנו – אימצו מודל אירופאי – שהמדינה בחרה להפריט את החיבור – נתנו לאייל חנקין לרוץ ל-28 הרשויות האלה, והוא לא יכול להתמודד עם המדינה.

<ערן חיימוביץ: זו הפרטה.

<ערן חיימוביץ: המדינה הפריטה את החלוקה ואמרה זה לא אני, זה החלוקה.

<ערן חיימוביץ: וזה מה שצריך לעשות, פשוט צריך להגדיר מחדש את הדבר הזה.

יעקב פרי: כמה אייל חנקין יש במדינה?

יעקב פרי: כמה כאלה יש כמוך?

<קריאה: חמישה.

איתן כבל: חמישה.

<קריאה: אבל זה גז דחוס.

<ערן חיימוביץ: חמש חברות חלוקה שקיבלו רישיון.

איתן כבל: נכון, אתה צודק.

איתן כבל: חמישה רישיונות, שלושה בעלים.

<ערן חיימוביץ: עוד דבר אחד, ל"פיניציה" עלו ההסבה והחיבור 19 מיליון שקל.

<ערן חיימוביץ: 19 מיליון שקל.

<ערן חיימוביץ: "פיניציה" הייתה חברה בארגון עם 28 מפעלים כמונו.

<ערן חיימוביץ: חיבור כזה באירופה עולה שלושה מיליון שקל.

<ערן חיימוביץ: זה מה שעלה אם אתה משלם לכל הרשויות – פיקוד העורף, כיבוי אש, רשויות מקומיות.

<ערן חיימוביץ: לכל אחד אתה משלם את שלו, ובסוף זה מה שזה עולה.

איתן כבל: ערן, תודה.

איתן כבל: אנחנו שמחים שלפחות הסיפור שלך הסתיים בצורה טובה.

איתן כבל: אני מבקש קודם כל - - -

דב חנין: מה עם חברי הכנסת?

איתן כבל: אני עובר עכשיו.

איתן כבל: רחל עזריה, בבקשה.

רחל עזריה: האמת היא שיש לי רק שאלה אחת לשאול אותך, מר ערן מ"פיניציה".

רחל עזריה: כמה אתה משלם על הגז?

<ערן חיימוביץ: היום אני משלם כ-6.5 דולר ל-MMBTU.

<ערן חיימוביץ: זה משתנה.

רחל עזריה: אני מבינה שלך זה עדיין רווחי, למרות המחיר.

<ערן חיימוביץ: כן, זה יהיה תמיד רווחי.

רחל עזריה: לכל מפעל אתה אומר.

<ערן חיימוביץ: מה שאייל חנקין אמר זה נכון.

<ערן חיימוביץ: זה תמיד יהיה רווחי.

רחל עזריה: כי מה?

<ערן חיימוביץ: כי המחיר של הפקת דלקים נוזליים אל מול הפקת גז טבעי תמיד יהיה זול יותר.

<ערן חיימוביץ: האלטרנטיבה היא פי 2.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: כולכם רשומים.

חיים ילין: רגע, שנייה, אני חייב להגיד משהו?

חיים ילין: רחל לא מדברת בגללי, אז אני מתנצל כדי שתוכל לדבר.

חיים ילין: אני ממש מתנצל, באמת, אם פגעתי.

חיים ילין: הבנתי עד עכשיו שלא פגעתי, אז אם בעקבות מה שאני אמרתי היא נפגעה והפרשנות לא הובנה, זה שזאת המציאות.

חיים ילין: ככה אני רואה את זה.

חיים ילין: ואם מישהו לא הבין, אז אני מתנצל.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: נגמר הסיפור, הבנו.

איתן כבל: כתוב: "אתה חונן לאדם דעת", וזה הכול.

איתן כבל: ברשותכם, אני קודם כל רוצה להקריא – ברגע זה התפרסם ב"דה-מרקר" ששר הכלכלה – הוא כנראה צופה בנו בערוץ הכנסת – הודיע שהוא מתכוון להגדיל בצורה משמעותית את התקציב לחיבור המפעלים.

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה, חברים, ברשותכם, אני לא מדבר שוטף.

איתן כבל: נראה למישהו שיש לי בעיה לדבר?

חיים ילין: זה לא כסף.

איתן כבל: תרשה לי לסיים.

איתן כבל: אני מנסה להגיד לכם שזה כנראה במשרד הכלכלה, וידידי השר לא הבין.

איתן כבל: הוא כנראה לא הקשיב באמת לדיון.

איתן כבל: זאת לא שאלה של כסף נכון לרגע זה.

איתן כבל: זו שאלה שמשמעותה להבין אם זה בפרויקט לאומי ואיך מתייחסים אליו – כן או לא.

איתן כבל: זה הסיפור המרכזי, זה לא שאלה של כסף.

איתן כבל: בדרך כלל בדיונים לא מפסיקים לדבר על כסף.

איתן כבל: הדיון הזה לא נסב סביב כסף, אלא כמה לוקחים כסף מכל מיני גורמים כאלה ואחרים.

איתן כבל: אני תיכף אקרא.

איתן כבל: אני רוצה ברשותכם את יאשה יורבורסקי.

איתן כבל: אני רוצה שתנסה להסביר לנו מה זו המילה הגדולה הזאת "הדירקטיבה האירופאית" והדירקטיבה שלכם.

איתן כבל: והסיפור שסופר כאן על-ידי הבחור מ"גלעם", שתיאר כאן סיפור – אתה יכול להאיר את עינינו?

<יאשה יורבורסקי: אפשר לדבר ארוך, אפשר לדבר קצר.

איתן כבל: אני מעדיף את הקצר.

<יאשה יורבורסקי: כמו שאמרו, בתוך עשר שנים הוקמו כאן מעל 500 קילומטר של צנרת גז טבעי ומאות מתקנים גז טבעי בלחץ גבוה, וגם בסביבות 100 קילומטר בלחץ נמוך.

<יאשה יורבורסקי: יותר מ-500 קילומטר לחץ גבוה, ויותר מ-100 קילומטר לחץ נמוך, ומאות מתקני גז טבעי בתחום חדש לגמרי במדינת ישראל.

<יאשה יורבורסקי: עם ישראל הוא עם נהדר.

<יאשה יורבורסקי: הוא עם נהדר – הוא יצירתי, הוא מוצא פתרונות מאוד אסרטיביים, וזאת הבעיה בתחום הגז הטבעי.

<יאשה יורבורסקי: בתחום הגז הטבעי אסור להיות אסרטיבי ואסור לחפש פתרונות.

<יאשה יורבורסקי: את כל הפתרונות יש בתקנים, והכול נכתב על בשר ודם של אנשים.

<יאשה יורבורסקי: אנחנו במצב מצוין.

<יאשה יורבורסקי: אנחנו בין המדינות המפותחות האחרונות שנכנסו לתחום הזה.

<יאשה יורבורסקי: היינו צריכים לקחת את מה שטוב, וליישם אותם במדינת ישראל.

<יאשה יורבורסקי: קיבלנו ירושה רעה.

<יאשה יורבורסקי: שני דברים – א', מה לעשות?

<יאשה יורבורסקי: המדינה שלנו קטנה, היא צפופה מאוד מאוד.

<יאשה יורבורסקי: התשתיות והצרכנים הם בתוך הערים, והם גם צריכים לחצים גבוהים מאוד.

<יאשה יורבורסקי: ואז נשאלת השאלה איך?

<יאשה יורבורסקי: הדבר בלתי סביר לעשות משהו סביר כשלאף אחד אין שום ידע ושום הבנה בתחום.

<יאשה יורבורסקי: לצערי, לי יש גם ידע וגם הבנה.

<יאשה יורבורסקי: אני במקצוע, יש לי תואר שני בתחום הגז הטבעי.

<יאשה יורבורסקי: אני גם עבדתי בחוץ לארץ בתחום הזה בתפקיד די דומה, כשהייתי קצת יותר צעיר.

יעקב פרי: עם התואר שלך היית צריך גם למצוא את הפתרונות.

<יאשה יורבורסקי: בגלל זה הייתי צריך למצוא את הפתרונות.

<יאשה יורבורסקי: מה לעשות?

<יאשה יורבורסקי: בגלל הצפיפות הזו – אין אף תקן אחד בעולם – תקן אחד בעולם, שזה התקן ההולנדי – שאפשר מרחקים קטנים יותר על מנת להגיע לאותם צרכנים.

<יאשה יורבורסקי: וזאת הסיבה שיש כאן התקן ההולנדי.

<יאשה יורבורסקי: מה לעשות?

<יאשה יורבורסקי: אנחנו הרבה יותר טובים מההולנדים.

<יאשה יורבורסקי: על מנת להבטיח את זה, על מנת להגיע לשם, מישהו היה צריך לקחת את האחריות ולהפעיל ככה שהמערכת הזאת תגיע.

<יאשה יורבורסקי: מה הפלא?

<יאשה יורבורסקי: המערכת הזאת הגיעה לכל הצרכנים הגדולים, ואנחנו צריכים להגיע לצרכנים – לא, צריך להבין את זה.

<יאשה יורבורסקי: אני לוקח על זה אחריות אישית מול כל עם ישראל.

<יאשה יורבורסקי: אני זה שחותם על המתקנים האלו.

<יאשה יורבורסקי: בגלל זה אין שום ויתורים.

<יאשה יורבורסקי: מה קורה עם התקנים?

<יאשה יורבורסקי: תקן זה דרישות מינימום.

<יאשה יורבורסקי: אצלנו תקן זה דרישות מקסימום.

<יאשה יורבורסקי: אנחנו לא מכירים את המונח תקן, יש לנו מלא דברים שבכלל אין תקינה.

<יאשה יורבורסקי: מה קורה בסופו של יום?

<יאשה יורבורסקי: – אנחנו מכירים את האחריות שלנו – שיש לנו במדינת ישראל מאות קילומטרים, מאות מתקנים, ולא היה אירוע אחד, לא היה נפגע אחד ולא הייתה עצירה אחת.

<יאשה יורבורסקי: ואללה, בטח ג'ין עשה את זה, נכון?

<יאשה יורבורסקי: אתם זוכרים את המוליטי-פילמים עם הג'ין שהזיזה.

<יאשה יורבורסקי: קודם כל, בואו נבין את זה.

<יאשה יורבורסקי: מה הדירקטיבות האלה?

<יאשה יורבורסקי: בגלל זה שאנחנו עובדים עם תקינה בין-לאומית הכי מחמירה שיש בגלל המרחקים.

<יאשה יורבורסקי: מהמדינה שממנה באתי, קו הולכה זה 800 מטר מהבניינים.

<יאשה יורבורסקי: אצלי קו הולכה זה 30 מטר מהבניינים.

<יאשה יורבורסקי: זה התקן דורש, והתקן מכניס דברים שאנחנו לא הכרנו כי עם ישראל לא הכיר את זה, כי ההנדסה לא הכירה את זה.

<יאשה יורבורסקי: זה הכניס תרבות חדשה לגמרי והמערכת הגיעה.

<יאשה יורבורסקי: חבר'ה, יש לכם כבר עשר שנים גז טבעי ולא שמעתם כלום חוץ מרווח, וככה זה צריך להיות.

<יאשה יורבורסקי: ככה זה צריך להיות.

<יאשה יורבורסקי: מתי אני מוציא את זה לחברה?

מיקי רוזנטל: לא, מה זה?

מיקי רוזנטל: איזה המצאות.

מיקי רוזנטל: בכל אירופה יש גז בתוך ערים.

מיקי רוזנטל: מה זה ההמצאה – המצאנו פה את הגלגל ואת האש.

איתן כבל: מיקי, מיקי, מיקי.

איתן כבל: מיקי, תן לי.

איתן כבל: מיקי.

איתן כבל: יקירי, אני מנהל את הדיון, תן לי לסיים, אני אתייחס.

איתן כבל: אני ממתין לשמוע בסבלנות, כי הוא דמות מרכזית סביב השולחן הזה.

איתן כבל: גם אם מה שהוא אומר לא מוצא חן בעיני – ותאמין לי שלא.

איתן כבל: ואם אני מתאפק, גם אתה תתאפק.

<יאשה יורבורסקי: מה קורה עם שם הדירקטיבה?

<יאשה יורבורסקי: אפשר לקרוא במקום דירקטיבה, סבתא, למי אכפת?

<יאשה יורבורסקי: בסך הכול, כאשר אנחנו מגלים ברשות – אנשי מקצוע, ואנחנו עובדים עם חברות בין-לאומיות שנציגיהן יושבים כאן – שמשהו לא תקין ולא מתאים לתקן, או לא מובן, אנחנו מוצאים נהלים באנגלית – כי הכול באנגלית – על מנת שאנשים יבינו.

<יאשה יורבורסקי: חבר'ה, הכול זה בטיחות של אנשים, בין אלו שיושבים כאן.

<יאשה יורבורסקי: אלו הדירקטיבות.

איתן כבל: יאשה, הבטחת שזה הקצר.

<יאשה יורבורסקי: זה הקצר.

<יאשה יורבורסקי: אז קודם כל תבינו את המשמעות.

<יאשה יורבורסקי: בתוך המפעלים יש לנו בעיה מסוימת, כי מה קורה?

<יאשה יורבורסקי: בסופו של דבר, מערכת הגז צריכה להגיע לאותו דוד קיטור, תנור וכן הלאה.

<יאשה יורבורסקי: מדינת ישראל לא טיפלה בזה לאורך 70 שנה, או כמה שנים שהיא קיימת.

יעקב פרי: כן, אבל זה לא תירוץ.

<יאשה יורבורסקי: זה בדיוק התירוץ, וצריך להבין.

איתן כבל: יאשה, אני רוצה שתסיים כי יש לי שאלות.

<יאשה יורבורסקי: את רוב מתקני הצריכה צריכים לשנות כי הם לא מתאימים – להביא מרצדס לסוסיתא.

<יאשה יורבורסקי: יש לנו חוק בטיחות ורישוי.

<יאשה יורבורסקי: אנחנו זיהינו נקודות מסוימות שאנחנו צריכים לתקן.

<יאשה יורבורסקי: אדוני, זה חשוב, אני צריך את העזרה מכם.

<יאשה יורבורסקי: אנחנו מניחים עכשיו תזכיר חוק שצריך לסכם עם הממשלה, שבסופו של דבר, רשות הגז צריכה לצאת מהמפעלים.

<יאשה יורבורסקי: רשות הגז צריכה לצאת, מפעלים צריכים את הבדיקות ואת האישורים או על-ידי מכון התקנים או על-ידי גוף הסמכה - - - דברים כאלו - -

איתן כבל: אנחנו נשמע את מכון התקנים.

<יאשה יורבורסקי: - - כי הרשות צריכה לפתח את המשק.

איתן כבל: יאשה, תודה.

איתן כבל: זה מונח בפני ואנחנו גם נוציא הודעה.

איתן כבל: אני רוצה לומר לך, יאשה – ולא לחינם חבר הכנסת מיקי רוזנטל התפרץ, ולפחות מנקודת המבט שלי כיושב-ראש הוועדה, בצדק.

איתן כבל: אני התאפקתי כי אני צריך לשמור על איזשהו פאסון, כי אני בכל זאת יושב-ראש פה.

איתן כבל: אלו כללי המשחק.

איתן כבל: אבל ברשותך, תקשיב טוב למה שאני אומר לך.

איתן כבל: אילו אתה היית יושב פה ומקשיב לעצמך – באמת אני אומר לך, וזה רק על הסיפור הקצר – אוקיי, חלקת לעצמך מחמאות ולא עצרתי אותך, כנראה מגיע לך.

איתן כבל: בוודאי כשאתה האדם היחיד שמנהל את העניין הזה.

איתן כבל: אני לא מתיימר להיות מומחה.

איתן כבל: הדבר היחיד שאני יודע בגז זה ללחוץ ולהדליק.

איתן כבל: מה אני מנסה לומר לכם בעניין הזה?

איתן כבל: תקשיב טוב-טוב.

איתן כבל: עד לרגע זה, אחרי השיחה אתך, אתה, שאתה ראש וראשון – אני אומר לך, יצאתי בתחושה של מה עושים?

איתן כבל: על זה נאמר:

איתן כבל: אם בארזים נפלה שלהבת.

איתן כבל: אם אתה, שאתה ראש וראשון, שאמור לתת לנו את הפתרונות לעניינים האלו, מסביר לנו את ההסבר הזה, למי אני אפנה?

יעקב פרי: אתה יכול לפנות אלי, אני אגיד לך ש - - -

איתן כבל: אתה כנראה מבין פחות.

איתן כבל: חברים, אני אומר את זה כאן כי זה לא נראה לי.

איתן כבל: בבית שלי למשל, אני מזמין מומחה, אני לא גונב לאף אחד את המקצוע שלו.

איתן כבל: אני באתי לכאן כדי להבין מאיש המקצוע מס' 1 איך הדברים אמורים להתנהל, ואני יוצא מכאן מבולבל.

איתן כבל: אני אפילו לא ביקשתי ממך את התשובות לשאלות שמציג בפני הבחור מ"גלעם".

איתן כבל: ואני אסביר למה אני מכוון.

איתן כבל: זה כמו סיפורי הביטוח הלאומי, מנהל מקרקעי ישראל, שבכל פעם אומרים לך תביא א', ב', ג', ד'.

איתן כבל: הגעת לפקיד, הוא אומר יש משהו חדש, ההנהלה התכנסה, אמרה שצריך עוד מסמך.

איתן כבל: אוקיי, בסדר גמור.

איתן כבל: הולך, חוזר, מביא עוד מסמך.

איתן כבל: אומרים לא, זה היה בשבוע שעבר.

איתן כבל: מה אני מנסה להגיד לכם – היה בשבוע שעבר?

איתן כבל: הרי לא יתכן, זה לא 800 מטר מבניין לבניין, אין כאן אלפי קילומטרים מחלק של ארץ לחלק של ארץ, והיום בזמן אמת אנחנו יודעים לדבר עם כל נקודה בעולם.

איתן כבל: איך נוצר מצב שהוא רוכש מוצר ותוך כדי תנועה – תוך כדי תנועה, יכול להיות שאתה צודק.

איתן כבל: אף אחד מאתנו – ואני אומר את זה לפרוטוקול בצורה שאיננה משתמעת לשני פנים – לא רוצה שחס וחלילה מישהו כאן יפגע, שייווצר פה מצב לא תקין, לא הפיך, שאנשים ייפגעו, חס וחלילה, כתוצאה מאי-טיפול נכון בתהליכים האלה והאחרים.

איתן כבל: אבל אתה עדיין לא נתת לי את התשובה, שזה מה שמצפים לשמוע ממך.

איתן כבל: יש דירקטיבה.

איתן כבל: אני יודע שהכול נעשה תוך כדי תנועה, אבל אתה אמרת עשר שנים תוך כדי תנועה.

איתן כבל: אתה אמרת.

איתן כבל: ופִרגנו על כל אותם חלקים שהתחברו.

איתן כבל: אני עדיין לא מבין מתי הסיפור הזה של מקרים כמו של "גלעם" או של מקומות אחרים לא יחזרו על עצמם.

איתן כבל: זה פשוט לא ברור לי.

איתן כבל: אין לי ממי לקבל תשובות.

<יאשה יורבורסקי: הדברים מאוד מסודרים.

<יאשה יורבורסקי: זה גוף אחד ויחיד שעובד באופן מסודר.

<יאשה יורבורסקי: חברות התכנון הישראליות יודעות לתכנן, קבלנים ישראלים יודעים להקים, ודברים מתקדמים.

מיקי רוזנטל: יעילות זה חלק מהתשובות שאתה צריך לתת, לא רק בטיחות.

מיקי רוזנטל: בטיחות זה חשוב, אבל יש מטרה.

מיקי רוזנטל: אתה עובד אצל האזרחים.

מיקי רוזנטל: אתה מקבל משכורת מהמפעלים.

מיקי רוזנטל: אתה לא יכול לעשות רק בטיחות, אתה מבין את זה?

מיקי רוזנטל: - - -

איתן כבל: אתה תענה בסוף.

איתן כבל: יאשה, אני מקריא – מסמך פנימי של משרד הכלכלה אומר:

איתן כבל: הסבת מפעל בישראל לוקחת שנתיים, בהולנד, רק ארבעה חודשים.

איתן כבל: אלה שאנחנו יותר חכמים מהם.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נתאים את עצמנו להולנד עד הסוף.

רחל עזריה: עוברים מסוגים פחות בטיחותיים אל סוג שבאופן כימי הוא יותר בטיחותי, אבל אנחנו מעמיסים יותר רגולציה.

איתן כבל: אני אוסיף ואומר לפרוטוקול ולחברי הכנסת כדי שיהיו עוד יותר חכמים בתחום, יש מסמך של אבי ליכט, שהוא - -

איילת נחמיאס ורבין: משנה ליועמ"ש.

איתן כבל: - - כן, בוודאי.

איתן כבל: והוא כותב מסמך שלם סביב האחריות לבטיחות מתקנים לצריכת גז טבעי.

איתן כבל: הכותרת של המסמך שלו היא שזה ריב סמכויות.

איתן כבל: בסוף, בסוף, בסוף, בסוף – היא נפתרה, דרך אגב?

<קריאה: לא, לא נפתרה.

<קריאה: לא, לא.

<אמיר רשף: במסגרת הצעדים שאני אציג, יש לנו מודל - - -

איתן כבל: אמיר, תיכף אתה - - -

מיקי רוזנטל: יש מגשר בעוד חודשיים.

איתן כבל: חברות וחברים, אני מבקש את - - -

דב חנין: עדיין חברי כנסת, אדוני.

איתן כבל: דב, אנחנו הרי מכירים הרבה שנים.

איתן כבל: אתה בחור מתמיד, אני סומך עליך שלא תעזוב.

איתן כבל: אני מבקש את נציג מכון התקנים, יעקב וכטל.

איתן כבל: ברשותך, בקצרה.

איתן כבל: אתה יושב ליד ראש וראשון, אז אני מבקש שתסביר לי.

איתן כבל: אתה אמור להיות סמכות על בכל נושא התקנים – או שכן או שלא.

<יעקב וכטל: תודה רבה.

<יעקב וכטל: מכון התקנים עוסק בשני נושאים עיקריים שקשורים בגז טבעי.

<יעקב וכטל: אחד הוא אישור של מתקני הקצה, מה שאנחנו קוראים צרכני הגז הטבעי, התאמתם לתקנים ולמתווה שנקבע, לאשר את חיבורם לגז הטבעי.

<יעקב וכטל: בהקשר הזה אני רוצה לתקן קצת נתונים.

<יעקב וכטל: אתה כל הזמן מדבר על עשרה מפעלים שמחוברים.

<יעקב וכטל: אנחנו נכנסנו לתחום הזה לפני קצת יותר משנה, ומאז אנחנו נתנו אישור לעשרה ארגונים-מפעלים, וזה בנוסף למפעלים שהיו מחוברים קודם לכם.

<יעקב וכטל: אומנם זה לא משנה את התמונה בכללותה, אבל במספרים הקטנים האלה, באחוזים - - -

איתן כבל: מה שנקרא עשרה ועוד עשרה בפוטנציאל.

<יעקב וכטל: נכון.

<יעקב וכטל: זה עוד עשרה שאנחנו אישרנו.

<יעקב וכטל: חלק מהם עדיין לא מחוברים לצנרת.

<יעקב וכטל: חלק מהם עובדים ב-CNG, זה גז דחוס.

<יעקב וכטל: כרגע בשלבים מתקדמים נמצאים עוד כעשרה מפעלים בטיפול שלנו בהקשר הזה.

<יעקב וכטל: הנושא השני שאנחנו מטפלים בו הוא נושא התקינה.

<יעקב וכטל: היום אנחנו עובדים לפי מתווה שאושר על-ידי משרדי הממשלה.

<יעקב וכטל: הוא נבנה יחד אתנו ואושר על-ידי משרדי הממשלה, במימון ממשלתי.

<יעקב וכטל: אנחנו קיבלנו מימון ממשלתי לכתוב תקן אב לכל נושא צרכני הקצה ואישור צרכני הקצה.

<יעקב וכטל: אנחנו התחייבנו לעשות את זה עד סוף השנה.

<אמיר רשף: עד אוקטובר.

<יעקב וכטל: אוקטובר זה לביקורת ציבור.

<יעקב וכטל: התקן אמור להיות מאושר עד סוף השנה אחרי שיהיה בביקורת ציבור.

<יעקב וכטל: אנחנו שכרנו לטובת הנושא הזה שירותים של מומחים מחו"ל.

<יעקב וכטל: זה גם על מנת לקצר את התהליך וגם על מנת שהמתווה או התקנים שייכתבו פה יתאמו גם את הדרישות באירופה, ולפחות נוריד את הנושא הזה מהשולחן.

איתן כבל: אתה מדבר עם השכן שלך?

<יעקב וכטל: בוודאי.

איתן כבל: הוא יודע את כל מה שאתה אומר?

<יעקב וכטל: בוודאי.

חיים ילין: אז איך אתה אומר שאנחנו הכי מתקדמים בעולם?

איתן כבל: תודה יעקב.

איתן כבל: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני חייב לומר לך שאני מקשיב לדיון, ואני מאוד מאוד עצוב.

דב חנין: אני עצוב גם בגלל המצב, אבל גם בגלל מסכי העשן הסמיכים שיורדים על הדיון הזה ומפריעים לנו לראות איפה קיימות בעיות ואיפה לא קיימות בעיות, איפה יש נושאים שצריך לטפל בהם ואיפה יש לנו רק דחלילים.

דב חנין: כמו תמיד, מאשימים את מערכת התכנון.

דב חנין: שלוש קומות מתחת לחדר הזה, חלקנו היינו בדיון ארוך ומתיש בוועדת הפנים והגנת הסביבה, כאשר הממשלה הביאה את תיקון 101.

דב חנין: בינתיים, מרוב מספרי תיקונים, המספור התבלבל, אבל במקור זה היה תיקון 101, שנועד לאפשר מהלך מהיר – מאוד מאוד מהיר – מקוצר כדי לקדם תשתיות גז בישראל.

דב חנין: אגב, הדבר הזה עבר, וגם הירוקים, שכל כך משמיצים אותם – הרי תמיד משמיצים את הירוקים – לא התנגדו לתשתיות גז.

דב חנין: היו התנגדויות לדברים אחרים, לא לתשתית גז.

<קריאה: הגז הטבעי הוחרג - - -

<קריאה: 101 לא - - - גז טבעי - - -

דב חנין: רגע.

דב חנין: רגע.

דב חנין: התיקון הזה לא עומד לבדו, יש עוד תיקונים, ועוד תיקונים, ועוד תיקונים, ותשתיות לאומיות, ועדות והליכים.

דב חנין: הדברים האלה התבצעו.

דב חנין: סיפור אחד.

דב חנין: סיפור שני, הוראות בטיחות.

דב חנין: גם פה יש להבחין.

דב חנין: אני חושב שצריך להקפיד בהוראות בטיחות להובלת גז.

דב חנין: אני חושב שזה נכון.

דב חנין: אני חושב שזה ראוי גם להקפיד בהוראות הבטיחות לתעשייה.

דב חנין: עם זאת, נדמה לי שבתחום של תחבורה, ההוראות וההנחיות שקיימות אצלנו מוגזמות לחלוטין.

דב חנין: אני לא מבין למה אי-אפשר – אצלנו האוטובוסים מונעים בגז.

דב חנין: אני מכיר את כל הטיעונים, אני למדתי אותם, קראתי אותם.

דב חנין: לא הצלחתי להשתכנע משום דבר.

דב חנין: לא צריך להגזים.

דב חנין: אני בעד בטיחות, אבל בטיחות צריכה להיות עם איזושהי סבירות ואיזשהו היגיון.

דב חנין: אז אם הבעיה לא תכנון, ואם הבעיה היא לא בטיחות, איפה בכל זאת הבעיה?

דב חנין: אתה אמרת, אדוני היושב-ראש, במילה אחת, חלם.

דב חנין: מילה מדויקת.

דב חנין: חלם זה ללא ספק הכותרת האחרונה של מה שקורה פה.

דב חנין: אבל אם אני רוצה לנתח את החלם הזה, יסודו של החלם הוא בהתנערות של המדינה מאחריות ובהפרטה מוחלטת של כל המערכת הזאת לגורמים שונים ומשונים, שבחלקם עושים מאמצים עצומים, ובחלקם תקועים בלי לדעת לאן ללכת ומה לעשות.

דב חנין: אני לגמרי בעד מה שאתה הצעת, אדוני היושב-ראש, באחת מההערות שלך – הגיע הזמן שיהיה גוף אחד במדינה שיהיו לו הסמכויות, שתהיה לו האחריות, וגם האחריות על ההיבטים הבטיחותיים, ויכולת לקדם מהלכים באופן מעשי.

דב חנין: הדבר הזה דרוש, חיוני ודחוף.

דב חנין: הנושא של הגז לתעשייה הוא פשוט בכייה, זה פשוט לא יאומן, שמפעלים קורסים – ממש קורסים – בגלל היעדר גז, כשיש לנו כל כך הרבה גז בים.

דב חנין: יש לנו עודפים של גז.

דב חנין: מדינת ישראל הולכת לייצא גז, ומפעלי תעשייה במדינת ישראל לא מקבלים את הגז, זה פשוט דבר שלא יאומן.

דב חנין: חיסכון בעלויות חשמל – חיסכון עצום בעלויות חשמל.

דב חנין: תראו את מצבה של חברת החשמל, החיסכון הזה ממש דרוש לנו.

דב חנין: הוא דרוש לחברת החשמל, הוא דרוש למשק הישראלי, הוא דרוש לצרכן, הוא דרוש למשק המחירים.

דב חנין: דיברתי על התחבורה – חיסכון בעלויות דלק לתחבורה וכל המשמעויות הסביבתיות של מעבר לגז של תחבורה, לא צריך להרחיב בזה, השפעות על הכנסות המדינה.

דב חנין: למרות ההצהרה המבישה של הממשלה מהבוקר על נכונות לדחות את היטל שישינסקי בעוד ארבע שנים.

דב חנין: אבל למרות זה, עדיין, הכנסות המדינה גדולות מהגז.

דב חנין: כל הסיפורים האלה מובילים אותנו, אדוני היושב-ראש, לצורך למפנה חד מאוד בכל התחום הזה.

דב חנין: אני בכל זאת חייב להגיד משפט על הטייקון, שאי-אפשר לדבר בנושא הזה ולא לדבר עליו.

דב חנין: קודם כל, המדינה לא דורשת מטייקוני הגז, עם כל הכבוד, לעמוד בהתחייבותם ולחבר את מאגר "תמר" בצינור נוסף ליבשה.

דב חנין: מה קורה פה?

דב חנין: יש התחייבות, למה זה לא מתבצע?

דב חנין: יש מאגר גז ענקי, למה לא מגבירים את קצב אספקת הגז למשק הישראלי?

דב חנין: מחזיקים אותנו בני ערובה.

דב חנין: מחזיקים אותנו בני ערובה, וכמו התנהלות של גורמים שתחום המשפט המסחרי זה לא התחום הנאה להגדיר אותם.

דב חנין: אנשים שבאים למדינה ואומרים אם לא ככה, אז ככה.

דב חנין: אם לא תוותרו לנו על "לווייתן" או לא תיתנו לנו הקלות פה או הנחות שם - - -

איתן כבל: תודה, דב.

דב חנין: אני מסיים במשפט אחרון.

דב חנין: אם לא תיתנו לנו הנחות כאן, אנחנו לא נעשה את מה שהתחייבנו, ולא נחבר את מאגר "תמר" לחוף בחיבור נוסף.

דב חנין: זה בלתי אפשרי, זה בלתי נסלח, ואסור לעבור על זה לסדר היום.

דב חנין: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש, אלינו, לכנסת.

דב חנין: גם אנחנו לא בסדר.

דב חנין: אני חייב להגיד לך בצער, אין לי שום ציפיות מהממשלה.

דב חנין: איבדתי אותם לגמרי.

דב חנין: יש לי ציפיות מהכנסת ומהוועדה בראשותך.

דב חנין: אני מציע לך לשקול להקים במסגרת הוועדה שלך איזושהי ועדת משנה, או איזשהו צוות שאתה תמנה, שישבו על הנושא הזה שבוע-שבוע וירדו לחייה של הממשלה עד שהיא תתחיל לעשות את מה שצריך לעשות בעניין הזה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מבקש מאור-לי ברלב, ואחריה – חבר הכנסת חאג' יחיא.

<אור-לי ברלב: אני רק אציג את עצמי, אנחנו ממטה מאבק הגז, האזרחים שנאבקים בכוונה של הממשלה להנציח את המונופול ולקבע את המחירים המופקעים שכולנו כבר משלמים, ובטח להיאבק ברעיון המופרך שעלה היום בבוקר ב"דה-מרקר", שעוד יידחו גם התמלוגים של שישינסקי.

<אור-לי ברלב: אני רוצה להגיד מילה אחת בכל זאת בהמשך לטייקון, על המחיר.

<אור-לי ברלב: כי קודם, כשעלה כאן הנושא של המחיר, אנשי המפעלים – שאנחנו בעדם מאוד ורוצים לדאוג שגז יגיע למפעלים – התרעמו כאילו לא צריך לדבר על המחיר, למה לדבר על המחיר?

<אור-לי ברלב: ויש איזושהי תחושה שאנחנו מקבלים לעתים – לא מהמפעלים הקטנים, מהמפעלים הגדולים – של שיתוף פעולה בין חברות הגז – "נובל" ו"דלק" – לבין התאחדות התעשיינים, המפעלים הגדולים, שכבר מקבלים.

<אור-לי ברלב: להם אין בעיה שהמחיר עכשיו – גם שמענו שזה יכול להיות רווח - - -

<קריאה: זה לא נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אני רק אעיר הערה.

איילת נחמיאס ורבין: בהתאחדות התעשיינים חברים מפעלים קטנים ובינוניים.

איתן כבל: שניה.

איתן כבל: איילת.

<קריאה: אבל זה לא נכון.

איילת נחמיאס ורבין: צריך לדייק, איתן.

איתן כבל: שניה.

איתן כבל: אור-לי, אני הבנתי את זה קצת אחרת.

איתן כבל: יכול להיות שאת צודקת.

איתן כבל: ממה שהבנתי מהם – מר ברוש, אנחנו נרגשים מהשתתפותך.

איתן כבל: אור-לי, אני אמרתי שאנחנו נקיים את הדיון בנפרד, ואני לא רוצה – העניין הוא שלדעתי האנשים כאן התייחסו ואמרו אנחנו לא רוצים להתעסק עכשיו בשאלה של המחיר – כך אני הבנתי את זה.

איתן כבל: כך אני הבנתי.

מיקי רוזנטל: אבל יש זיקה עמוקה מאוד - - -

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: ברור.

<אור-לי ברלב: האופן שבו הם הביעו את מורת רוחם הייתה - - -

מיקי רוזנטל: - - - ויותר לחץ על הממשלה, זה יהיה מאוד אפקטיבי כי - - -

<אור-לי ברלב: המחיר הוא חלק מהסיפור.

איתן כבל: מיקי.

<אור-לי ברלב: המחיר הוא חלק מהסיפור.

<אור-לי ברלב: אנחנו נדהמים לשמוע את החיסכון האדיר למפעל.

<אור-לי ברלב: כשאתה מבין שהמחיר היום הוא מופקע, והוא פי 2, אז תכפיל את החיסכון, ואז תכפיל את הפרויקט הלאומי שאתה מדבר עליו.

איתן כבל: אור-לי, אנחנו באותו צד בעניין הזה.

איתן כבל: אני רק אומר, בנקודה הזו רציתי שנהיה ממוקדים במפתח ברור מאוד.

איתן כבל: הדברים שאמרת נשמעו.

איתן כבל: תודה רבה לך.

איתן כבל: ברשותכם, חבר הכנסת חאג' יחיא.

איתן כבל: אחר-כך אני מבקש את אריאלה ברגר, בבקשה.

איתן כבל: חברים, מי שרוצה ללכת, מוזמן ללכת.

איתן כבל: אני פה.

איתן כבל: יש כאן דיון, אנחנו יושבים הוא מספיק חשוב כדי שכל מי שירצה לומר את דבריו בנחת, יאמר את דבריו.

איתן כבל: בבקשה, חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כל, אני יושב פה ואני מבין שיש הסכמה מלאה שהשימוש בגז זה פחות זיהום, זה זול יותר, זה יותר רווחים לחברות וזה יותר רווחים למדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם זה כל כך מוסכם, אני מנסה להבין למה אנחנו במצב הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אני יודע שאנחנו יודעים במדינה הזו לעבוד בטור ולא יודעים לעבוד במקביל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא יודעים לעבוד במקביל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו אחת הבעיות שמובילות למשך הזמן הארוך הזה, אתה לא יכול לעבוד במקביל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אשאל שאלה שתיתן לנו את התשובה – מה הבעיה לעבוד במקביל בהולכה, בתקינה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא נתחיל לעשות את כל המחקרים כדי לקבוע תקן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי בכל העולם יש תקנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בעולם המתקדם יש תקנים, ותקנים לכל התחומים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך קובעים תקן?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לוקחים את התקינה הקיימת בעולם, בודקים אותה, לוקחים חלק מפה וחלק משם, ואנחנו לא צריכים הרבה זמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בא מתחום ההנדסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יודע מה זה תקן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בתקופה שלי, כשהייתי סטודנט, שינו את התקן של התכנון והבנייה של הקונסטרוקציה של הבנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי במחקר כסטודנט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא צריך את כל השינויים הגדולים ולא משך הזמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו נראה איך נכתוב, ואז קונים מתקנים והמתקנים לא מתאימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שתיים, 110 מפעלים שחתמו – האם יש לוחות זמנים להתאמתם לקבל את הגז?

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום הם עובדים ללא גז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לוחות זמנים מתי הם יהיו מוכנים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש התאמה בין לוחות הזמנים שלהם ללוחות הזמנים של התקינה ולוחות הזמנים של ההולכה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך נגיע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם 110 מפעלים יתאימו את עצמם לגז, ופתאום, אחרי שהם סיימו והשקיעו, הם צריכים לחכות שנים, איך הם יחזירו את ההשקעה שלהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם יקרסו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם יקרסו לפני שהם מקבלים את הגז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דבר נוסף, אם הם יחכו עד שאדוני מהתקן יכין את התקנים, ואז התקנים לא יתאימו, מה שהם עשו לא יתאים לתקן, מה יעשו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ישליכו את הכול לזבל?

איתן כבל: זה מה שנקרא היה לי את המטה הכי טוב בעולם, באה המלחמה והרסה לי אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מנהל פרויקטים, אמרתי, מתחום ההנדסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני עושה תרשים גנט, מה אפשר לעשות במקביל ולוחות זמנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרת אין פרויקט שמסתיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אתה לא עושה את התרשים הזה, אם אתה לא קובע לוחות זמנים, אין מצב שתצליח לגמור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אריאלה ברגר.

איתן כבל: אחריה – חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

<אריאלה ברגר: שלום.

<אריאלה ברגר: שמי אריאלה ברגר, אני ממונה על מחקרי הנפט במכון הישראלי לתכנון כלכלי.

<אריאלה ברגר: המצב בתעשייה והגז על פניו נראה בסדר, על-פי מה שמפורסם.

<אריאלה ברגר: גידול מטאורי של 35% בהיקף צריכת הגז במגזר התעשייה.

<אריאלה ברגר: אנחנו יודעים שזה לא המצב.

<אריאלה ברגר: זה לא המצב במפעלים הקטנים, שהם מאוד משמעותיים.

<אריאלה ברגר: עלויות התפעול, החלק של האנרגיה הוא בין 15%-10%.

<אריאלה ברגר: אנרגיה יכולה להגיע ל-50% מעלויות תפעול.

<אריאלה ברגר: אם אנחנו מסתכלים על שנת 2014 למשק התעשייה, השימוש במוצרי נפט היה שני מיליון שקלים.

<אריאלה ברגר: אם היה שימוש בגז הטבעי – וכאן ההערכה שלי היא על-פי 7 דולר ל-MMBTU, זה מחיר ריאלי למפעלים קטנים – זה היה עולה פחות ממיליון שקלים.

<אריאלה ברגר: זאת אומרת שזה פוגע ישר ברווחיות של המפעלים.

<אריאלה ברגר: היו לי שיחות עם בעלי מפעל, וגם שמענו היום מ"פיניציה", מ"גלעם" – יש שתי מילים לומר איך זה משפיע, וסליחה על המילים.

<אריאלה ברגר: אחת זו טביעה, ושנייה היא סירוס.

<אריאלה ברגר: יש מפעלים ששוקלים פשוט לעזוב את המדינה כי הם לא יכולים להמשיך ככה.

<אריאלה ברגר: יש גם מפעל – כבר דיברנו על זה – "מגבות ערד", 300 עובדים.

<אריאלה ברגר: ההשפעה על הכלכלה היא לא רק הרווח שמפסידים, יש גם מה שנקראMultiply affect – זה גם העובדים, וזה גם כל הקנייה, זה כל ההשפעות האחרות.

<אריאלה ברגר: מה שאני רוצה להגיד עכשיו, על המצב של התחרות.

<אריאלה ברגר: יש שתי השפעות על התחרות.

<אריאלה ברגר: אחת היא בין חברות בתוך ישראל.

<אריאלה ברגר: זאת אומרת ש"נתיבי גז לישראל" עשתה עבודה טובה מאוד לחבר את המפעלים הגדולים.

<אריאלה ברגר: אני מבינה שיש רק עוד שני מפעלים שמחכים להתחבר ישר ל"נתיבי גז לישראל" לקבל גז טבעי.

<אריאלה ברגר: אבל המפעלים הקטנים, שהם גם בתחרות אתם, רובם לא מקבלים.

<אריאלה ברגר: זו ההשפעה השלילית הראשונה.

<אריאלה ברגר: השנייה היא התחרות הבינלאומית.

<אריאלה ברגר: אני הסתכלתי על-פי הנתונים של ה-IEA בשנת 2012 ועל התעשייה.

<אריאלה ברגר: רציתי לראות מה המצב של ישראל לעומת גרמניה וארצות-הברית.

<אריאלה ברגר: מדוע?

<אריאלה ברגר: כי התמ"ג בישראל – 25% בא מהתעשייה.

<אריאלה ברגר: בגרמניה ובארצות-הברית מדובר על 20% ועל 30%.

<אריאלה ברגר: בגרמניה ובארצות-הברית בתעשייה לכל ייחוד אנרגיה שמשתמשים שבא מהנפט, יש פי 5 או 6 שבא מגז טבעי, והסיבה מאוד הגיונית, זה חצי מחיר.

<אריאלה ברגר: הסתכלתי על ישראל, במיוחד הסתכלתי על ישראל בשנת 2014.

<אריאלה ברגר: אני לא חושבת שזה יפתיע אף אחד היום שמפעלים קטנים, במקום פי 5 או 6, זה 0.01. ומדוע?

<אריאלה ברגר: מפעלים קטנים.

<אריאלה ברגר: כי יש בערך 2,000 מפעלים בישראל.

<אריאלה ברגר: כדי שמערכת הולכה תגיע ל-500 מפעלים, נדרש 1,000 קילומטר של צינורות.

<אריאלה ברגר: היום יש 100 קילומטר.

<אריאלה ברגר: כבר אמרנו את זה, יש עשרה מפעלים שמחוברים, ויש בהמתנה בערך 60 או 70.

<אריאלה ברגר: אני רוצה להגיע עוד כמה דברים, ואז אני אסיים.

<אריאלה ברגר: הראשון הוא שמה שקרה עד עכשיו – סליחה, אני לא יודעת איך להגיד את זה בעברית, negative signal.

<אריאלה ברגר: אין להם את האומץ להשקיע בגז הטבעי, זה משדר – למרות שכולם יודעים שמחיר הגז יהיה חצי, הם כבר השקיעו, ולאחרים שיודעים שזה שווה, יש מגמה שהם לא רוצים לגעת בזה כי הם רואים את כל הצרות.

<אריאלה ברגר: אז לא מקבלים את כל התמונה.

<אריאלה ברגר: במה שאני רוצה לסיים, היום, עם מחיר הנפט – שהוא 64 דולר לחבית, ועם ריבית שהיא ברמה נמוכה כיום, וגם הדולר לשקל, שזה 3.83 – עדיין, המפעלים הקטנים סובלים, אבל אלה ששורדים, שורדים.

<אריאלה ברגר: מה יהיה אם מחר מחיר הנפט יעלה, כמו שקרה קודם – בעוד שנה, בעוד שלוש שנים?

<אריאלה ברגר: מה יקרה אם תהיה עלייה בריבית?

<אריאלה ברגר: יש כבר מפעלים שסגרו, מה יהיה אז?

<אריאלה ברגר: הזמן לטפל בזה הוא עכשיו.

<אריאלה ברגר: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תודה.

מיקי רוזנטל: פרגמטי, בגלל הזמן, אני אומר כך - - -

איתן כבל: אני לא אלחץ אותך בגלל זמן.

מיקי רוזנטל: קודם כל לגבי ההערכה של הרווח למשק כתוצאה מהזרמת הגז למפעלים – באוצר ובמשרדי הממשלה תמיד מחשבים רק הכנסות.

מיקי רוזנטל: הם לעולם לא מחשבים הוצאות שנמנעות.

מיקי רוזנטל: חיסכון.

מיקי רוזנטל: אם לפי הנתונים הידועים לנו 1,500 איש נפגעים בכל שנה כתוצאה מזיהום אוויר - - -

<קריאה: 2,500.

מיקי רוזנטל: לא, 1,500 מתים, ועוד אלפים רבים – 2,500, עוד יותר גרוע.

מיקי רוזנטל: הנזק שנגרם למשק מהדבר הזה, בהינתן שנזרים גז למפעלים, הוא עוד מאות מיליונים בשנה.

מיקי רוזנטל: ואני לא מדבר על התעסוקה.

מיקי רוזנטל: אם עלויות הייצור ירדו, מן הסתם, ייצרו יותר, תהיה יותר תעסוקה, יהיו יותר הכנסות למדינה, תהיה פחות אבטלה וכולי.

מיקי רוזנטל: לכן הסכום שננקב פה כרווח למשק כתוצאה ממעבר לגז, שהוא בין 500 ל-600, הוא מחיר נחמד מאוד, אבל בוודאי לא מבטא את המציאות.

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד.

מיקי רוזנטל: הדבר השני כן נוגע למחיר.

מיקי רוזנטל: כל הזמן אומרים הדיון עכשיו הוא לא הדיון על המחיר.

מיקי רוזנטל: אבל אם אנחנו נפקח על המחיר לא יהיו 400 מפעלים שמחכים לגז, אלא 2,500 מפעלים שיהיה להם רנטבילי להשתמש בגז.

מיקי רוזנטל: וזה הסיפור.

מיקי רוזנטל: גם זה הסיפור, לא רק זה הסיפור, גם זה הסיפור.

מיקי רוזנטל: ההערה השלישית נוגעת להפרטה ולרגולציה.

מיקי רוזנטל: כל הזמן מדברים פה על עודף רגולציה.

מיקי רוזנטל: מדברים מעט מדי על עודף רגולטורים.

מיקי רוזנטל: בכל נושא במדינת ישראל מטפלים עשרות גורמים.

מיקי רוזנטל: במקום שיהיה מישהו אחד שמרכז את כל העניינים, אז מישהו שמבקש להתחבר לגז רץ בין עשרות גורמים.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה הוא בלתי אפשרי, וזה חלק מהפתרון, לרכז את כל הגורמים שמעורבים הזה במקום אחד.

מיקי רוזנטל: לא צריך שגם משרד הכלכלה, וגם רשות הגז, וגם משרד האנרגיה, וגם משרד ראש הממשלה וגם ועדת החוץ והביטחון וגם סבתא של מנשה, כולם שמים את הידיים שלהם בגז, והתוצאה היא שהגז לא מגיע.

מיקי רוזנטל: הדבר השני הוא ההפרטה.

מיקי רוזנטל: צריך להפסיק עכשיו את ההפרטה.

מיקי רוזנטל: אלה שקיבלו את הזיכיון, צריך לקחת להם אותו, כי אל מול מי צריכים להתמודד הגורמים הפרטיים האלה?

מיקי רוזנטל: אל מול הממשלה.

מיקי רוזנטל: שהממשלה תתמודד עם הבעיה בעצמה.

מיקי רוזנטל: הפתרון האוטומטי הזה שההפרטה פותרת כל דבר, במקרה הזה הוא המתכון לאסון.

מיקי רוזנטל: הערה אחרונה, אמרו את זה קודמי, אבל אני חשוב שזה הכיוון.

מיקי רוזנטל: בניגוד לבניינים, שפוגעים בנוף ובשטחים הפתוחים, נושא הגז וההולכה של הגז – זה מתחת לאדמה, זה לא פוגע באף אחד, וזה גורם לשחיתות איומה.

מיקי רוזנטל: מאות גורמים מרוויחים הון תועפות – הון תועפות – ומשלמים סכומים בלתי סבירים כדי להתחבר לגז.

מיקי רוזנטל: מה ששמענו כאן זה רק קצה הקרחון.

מיקי רוזנטל: ולכן צריך להחזיר את זה לממשלה, להחליט שזה נושא לאומי ולפתור את זה לאלתר, כי אחרת אנחנו נשב פה בעוד שנתיים ובעוד שלוש, ואנחנו נמצא את ההוא מגמגם, ההוא מדבר על תקינה, זה מדבר על ביטחון, ורק גז למפעלים לא יהיה.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

איתן כבל: אני רוצה להגיד בכותרת, אנחנו כל הזמן מערבבים – ומי מוותיקי הכנסת שעוסק בענייני תכנון ובנייה – בין בירוקרטיה לרגולציה.

איתן כבל: הערבוב הזה לא מפסיק להיות.

איתן כבל: אנשים מתייחסים לבירוקרטיה במושגים של רגולציה, ואלו שני דברים שונים לחלוטין.

איתן כבל: לכן חלק ניכר מהרפורמות שעושים – לא מבינים למה זה לא עובד.

איתן כבל: זה לא יכול לעבוד, כי הבעיה היא לא רפורמה בחלק ניכר מהדברים, אלא הבנה שבירוקרטיה היא בירוקרטיה, גם אם תקים אלף ועדות ואלף הפרטות.

איתן כבל: דב ואני כל הזמן מדברים על זה, וחברים נוספים כאן, להבין את המושג הזה, את הפער הקיים.

איתן כבל: ברשותכם, ניסן כספי, פורום יצרני החשמל הקטנים בישראל, בקצרה.

איתן כבל: אחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

איתן כבל: אחר-כך שרגא ברוש.

איתן כבל: בבקשה.

<ניסן כספי: תודה.

<ניסן כספי: פורום יצרני החשמל הקטנים הוא פורום שהתאגד לאחרונה, והמטרה שלו לתת תנופה להקמת מרכזי אנרגיה בתוך המפעלים.

<ניסן כספי: החברים בפורום הזה מסוגלים להציע לאותם מפעלים אנרגיה הרבה יותר זולה משמעותית.

<ניסן כספי: אם אנחנו מדברים על אנרגיה זולה, המשמעות שלה שאנחנו מסוגלים להפחית למפעל סדר גודל של בין 25%-15% מעלות האנרגיה.

<ניסן כספי: אם אנחנו צריכים לדבר במספרים, אנחנו כרגע נמצאים, חברי הפורום, למעלה מ-30 נקודות בישראל להקים בהן יחידות אנרגיה שיספקו אנרגיה זולה למפעלים.

<ניסן כספי: אותם יצרנים מוכנים להשקיע סדר גודל שנע בין 2.5-2 מיליארד שקל כדי לחבר את המפעלים לאותם מרכזי אנרגיה ולפתור להם את עלות האנרגיה בצורה משמעותית.

<ניסן כספי: אם הגז הטבעי כגז טבעי לבד ייתן את אותן הנחות שדיברנו כאן, אנחנו מוסיפים הנחה משמעותית נוספת שיכולה לתת סדר גודל נוסף.

<ניסן כספי: אם דובר על ירידה במפעל כמו "גלעם" ב-50%, שזה סדר גודל של מיליארד שקל, אנחנו יודעים להוסיף להם עוד בין 300,000 ל-400,000 שקל חיסכון.

<ניסן כספי: זה אומר שאותם מפעלים יכולים ליהנות מאנרגיה הרבה יותר זולה.

<ניסן כספי: אנחנו נתקלים בתהליכים בירוקרטיים קשים מאוד.

<ניסן כספי: אני מאמץ את מה שאתה אומר, שהוא תהליך בירוקרטי.

<ניסן כספי: אנחנו תקועים בתוך תהליך.

<ניסן כספי: אנחנו התחלנו תכניות לפני שלוש וארבע שנים.

<ניסן כספי: בתהליך תכנון ובנייה, בתהליך קבלת רישיונות, אנחנו לא מצליחים לקבל את הרישיונות ולא מצליחים להגיע לשלב שבו מצליחים אנחנו מצד אחד מחוברים לרשת הגז הטבעי, ומצד שני מצליחים להתחיל להקים את אותם מתקנים.

איתן כבל: מר כספי, ברשותך, שאלה אחת.

איתן כבל: אם אני מבקש ממך להצביע – בירוקרטיה זאת מילה גדולה.

איתן כבל: אני רוצה שתגיד לי בסוף-בסוף, זה מתנקז אצל ההוא.

איתן כבל: אתה יודע להגיד לי את ההוא?

<ניסן כספי: זה מתרכז בשתי רשויות בודדות – אחת, רשות הגז הטבעי, והשנייה רשות החשמל.

<ניסן כספי: אם שתי הרשויות האלה היו פועלות בצורה הרמונית, מתואמת, שבה היו יכולות להגיע למצב שבו הן מסכימות ויכולות לתת פתרון קצר, אנחנו יכולים בתוך שנתיים-שלוש, בתוך שנה, להתחיל לחבר מפעלים ולהתחיל לתת להם אנרגיה, ואני מתחייב על הנחה - - -

איתן כבל: ועל מה לדעתך לב המחלוקת בין שני הגופים האלה?

<ניסן כספי: אני לא יודע מה המחלוקת בין שני הגופים האלה.

<ניסן כספי: אבל, לפחות לשיטתנו – אם אתה רוצה את הסיפור הקודם – אנחנו יכולים לפתור אחת ברשות החשמל, תתעורר בעיה שניה ברשות הגז.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, למען האמת, הלב נחמץ כשאנחנו מקשיבים לדיון.

יוסי יונה: הסיפורים שאנחנו שומעים, של ערן יחימוביץ ו"פיניציה", שזה נחשב לסיפור הצלחה מצד אחד והסיפור של רמי מ"גלעם".

יוסי יונה: זה מכמיר לב, הסיפורים הללו.

יוסי יונה: אני מקווה שלא יתקיים בנו הביטוי שאומר שאלוהים נתן אגוזים לאנשים שאין להם שיניים.

יוסי יונה: שהנה, הגז נמצא כאן, אבל בסופו של דבר לא נמצא דרך יעילה כדי לעשות בו שימוש.

יוסי יונה: הדיון שמתנהל כאן, והנגזרת – עד כמה שניתן, לצמצם את הנגזרת שלו, ואולי, כפי ששמענו כאן, לא ניתן – הוא מאוד ענייני.

יוסי יונה: לגבי ההערה שלך, היושב-ראש, לגבי ההודעה של שר הכלכלה שהנה הוא מקציב סכום נוסף, יש לנו כאן טיפונת של מידע מהעבודה הנפלאה שעושה מטה המאבק בגז.

יוסי יונה: מתוך 120 מיליון שקל שמשרד הכלכלה הקצה לנושא הזה, נוצלו רק 5.2 שקלים.

יוסי יונה: כך שאם יוקצו עוד 200 מיליון שקלים או חמישה מיליון שקלים לעניין הזה, זה לא יעזור.

יוסי יונה: אני רוצה להגיד, אין המון מה לחדש, לטעמי.

יוסי יונה: הדברים שנשמעו כאן הם דברים נכוחים.

יוסי יונה: חלק מהשיקולים שהועלו ונתפסים היום כחסמים הם שיקולים לא רלוונטיים.

יוסי יונה: הבעיה היא איך מתנהלים למול החסמים הללו.

יוסי יונה: כן, תכנון ובנייה זה שיקול.

יוסי יונה: כן, אקולוגיה זה שיקול.

יוסי יונה: כן, ועדות מחוזיות זה שיקול.

יוסי יונה: כן, בטיחות זה שיקול.

יוסי יונה: זה לא שאנחנו אומרים שהשיקולים האלה לא רלוונטיים.

יוסי יונה: אנחנו רוצים איזה גוף שיש לו איזה מטה קסם ויעלים את השיקולים הללו.

יוסי יונה: אבל אכן עולה השאלה, לכל הרוחות, כיצד אנחנו לא יכולים – יאשה, אולי השאלה מופנית אליך כאיש מקצוע.

יוסי יונה: אני דווקא התרשמתי מהדברים שאמרת, אבל, אני חושב שגם היושב-ראש הפנה אליך את השאלה, וגם אני רוצה להפנות אליך את השאלה.

יוסי יונה: אנא בטובך תגיד לנו – יש איזשהו מתווה, נמצא גז בישראל.

יוסי יונה: כפי שאמרת, נפלה עלינו מתת האלה הזו, או מתת טבע, אבל ישראל היא לא המדינה הראשונה שנמצא בתחומיה גז.

יוסי יונה: יש המון מדינות בעולם שנמצא בתחומן גז, ומשום מה, הן מצליחות ליצור מנגנון שמאפשר להן ניצול מטבי של אוצרות הטבע שלהן.

יוסי יונה: עולה השאלה מה אנחנו למדנו, מה אנחנו לא לומדים, ומה ניתן לעשות.

יוסי יונה: אני יודע שהיושב-בראש רוצה להשאיר את הסיכומים לסוף הדיון, אבל עדיין אני מתפתה.

יוסי יונה: אני בא מהאקדמיה, שהדיון כאן לא יסתכם בהצפה שלו, ואז נלך כולנו הביתה ונגיד למדנו דברים חדשים.

איתן כבל: אל תדאג, זה לא יקרה אצלי.

איתן כבל: אולי אצלך כאקדמאי.

איתן כבל: צריך להגיע לתובנות בסוף.

יוסי יונה: אין בעיה.

יוסי יונה: אני אקדמאי שרגליו נטועות חזק בקרקע.

רחל עזריה: - - - תשובות לשאלות.

איתן כבל: זה חלק מהעניין, רחל עזריה.

רחל עזריה: הם יודעים לענות.

איתן כבל: הם לא יודעים.

רחל עזריה: על המזוט?

רחל עזריה: על כמה ישתלם כדי שיעברו - - -

איתן כבל: יקירה, עזבי.

<קריאות: כל הסוגיות הללו, מידת החיסכון - - -

איתן כבל: רחל, כבר הייתה התייחסות כאן לכל העניין של המחירים.

איתן כבל: התרשמנו מגברת ברגר שאמרה את הדברים בצורה - - -

<אריאלה ברגר: אני יכולה לתת את - - -

יוסי יונה: אני לא סיימתי את דברי.

יוסי יונה: כבוד היושב-ראש, תגן על הסדר.

יוסי יונה: לסיים את דברי.

רחל עזריה: - - -

איתן כבל: רחל, אני לא רק מגן, אני נשכב על הגדר בשביל יוסי.

איתן כבל: אז בבקשה אל תפריעי לי.

איתן כבל: תודה.

יוסי יונה: לכן אני רוצה לומר, גם חבר הכנסת דב חנין אמר דברים ברוח הזו, איך אנחנו יוצאים מהדיון הזה באופן שבו אנחנו יודעים מה הצעד הבא בכיוון של פתרון הולם לחסמים הללו שקיימים בפני זרימתו של הגז לנקודות הקצה.

יוסי יונה: תודה.

איתן כבל: תודה יוסי.

איתן כבל: בבקשה חברי, שרגא ברוש.

<שרגא ברוש: תודה רבה אדוני היושב-ראש.

<שרגא ברוש: ברשותך, אני מבקש להתנצל על האיחור.

<שרגא ברוש: פתחנו כנס של התעשייה, מפעלים קטנים ובינוניים בתל-אביב עם שר הכלכלה, ולאחר מכן – הדרך לירושלים עדיין לא סלולה כמו במאה ה-22, אז יש תאונות וכל הכביש עומד.

<שרגא ברוש: חס וחלילה, שלא יתפרש כזלזול בוועדה, בדיוק ההיפך.

איתן כבל: אם היינו מרגישים את זה, גם אתה היית מרגיש.

<שרגא ברוש: אני מודה לכם, ומודה לכם על הדיון הזה.

<שרגא ברוש: האמת היא שהתאחדות התעשיינים עוסקת הרבה מאוד זמן בנושא הגז, ובחודשים האחרונים ביתר שאת.

<שרגא ברוש: אני חייב לומר שבשיתוף פעולה אדיר עם כל מי שנוגע בעניין הזה במשרדים השונים של הממשלה.

<שרגא ברוש: אני חושב שאני יכול להיות אופטימי ולהגיד שנראה לי שהכיוון הוא נכון ואנחנו כבר אוטוטו בדרך החוצה.

<שרגא ברוש: העובדה שמתגבשת כרגע הצעת חוק – שאני מקווה מאוד שתצליח לעבור כבר בחוק ההסדרים – שתטפל במכלול של העניין - - -

איתן כבל: יפה שאתה מודיע לנו.

<שרגא ברוש: אני אומר לך מה שאני יודע.

<שרגא ברוש: אני לא נציג של אף אחד.

<שרגא ברוש: אני אומר לך מה אני מקווה, אני מקווה שזה יעבור בחוק ההסדרים.

<שרגא ברוש: החוק הזה, כפי שהתגבש, יכול שיכלול בתוכו גם את הנושא של האישורים הסטטוטוריים ויקצר את הזמן.

<שרגא ברוש: אני לא יודע אם אתם יודעים או לא, היום צריכים להגיש בקשות לוועדות הבניין המקומיות.

<שרגא ברוש: מפעל שמאיזושהי סיבה אין לו היום אישורים, או שיש לו תקלות שחלקן הן סטטוטוריות ואת חלקן אי-אפשר לתקן כי אזורי התעשייה בנויים כבר מלפני 50 שנה ואי-אפשר לתקן את התקלות האלה, לא יתקבל אישור לגז.

<שרגא ברוש: אנחנו מבקשים, וביקשנו, ויש היענות, לפתור אותנו מכל העבר.

<שרגא ברוש: כלומר, מי שהגיש בקשה לגז, הבקשה תיבדק לגופה, ואם היא תקינה, תקבלו אישור להניח את הצנרת.

מיקי רוזנטל: גם הצנזורה לאמנות תהיה בחוק ההסדרים.

<שרגא ברוש: ידידי, פטור אותי מהדיון הפוליטי, בוא נישאר בדיון על הגז.

מיקי רוזנטל: הסדרים זה תמיד פוליטי.

<שרגא ברוש: זה בסדר, אז שים את זה על השולחן ותעשו את זה בחקיקה מהירה, מבחינתי, שלוש קריאות באותו לילה, זה גם טוב.

<שרגא ברוש: עשו את זה בעבר, לפחות בכמה דברים שאני הייתי.

<שרגא ברוש: כל מה שאני אומר זה שחשוב שזה יעבור מהר כי אתם מבינים את המצוקה.

<שרגא ברוש: מה שמעביר את זה הכי מהר, זו הדרך.

<שרגא ברוש: דבר אחד הן הרשויות המקומיות, שמפעל יגיש בקשה, ב_no time-יבדקו.

<שרגא ברוש: אם אין שום בעיות עם התוואי, עם הבטיחות, עם מה שצריך, יאשרו אותה וייסעו הלאה.

<שרגא ברוש: הדבר השני הוא הנושא של הנחת הצנרת בתוך המפעל.

<שרגא ברוש: עם כל הכבוד, המצב החוקי היום הוא שיאשה אחראי על כל ברז, על כל "פיפס", על כל חיבור, על כל דבר.

<שרגא ברוש: הכול זה יאשה, יאשה, יאשה.

<שרגא ברוש: נכנסתי לתפקיד, שמעתי את יאשה בכל פינה בארץ.

<שרגא ברוש: לא שמעתי את השם ביבי כמו ששמעתי את השם יאשה.

<שרגא ברוש: עד שהלכתי לפגוש את יאשה, ואז הסתבר שאפשר אחרת.

<שרגא ברוש: רבותי, אנחנו אחראיים אצלנו במפעל היום על כל דבר.

<שרגא ברוש: גם כשאני יושב פה כרגע, ונוהג מישהו על מלגזה בלי רישיון, אני אחראי.

<שרגא ברוש: אם מישהו מטפל בחשמל אצלי במפעל ואין לו רישיון חשמלאי, אני אחראי.

<שרגא ברוש: אם מישהו התקין את המאגר של הסולר אצלי במפעל, אני אחראי.

<שרגא ברוש: ולכן אנחנו ניקח אחריות על כל מה שקורה מהגדר פנימה.

<שרגא ברוש: אנחנו חושבים שהפתרון הנכון הוא לקחת גוף כמו מכון התקנים, להגיש לו את התכנית.

<שרגא ברוש: ב-no time הוא יבדוק ויאשר אותה.

<שרגא ברוש: אם היא טובה, אנחנו נצא לביצוע עם אנשי המקצוע המתאימים, נבצע את התכנית.

<שרגא ברוש: יבוא מכון התקנים, יסמן שהביצוע בשטח על-פי התכנית שאושרה, יקבל ממנו פתק, ילך לחברת הגז, יפתח את השיבר, יקבל גז, ושלום על ישראל.

<שרגא ברוש: לא נלך ליאשה ולא נחזור מיאשה.

<שרגא ברוש: לא צריך את זה.

<שרגא ברוש: גם יאשה לא צריך את זה.

איתן כבל: אולי יאשה רוצה שתבואו אליו?

<שרגא ברוש: לא, הוא לא רוצה, תאמין לי.

<יאשה יורבורסקי: ממש לא.

<יאשה יורבורסקי: ממש לא.

<שרגא ברוש: זה לא המקרה של יאשה, זה מקרה אחר אולי.

איתן כבל: אני מכיר את זה בבירוקרטיה, לא ברגולציה, שיש מצב כזה שאנשים אוהבים לפגוש אנשים.

<שרגא ברוש: ניפגש בבתי קפה.

<יאשה יורבורסקי: תאמין לי שיש לי מה לעשות.

איתן כבל: אני לא אמרתי שאין, אני סתם אומר בכל.

<שרגא ברוש: מספיק לנו שיאשה יתעסק בהולכה ובכל הדברים האחרים, שהם מספיק כבדים ומשמעותיים.

<שרגא ברוש: רבותי, זה יפתור גם את הרגולציה, אבל לא פחות מזה, את הבירוקרטיה, ונלך עם זה קדימה.

<שרגא ברוש: ברשותך, רק מילה אחת.

<שרגא ברוש: העירו הערות לגבי התקציב, לעודד, וזה בסדר גמור ששר הכלכלה רוצה להגדיל.

איתן כבל: אנחנו לא נגד.

<שרגא ברוש: ברור.

<שרגא ברוש: שתדעו על מה מדובר, 120 מיליון שישנם, כל מפעל מקבל כ-600,000 שקל, מספיק ל-200 מפעלים.

<שרגא ברוש: אם אנחנו עוסקים ב-2,000, צריך להכפיל את הסכום, את החשבון לעשות לבד.

<שרגא ברוש: אם הוא רוצה להגדיל, כמה שיגדיל, יבורך.

איתן כבל: תודה שרגא.

איתן כבל: אני עובר לאמיר כיוון שהוא צריך ללכת לוועדת הכספים.

איתן כבל: אחריו ידבר משה שפיצר, אייל.

איתן כבל: אני מסכם אחרי זה.

איתן כבל: חברי הכנסת, מי שירצה עוד להתייחס בקצרה.

איתן כבל: ברשותכם, היה לך מספיק זמן להתכונן, גם זה בסדר.

איתן כבל: אמיר, יש לי בקשה.

<אמיר רשף: להיות קצר.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני יכול להגיד תודה, שלום, הלכתי.

איתן כבל: אני מבקש ממך – לא סתם נתתי לך להיות כמעט אחרון בסבב – בבקשה, תן תשובות ענייניות.

איתן כבל: אני מכיר אותך.

איתן כבל: ענייניות, רציניות, על מה שאתה לא יודע לתת תשובות, תגיד אין לנו את התשובות.

איתן כבל: שהדברים יהיו מאוד מאוד ניכרים ברצינותם.

איתן כבל: בבקשה.

<אמיר רשף: אוקיי.

<אמיר רשף: בחודשים האחרונים התקיימה עבודה משותפת של משרדי האוצר, הכלכלה, האנרגיה ומנהל התכנון.

<אמיר רשף: נכנסנו לעובי הקורה כדי לשים את האצבע איפה החסמים, איפה הבעיות בחוק שצריך להזיז אותם, לשנות אותם ולתקן אותם כדי שהרכבת הזאת של חיבור לגז טבעי תוכל לנסוע.

<אמיר רשף: אני אסייג ואומר שכרגע זו המלצה של הדרג המקצועי, גם במסמך שהעברנו לוועדה ציינו את זה.

<אמיר רשף: זה טעון עוד בדיקה של גורמים משפטיים.

<אמיר רשף: השרים הם חדשים ועוד לא הוצגו להם כל תכניות העבודה של המשרדים.

<אמיר רשף: לכן כרגע אלו צעדים שגובשו על-ידי דרג מקצועי.

<אמיר רשף: אנחנו העברנו גם להתייחסות של התעשיינים ושל חברות החלוקה.

<אמיר רשף: כבר קיבלנו התייחסויות, אנחנו עושים התאמות, שינויים.

איתן כבל: מי מרכז את זה, אתם?

<אמיר רשף: כן, האוצר.

<אמיר רשף: כפי שכבר הוזכר בדיון, אפשר לחלק את החסמים לשני מישורים – המישור הסטטוטורי, תכנון ורישוי, והמישור של הרגולציה במקטע הפנים מפעלי.

<אמיר רשף: בעולם הסטטוטורי, שהוא למעשה חברות החלוקה, הצינורות שצריך להניח כדי שזה יגיע עד אזור התעשייה ועד שער המפעל.

<אמיר רשף: בתיקון 101 לחוק התכנון והבנייה החריגו את כל התשתיות התת-קרקעיות מהיתר.

<אמיר רשף: אמרו תעשו תכנית ואז אתם לא צריכים היתר.

איתן כבל: זה מה שדב חנין אמר.

<אמיר רשף: כן.

<אמיר רשף: מהפטור הוחרגה תשתית של גז טבעי.

<אמיר רשף: המחוקק בחר להיות שמרן.

<אמיר רשף: בסדר, זה נושא חדש, לא ידעו איך להתייחס.

<אמיר רשף: כרגע גז טבעי הוא תשתית, שבניגוד לכל התשתיות האחרות, צריכה שני הליכים סטטוטוריים – גם תכנית עבודה וגם היתר בנייה.

<אמיר רשף: הדבר הזה יוצר גם הארכה של לוחות הזמנים, וגם מביא לכך שצריך לייצר פעמיים תיאום מול הגופים הרלוונטיים, ולעתים יש גם כפילות בין המסמכים.

<אמיר רשף: ההצעה שלנו היא ליישר קו בין גז טבעי לבין תשתיות תת-קרקעיות אחרות ולשלב אותו בפטור מהיתר.

<אמיר רשף: מעבר לכך, במסגרת קיצור לוחות הזמנים ובעיות שנתקלים בהן מול רשות הרישוי המחוזי, שזה הגוף המאשר לעניין זה, בדומה לדברים אחרים בעולם התכנון, בדרך כלל יש גוף שאפשר לערער אליו אם אתה לא מקבל את התשובה בזמן, אם אתה מקבל תשובה שהיא דחייה או אם יש אישור, אבל בתנאים שנראים בלתי נסבלים.

<אמיר רשף: למשל אומרים לך, תעביר את קו החלוקה, רק תעשה עיקוף כזה, ויש לזה כמובן עלויות כספיות.

<אמיר רשף: אנחנו חושבים שנכון להקים מוסד ערר.

<אמיר רשף: מהרמה המחוזית שיהיה גוף ברמה הארצית שיוכל לתת מענה לאותן בעיות שעולות.

<אמיר רשף: כמובן, גם יביא לכך שרשות הרישוי המחוזית מתכנסת ללוחות זמנים, ואם לא, יש פתרונות אחרים.

<אמיר רשף: הוזכר פה גם נושא תיאום התשתיות בין חברות תשתית.

<אמיר רשף: חלקן פועלות מטעם רישיון של המדינה, חלקן חברות ממשלתיות.

<אמיר רשף: זה נושא שמקודם אצלנו כאגף תקציבים על-ידי צוות אחר.

<אמיר רשף: אני לא יודע לפרט, אני כן יודע להגיד שזה מתייחס להעברת מידע בין החברות, שלפעמים לא מעבירות מידע איפה בדיוק יושב צינור, איפה אתה יכול לחפור ואיפה לא.

<אמיר רשף: גם לגבי הנושא של כניסה לקרקע – אתה יכול להיכנס, אתה צריך לדבר אתי כדי להיכנס, אתה יכול לעשות מדידות.

<אמיר רשף: כל הדברים האלה בסוף זה זמן, הזמן הזה הוא כסף – גם לחברות החלוקה, אבל כסף גם למפעלים.

<אמיר רשף: גם בנושא הזה אנחנו מתכוונים לטפל.

<אמיר רשף: לגבי המקטע הפנים מפעלי – אנחנו חושבים שצריך לייצר מודל רגולטורי שונה מהקיים, שונה מהמצב שכל מפעל צריך להגיע עד רשות הגז הטבעי ולקבל את אישורה.

<אמיר רשף: הוזכרה פה בדיון הולנד ומשך הזמן הדרוש בהולנד.

<אמיר רשף: אנחנו אכן מתבססים על מודל הולנדי.

<אמיר רשף: לפי המודל הזה יש גופים מוסמכים שהם מקצועיים לעשות את הבדיקות ולתת את האישור שאתה אכן עומד בדרישות הבטיחותיות.

<אמיר רשף: הגופים שאנחנו מדברים עליהם הם גם מכון התקנים.

<אמיר רשף: גופים בינלאומיים שיבקשו לפעול בארץ, מעבדות שיעמדו בתנאים מקצועיים הנדסיים שייקבעו יוכלו לעשות את הבדיקה.

<אמיר רשף: לפי מה הם עושים את הבדיקה?

<אמיר רשף: היום המצב הקיים הוא שיש את הדירקטיבה שנקבעת על-ידי רשות הגז הטבעי, והיא גמישה, היא משתנה לעתים.

<אמיר רשף: אנחנו חושבים שצריך לנעול את זה.

<אמיר רשף: לכן, בתיאום עם מכון התקנים ומשרדי הממשלה האחרים, נתנו למכון התקנים אור ירוק לצאת לכתיבת תקן ישראלי לאותו העניין, שהתקן יבוסס על תקנים בינלאומיים.

<אמיר רשף: אנחנו לא חושבים שצריך להמציא את הגלגל, יש הרבה מדינות שאפשר ללמוד ולאמץ את מה שהן כבר עושות.

<אמיר רשף: והגוף יבצע את הבדיקה על סמך התקן, יחתום לבעל המפעל: דע לך כי בדקתי ואתה עומד בתקן.

<אמיר רשף: תהיה מעטפת רגולטורית מטעם הממשלה.

<אמיר רשף: אנחנו חושבים שזה מודל שמייצר איזון בין הדרישה הבטיחותית, בין הדרישה שדברים ייעשו פה כמו שצריך, לבין הדרישה לייעל ולקצר את ההליכים.

<אמיר רשף: אני אוסיף ואומר שאנחנו חושבים שנכון שהממשלה תציב לעצמה יעדים לגבי מספר המפעלים שיחוברו עד סוף 2016, עד סוף 2017, כדי ששני המישורים האלה שאנחנו חושבים שצריך לפעול בהם – הסטטוטורי והרגולטורי – יביאו לתוצאות, ובתוצאות אנחנו צריכים למדוד את עצמנו.

<אמיר רשף: אלו הם עיקרי הדברים.

<אמיר רשף: כאמור, דורש את ההליכים הממשלתיים המקובלים, ורק אז נוכל להמשיך.

איתן כבל: אמיר, תודה.

איתן כבל: לפני שאתה הולך – כי אני לא מסכם ברגע זה – אני אומר לך, דווקא אחרי סיכום דבריך – שהיו דברים, לפחות על פניו, שנשמעו מאלפים – ההתקוממות הפנימית שלי על אשר קורה מקבלת משנה תוקף.

איתן כבל: אני מוכרח לומר לך בצורה בוטה אפילו, יש כאן שילוב של חלמאות ורשעות.

איתן כבל: זה מקומם.

איתן כבל: זה מקומם.

איתן כבל: אני מנסה למצוא מילים הכי מנומסות שאני מסוגל לגייס לעצמי.

איתן כבל: אני כבר לא נוגע בשאלות מה זה יעשה למשק.

איתן כבל: אני כבר לא עוסק בשאלות של מחיר וכל הדברים הגדולים שנמצאים כאן ויובאו לפתחנו.

איתן כבל: זאת אומרת, אתה נמצא במקום שהוא כמטחווי קשת ממקום למקום.

איתן כבל: זה אפילו לא 800 מטר כפי שציין יאשה, זה 30 מטר ממשרד למשרד, ממקום למקום.

איתן כבל: אנחנו נלחמים על כל מפעל, והציבור שומע "מגבות ערד", ושומע על המקומות האחרים, והוא לא מבין שבסוף זה סוג של טיפשות, של מאבק סמכויות כל כך פתטי לפעמים.

איתן כבל: שהפקיד בסוף היום סוגר את הדלת שלו והולך, והוא אפילו לא זוכר על מה זה היה.

איתן כבל: צריך להגיע למצב שבו הייתה "פיניציה", שמדינה שלמה עמדה על הרגליים להתעסק עם ה"פיניציה" הזו.

איתן כבל: דווקא הפתרונות שאתה מציע – ובסדר גמור, אני באמת משבח את העבודה שעשיתם.

<קריאה: השאלה היא אם - - -

איתן כבל: שכר מצווה – מצווה כתוב, כך לימדו אותי.

איתן כבל: אנחנו בשלב של שכר מצווה – מצווה.

איתן כבל: נעשתה עבודה, היא לא נעשתה עד היום.

איתן כבל: אז כבר מגיע מישהו, אני לא אכעס על הטלר שבא להציג את הדברים בצורה מכובדת, בלי אכלו לי שתו לי, אלא להציג.

איתן כבל: עכשיו המבחן יהיה אחר.

איתן כבל: את הסיכום אני אעשה בסוף הדברים, מה בכוונתי לעשות ואיך בכוונתי להוביל את הוועדה סביב העניין הזה.

איתן כבל: משה שפיצר, מנכ"ל "נגב גז טבעי".

<אמיר רשף: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל שלא אוכל להישאר לסוף.

איתן כבל: קיבלתי את התנצלותך.

<משה שפיצר: עשרה מפעלים שדובר עליהם מחוברים אצלי באזור.

איתן כבל: תגדיר אזור.

<משה שפיצר: אזור הדרום.

<משה שפיצר: ארבעה אזורי תעשייה מחוברים לגז טבעי, מתוכם לשניים או לשלושה לקח שנה וחצי, או יותר, כדי לקבל – למרות שהם מחוברים.

<משה שפיצר: הם מחוברים, אבל הם לא יכולים לסובב את הברז, כמו שאמרת, כי הם לא גמרו את הפעילות הפנים מפעלית שלהם.

<משה שפיצר: אחד מהם, מאוקטובר 2013 עד לרגע זה לא זורם אצלו גז.

<משה שפיצר: הברז אצלו – שלי – מחובר.

<משה שפיצר: 58 חתומים, אני חושב שהפוטנציאל הוא סביב 75, אני לא יודע מאיפה כל המספרים הגדולים.

<משה שפיצר: ארבעה מפעלים יכולים להתחבר בששת השבועות הקרובים, גם בבאר-שבע וגם בתוך נאות חובב.

<משה שפיצר: הצינור כבר הושלם, רק צריך להשלים את מסמכי - - -.

<משה שפיצר: פה הפואנטה העיקרית.

<משה שפיצר: אני שמח על מה שאמיר אמר.

<משה שפיצר: יש לנו שש תכניות שעברו כבר את הוועדות, מאושרות.

<משה שפיצר: אבל היתרי הבנייה מכוחם עדיין לא סגורים.

<משה שפיצר: שש התכניות האלה יכולות לחבר את אשדוד, אשקלון, קריית-גת, דימונה, פארק תעשיות נ.ע.מ ו"פוליביד" לגז טבעי עד סוף השנה הזאת ולחבר 20 מפעלים לגז.

<משה שפיצר: רק בגלל שאחרי תכנית עבודה אנחנו צריכים לעשות תהליכים של היתר בנייה.

<משה שפיצר: הוא לקראת הסוף, אבל אלה פחות או יותר הדברים.

<משה שפיצר: 900 ימים לוקח לנו מיום שאנחנו מתחילים עד יום שאנחנו מסיימים.

איתן כבל: כמה?

<משה שפיצר: 900.

מיקי רוזנטל: ממוצע?

<משה שפיצר: כן, זה הממוצע.

<משה שפיצר: מתוך ה-900, עבודה בפועל, בשטח - - -

איתן כבל: ברשותך, כשאתה אומר 900 ימים, תגדיר לי איזה מקטע.

<משה שפיצר: החלטנו שאנחנו לוקחים עכשיו חיבור מרשת ההולכה למפעלים, לאזור התעשייה.

<משה שפיצר: החלטנו לתכנן את הקו.

<משה שפיצר: מהרגע שהגשנו את המסמכים בפעם הראשונה, 900 ימים.

<משה שפיצר: העבודה בפועל על קו כמו זה שיחבר את ירוחם לגז הטבעי לקח לנו 120 יום.

<משה שפיצר: 900 ימים ניירת, 120 יום עבודה.

איתן כבל: כמה ניירת?

<משה שפיצר: 900 ימים ניירת, 120 ימי עבודה כדי לחבר קו של 10 קילומטר.

מיקי רוזנטל: אין מילים.

איתן כבל: פשוט אין.

<משה שפיצר: אלה המספרים.

<משה שפיצר: לכן מה שצריך לעשות כרגע זה לאמץ את כל מה שנאמר פה.

<משה שפיצר: אם ניתן לפשט את התהליכים האלה, זה יהיה מבורך.

<משה שפיצר: אני רק רוצה לומר שאני טיפה למוד ניסיון עם זה שקובעים ומחליטים החלטות, לפעמים רושמים אותם בחוק כזה או אחר.

<משה שפיצר: חוק הגז הנוכחי, התקף, הקיים, מגדיר שתכנית עבודה תאושר בתוך שלושה חודשים.

<משה שפיצר: כתוב 90 יום בסעיף 25ג.

<משה שפיצר: כתוב.

<משה שפיצר: וכתוב שתיאום התשתיות שעליו הלינו יסתיים בתוך 30 יום לפי התקנה.

<משה שפיצר: 30 יום.

<משה שפיצר: הגשת – 30 יום, לא קרה?

<משה שפיצר: הוועדה המחוזית צריכה בפועל כאילו אושר.

<משה שפיצר: אבל את ה"צעט

<משה שפיצר: אלע" אתה לא מקבל.

<משה שפיצר: כתוב בחוק – 30 יום ואז הכול מאחוריך.

<משה שפיצר: אין לי דרך לאכוף את זה עליה.

<משה שפיצר: אני לא מצליח לקבל מהם את הנייר.

<משה שפיצר: אז החוקים קיימים.

<משה שפיצר: מי שחשב עליהם פעם רצה שזה ילך בדרך המלך.

<משה שפיצר: לכן אני שמח מאוד על מה שנאמר, אני רק מקווה שלא יקרה מה שקורה עכשיו.

<משה שפיצר: אני מצטרף למה שנאמר פה על-ידי חבר הכנסת.

<משה שפיצר: אני חושב שאם כבוד יושב-הראש יקים פה ועדת משנה או משהו שבאופן דחוף ייכנס גם לתכניות, להיתרים ולכל התהליכים - - -

איתן כבל: תודה משה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אייל ברזילי.

איתן כבל: תציג את עצמך.

<אייל ברזילי: צהריים טובים, אייל ברזילי.

<אייל ברזילי: אני הייתי בעברי סמנכ"ל תפעול בחברת "נתיבי הגז הטבעי", 17 שנה בחברת - - - מנהל פרויקטים, והיום אני מלווה משנת 2006 קרוב ל-80-70 מפעלים בנושא הגז הטבעי.

<אייל ברזילי: אני בא מהנקודה של המפעלים, אני לא בא מהצד של חברות החלוקה, למרות שצריך להסתכל על זה ביחד.

<אייל ברזילי: כמו שאמר משה, יש מפעלים שאנחנו יושבים אתם שנתיים ימים, השקיעו קרוב לארבעה-חמישה מיליון שקל – "חסין אש", "חרסה" בבאר-שבע, "פוליביד", ועדיין אין להם קו גז, לנוכח מה שמשה אמר.

<אייל ברזילי: אני דווקא מדבר מהצד של המפעלים, מהשטח, להבין איפה אנחנו נמצאים.

<אייל ברזילי: יש הרבה מאוד מפעלים במדינה שקמו מקום המדינה.

<אייל ברזילי: מה לעשות?

<אייל ברזילי: מדינה צעירה, התחילו לקום מקום המדינה.

<אייל ברזילי: הציוד שלהם משנות ה-60', משנות ה-70', משנות ה-80'.

<אייל ברזילי: לפני כשנה ומשהו הוחלט שבודקים את צרכני הקצה.

<אייל ברזילי: אז אני אומר, גם לי היה פעם אוטו ישן כשהייתי צעיר.

<אייל ברזילי: כשהמדינה אמרה שמחליפים סוג דלק, לא אמרו לי קח את האוטו - - - אותו, אלא אמרו יש לך זמן לעשות תהליך מסוים כדי להעביר את האוטו שלך, אם אתה רוצה, במתכונת מסודרת לעבוד בדלק מסוים.

<אייל ברזילי: מה שאנחנו נתקלנו פה כרגע – והכול מבורך, עוד פעם אני אומר, זה הכול בא מהצד הבטיחותי.

<אייל ברזילי: דרך אגב, התקנים והדירקטיבות שנכתבו הן מבורכות והן כתובות.

<אייל ברזילי: אני לא חושב שמישהו צריך לכתוב תקנים חדשים כי אנחנו ממש הולכים לפי תקנים ודירקטיבות שמתאימים.

<אייל ברזילי: אבל צריך לקחת אותם וליישם אותם בתוך כמה זמן, זה הדבר שאנחנו צריכים לפתור פה.

<אייל ברזילי: הדבר הראשון שהתחלתי להגיד הוא נקודות הקצה.

<אייל ברזילי: צריכים לבוא למפעלים שיש להם היום ציוד, שהבעלים שלו מת, לא קיים בעולם, ציוד שעובד בגפ"מ, עובד במזוט, עובד היום, חי, נושם בצורה בטיחותית, והיום אומרים לו אדוני, אתה לא יכול לעבוד אתו עד שלא תעשה א', ב', ג', ד'.

<אייל ברזילי: ויושבים שני מפעלים שהגז בקצה המפעל שלהם, ולא יכולים לקבל אישור.

<אייל ברזילי: אז אני אומר, צריכים לתת זמן ארכה.

<אייל ברזילי: תבוא הרגולציה או כל מי שקשור אליה, ויגידו חבר יקר, תחבר את המפעל הזה, בתוך שנה, בתוך חצי שנה, בתוך X זמן תלך אתנו יד ביד ותראה לנו שהמערכת בטוחה.

<אייל ברזילי: זה הדבר הראשון.

<אייל ברזילי: מה שעושים היום – סוגרים את הברז, אין לך גז, תשבור את הראש.

<אייל ברזילי: אני חושב שזה דבר נורא.

<אייל ברזילי: הדבר השני שאנחנו צריכים להסתכל עליו, אמר משה – ואני רוצה להקצין עוד יותר – יש לנו קרוב ל-90% ניירת ו-10% ביצוע.

<אייל ברזילי: במפעל פשוט לוקח שלושה שבועות בערך להקים צנרת, ולוקח קרוב ל-700 יום לקבל את האישור.

<אסף מן: 20 חודשים, לא 700 ימים, שימו את הדברים על השולחן.

<אייל ברזילי: בסדר, זה 700 יום.

<קריאה: זה 700 יום, זה לא אותו הדבר.

<אסף מן: זה לא אותו הדבר.

<אסף מן: זה לא אותו הדבר.

<קריאה: זה אותו פרק זמן.

<קריאה: 700 יום ו-20 חודשים זה מאוד - - -

<אסף מן: - - - 30 חודשים, 20 יום הם רק המתנות.

איתן כבל: מי אדוני?

<אייל ברזילי: רגע, על זה אני רוצה לדבר.

<לאה ורון: מה שמך בבקשה?

<אסף מן: קוראים לי אסף מן, אני מנהל תפעול של "פוליביד".

<אסף מן: תשמעו שנייה אחת - - -

איתן כבל: רגע.

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה.

<קריאה: 700 יום זה אותו דבר.

<אייל ברזילי: 700 יום ו-20 חודשים זה דומה.

איתן כבל: הבחור מ"פוליביד", אתה צריך להעביר לו את זה בחודשים.

<אייל ברזילי: לא, אני עובד אתו.

<אייל ברזילי: אני מייצג גם אותו.

איתן כבל: לא, אני ברור כשמש לאור הירח.

איתן כבל: אני יכול לשבת אתכם אחר-כך, תעבירו נתונים בינכם.

איתן כבל: תן לו בבקשה לסיים.

<אייל ברזילי: באנו הנה להתיר חסמים ולראות איך מתירים את החסמים.

<אייל ברזילי: אנחנו נמצאים במצב שאנחנו מעבירים לבודקים שלנו – לוקח לנו הלוך ושוב סיבוב חודשיים בערך.

<אייל ברזילי: זה לא נגמר בסיבוב אחד, ואני רוצה להגיד לכם שמפעל, כמו שאסף אומר, "פוליביד" – חדש, הקים את הכול חדש, אצלו קרוב לשבעה חודשים שאנחנו רצים הלוך ושוב, הלוך ושוב, רק בניירת, לא בביצוע.

<אסף מן: עם האגף של מכון התקנים אנחנו שנה וחודשיים, שמונה סבבים.

<אסף מן: שישה סבבים כבר גמרנו, וזה מפחית סבב, למה?

<אסף מן: כי בכל פעם יש לקח חדש, אז אתה יכול לענות על - - -

איתן כבל: ביטוח לאומי.

<אסף מן: מאפריל לפני 2014 אנחנו בסבבים עם מכון התקנים על ציוד חדש.

<אסף מן: דוד ישראלי חדש שעבר את ביקורת מכון התקנים ואת כל ההתאמה, מבער של החברה הגרמנית הטובה בעולם – ועל זה נאמר, אם היו שמים את מכון התקנים על הצוללות הגרמניות, לא היו לצה"ל צוללות.

<אסף מן: זו טיפה בים, כולם פה שותקים ומחליקים.

<אסף מן: זו המציאות.

<אסף מן: זו המציאות.

איתן כבל: וכטל, שורה.

איתן כבל: אפילו על הצוללות.

<יעקב וכטל: שיהיה ברור, אנחנו לא אויבי התעשייה, אנחנו רוצים לעזור לתעשייה.

איתן כבל: וכטל, אתה לא עונה.

<יעקב וכטל: אני רוצה לענות.

<יעקב וכטל: בשביל לאשר מפעל לפי המתווה הקיים היום, אנחנו צריכים גם את שיתוף הפעולה של המפעל, מה לעשות?

<יעקב וכטל: המפעל צריך שיהיו לו אישורים שעליהם אנחנו מתבססים.

<יעקב וכטל: כל השיטה היא על זה שאנחנו לא עושים את הבדיקה בעצמנו, אלא אנחנו מכירים באישורים של המפעל.

<אסף מן: לא, אתה קצת - - -

<יעקב וכטל: לא, שנייה.

<יעקב וכטל: לא הפרעתי לך.

<אסף מן: אבל אתה לא למדת את הנושא.

<יעקב וכטל: נכון, לא למדתי את הנושא, אני עוסק בזה כל הזמן.

<אסף מן: מבנה חדש עם אישורי בנייה – חברת הנדסה "ברן", הנדסה והקמה - -

<יעקב וכטל: שנייה, לא סיימתי.

<אסף מן: - - דוד חדש – חברת "המיכל", מבער – Wisop - -

<יעקב וכטל: עוד לא סיימתי.

<אסף מן: יועץ – אייל ברזילי, צד ג' - - -

<יעקב וכטל: אני לא נגדך.

<אסף מן: סלחו לי שאני קצת – הדיון הוא דיון מחליק.

איתן כבל: "פוליביד", יקירי, תודה רבה.

<אסף מן: שלוש דקות - - -

איתן כבל: לא, סליחה.

איתן כבל: כל אחד בתחום התמחותו.

איתן כבל: אני לא מתמחה בלהחליק, אוקיי?

איתן כבל: אז בבקשה, זה לא תחום ההתמחות שלי.

איתן כבל: מה שאני מבקש קודם כל, נתתי לך להתפרץ.

איתן כבל: אני יכולתי להגיד לו אל תדבר.

איתן כבל: הוא יסיים, אבל לפני כן אני רוצה משפט, לא הרצאה.

<יעקב וכטל: לא הרצאה.

<יעקב וכטל: תראה, מכון התקנים הוא לא נגד זה שמפעלים יקבלו אחריות, יחברו על אחריותם את המתקנים ואנחנו נבוא ונאשר את זה בדיעבד.

איתן כבל: זאת לא השאלה.

איתן כבל: אני הבנתי ממנו משהו אחר.

איתן כבל: ברשותך יקירי, כל מה שהוא אמר, שזה לוקח שנה וחודשיים בכדרור.

איתן כבל: השאלה האם אתם יודעים לתת תשובה פחות מלוח הזמנים הזה?

<יעקב וכטל: בוודאי שאנחנו יודעים, אם יש את האישורים - - -

איתן כבל: אוקיי, העניין ברור.

איתן כבל: בבקשה.

<אייל ברזילי: קטעו אותי באמצע, ואני באתי עם הפתרון.

<אייל ברזילי: אני לא רוצה לדבר על מה שזה, כי כולם שומעים את מה שיש, והמפעלים יושבים ויודעים בדיוק מה המצב.

<אייל ברזילי: אנחנו צריכים לדעת איך עובדים ביחד.

<אייל ברזילי: במקום להעביר נייר מיד ליד – בהתחלה, כמובן, זה יד ליד, כי גם מכון התקנים לומד בדיוק את מה שצריך, ואנחנו עצמנו לומדים את דרישות מכון התקנים.

<אייל ברזילי: אבל אני חושב שצריך להקציב לדבר כזה גג שלושה חודשים, ואנחנו עובדים במקביל בדיוק לבדיקת רשות הגז הטבעי.

<אייל ברזילי: כמו שהיום אנחנו עובדים יפה – לקח הרבה זמן, אבל עובדים יפה מאוד עם רשות הגז הטבעי והחברה המקצועית שלה.

<יאשה יורבורסקי: ותגיד את זה.

<יאשה יורבורסקי: פתאום אנחנו טובים?

<אייל ברזילי: אני לא אמרתי משהו אחר, ואני - - -

איתן כבל: סליחה, אתם טובים מאוד.

איתן כבל: אבל בסוף צריך גם שנראה שאתם טובים.

איתן כבל: מבחן התוצאה.

<אייל ברזילי: אני לא נותן ציונים פה לאף אחד.

<אייל ברזילי: זה לא תפקידי לתת ציונים לאף אחד.

<אייל ברזילי: אבל אני חושב, כמו שאמרנו, במקביל לעבודה עם רשות הגז, ולדעתי לוח הזמנים של רשות הגז – עוד פעם, בלי ציונים – נותן את המענה.

<אייל ברזילי: אסור לנו לעבוד בטור, ואנחנו צריכים להגביל את עצמנו - - -

איתן כבל: אל תהיה ארוך יותר מה - - -

<אייל ברזילי: אני לא רוצה ארוך יותר.

<אייל ברזילי: אני מבקש, אני כבר מסיים.

<אייל ברזילי: אני אומר, צריכים אחרי סבב אחד לשבת ביחד האנשים המקצועיים.

<אייל ברזילי: אני אומר לכם, עד היום לא מצליחים לשבת כגוף מקצועי מול גוף מקצועי עם אותה טבלת פערים הזאת שמגישים לנו, לסמן וי במקום.

<אייל ברזילי: תאמינו לי, אני אומר לכם, האפיפיור יוצא בתוך כמה ימים?

איתן כבל: אייל, זה חוזר כבר על עצמו.

איתן כבל: העניין ברור, הבנתי.

<אייל ברזילי: תודה רבה לכם.

<צור גלין: צור גלין, ראש אגף איכות אוויר במשרד להגנת הסביבה.

<צור גלין: מספרים.

<צור גלין: אדוני היושב-ראש אוהב מספרים.

איתן כבל: מספרים של מה?

<צור גלין: הפעם נדבר על זיהום, לשם שינוי.

<צור גלין: אני אתחבר לחבר הכנסת רוזנטל.

<צור גלין: SO2 – מזהם שיוצר תחלואה רבה.

<צור גלין: מעריכים את שיעור התמותה ממנו במאות רבות בשנה.

<צור גלין: אנחנו מפחיתים ב-98% ממעבר ממזוט לגז טבעי.

<צור גלין: PM, חלקיקים – WHO, ארגון הבריאות העולמי הכיר בו כמסרטן ודאי לאדם.

<צור גלין: אנחנו מורידים ב-95% במעבר ממזוט לגז טבעי.

<צור גלין: NO2 – מחלות לב, 72%.

<צור גלין: פה אנחנו צנועים, רק 72%.

<צור גלין: הרגולציה – המשרד להגנת הסביבה לפני שנתיים, לאור הערכות שקיבלנו מרשות הגז הטבעי, אמרנו שמה-1.1.2015 כל המפעלים לא יוכלו לפלוט כמויות גדולות של מזהמים שנפלטים משימוש במזוט 1%.

<צור גלין: היום אנחנו יודעים שההערכות לא היו נכונות.

<צור גלין: חלק מהמפעלים כבר נכנסו לבעיות.

<צור גלין: אנחנו נתנו אפשרות של שנתיים, מי שיחתום עם החברה, תהיה לו הארכה עד ה-1.1.2017.

<צור גלין: מה שאני שומע פה, שגם ב-1.1.2017 סביר להניח שאם מפעלים ייכנסו לקונפליקט אתנו שהם רוצים אבל לא יכולים - - -

איתן כבל: אני לא מציע לך לפנות למפעלים, אני מציע לפנות לראש הממשלה שיטפל בעניין.

<אייל ברזילי: עוד דבר חשוב, נקודה חשובה - - -

איתן כבל: זה חשוב.

איתן כבל: אתה אמרת פה אמירה משמעותית מאוד.

איתן כבל: אתה אמרת עכשיו – לא מספיק הנוגסים עליהם.

איתן כבל: זה כמו שאתה מבקש ממישהו לטפל במשהו וזה לא בשליטתו.

איתן כבל: ואני בא מהצד של איכות הסביבה והגנת הסביבה, ומהלוחמים הכי גדולים בבית הזה.

איתן כבל: אבל יש כאן סוג של - - -

<צור גלין: אני אסביר לך אדוני.

<צור גלין: אנחנו אמונים גם, בין היתר, על רווחה ובריאות הציבור.

<צור גלין: ההערכות שלנו אומרות שמי שמשת

<צור גלין: מש במזוט היום גורם לחריגה בערכי הסביבה בסביבתו.

<צור גלין: הווה אומר, מבחינתנו, הוא תחלואה וגורם תמותה.

<צור גלין: אנחנו כמשרד נתקשה לאפשר למפעלים להפר את החוק.

איתן כבל: זה ברור לי יקירי, רק אני מבקש, אל תמנע מלעשות את עבודתך.

איתן כבל: אבל עבודתך – לא באופן אישי אליך – היא שהמשרד שלך, שאתה חלק ממנו, יעמוד על רגליו האחוריות על מנת שאתם תוציאו את הדוחות לשרים.

איתן כבל: לבוא ולצעוק בכל יום, שהשר שלך יצעק בכל יום את העניין הזה.

איתן כבל: זה הסיפור.

איתן כבל: הוא יתבע את זה מהממשלה.

איתן כבל: הרי אתה בלי משים בדיוק נגעת באותה נקודה שעליה אני מלין בפתיחת הדברים.

איתן כבל: זאת אומרת, בסוף, מה רוצים מאתנו האזרחים למען השם?

איתן כבל: כל הסיפור הזה שאזרחים שמעכבים – אנחנו לא טיפה בים.

איתן כבל: בסוף, הסיפור המרכזי של המעכב הראשי בכל התהליכים זו המדינה, ואין מי שיוציא לה כרטיס אדום.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אנחנו מוציאים לה עכשיו.

איתן כבל: ברור, חברים יקרים.

איתן כבל: אבל בסוף זה יותר חזק מאתנו.

איתן כבל: בכל הכבוד שאנחנו נותנים לעצמנו ציונים של גיבורים גדולים, בשורה התחתונה, כשאנחנו מקשיבים פה לכולם, נכשלנו כולנו כישלון חרוץ, כולל הבניין הזה.

איתן כבל: הבניין הזה, שרוב הזמן עסוק בחקיקה במקום לעסוק בלפקח – ואני אומר את זה שזה צריך לחצות קואליציה – זה הסיפור המרכזי של הבית הזה.

איתן כבל: מה שקורה פה הוא ההוכחה הניצחת לכישלון הגדול שלנו.

איתן כבל: הבנו את העניין.

<צור גלין: בוא נאמר דבר כזה, המשרד שלנו, גם ברמה המחוזית של מנהלי המחוזות, גם ברמת המטה, כולנו פועלים לדחוף את הגז, כולנו עושים את הכול, כולל יידוע כל שרשרת הניהול.

איתן כבל: יש לך את האישור של יאשה.

<צור גלין: ישבתי עם יאשה יותר מפעם אחת.

איתן כבל: אתה אומר לדחוף, זה נשמע כאילו צריך אישור של יאשה.

איתן כבל: אוקיי, תודה רבה לכם.

<דורון אברהמי: מילה אחת, משרד הכלכלה.

איתן כבל: רק מילה.

<דורון אברהמי: מילה אחת.

<דורון אברהמי: דורון אברהמי, משרד הכלכלה.

<דורון אברהמי: מקודם הזכירו את המענקים שלנו, אז אני רק רוצה לתקן את הנתון.

<דורון אברהמי: אנחנו כבר הוצאנו 28 מיליון ש"ח על מענקי הסבה לגז טבעי לתעשייה.

<דורון אברהמי: זה חשוב מאוד למשרד שלנו שכל המפעלים יתחברו, ולכן אנחנו מפעילים את תכנית המענקים יחד עם רשות הגז הטבעי.

<דורון אברהמי: למעלה מ-60 מפעלים קיבלו את המענקים, ואנחנו מקווים, כמו ששמענו בעיתונות, שהקרן תגדל ונוכל להגדיל את המענקים.

<דורון אברהמי: זה יהיה קריטי למפעלים קטנים.

איתן כבל: תודה דורון.

איתן כבל: יש לי הערה.

איתן כבל: א', יפה.

איתן כבל: שלא ייווצר מצב – השר הקצה תקציב.

איתן כבל: הוא הקצה, אבל אי-אפשר היה לבצע את זה.

איתן כבל: אני מכיר את התרגילים האלה ממשרדי ממשלה, שהיו מקצים סכומי עתק לרשויות שהוא ידע שאין סיכוי שהם יעמדו בזה.

<דורון אברהמי: אני מוכן לבוא ולדווח בכל פעם על ההתפתחות.

איתן כבל: זה בסדר גמור, אני מסב את תשומת הלב.

איתן כבל: תזכור, בתצרף, אתה רק ריבוע.

איתן כבל: אני אפילו לא בטוח אם הוא גדול או קטן, אבל אתה רק ריבוע.

איתן כבל: אתה חלק מאותה מערכת שצריכה לדחוף את העניינים.

איתן כבל: ברשותכם, חברת הכנסת איילת.

איילת נחמיאס ורבין: ממש בקצרה כי זה מתייחס למה שערן חיימוביץ מ"פיניציה" דיבר עליו.

איילת נחמיאס ורבין: אחד הדברים שצריך לשים לב אליו – ואני גם התרשמתי מהבחור מ"גלעם", רמי.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא שמעתי, הם דיברו על ההוצאות שנגרמו להם.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להבין, הם לא מדברים במונחים של החזר על ההשקעה כמעט.

איילת נחמיאס ורבין: כי כשהוא צריך לקנות מבער חדש, הוא אומר אני יודע שאין לי ברירה, אני צריך לקנות מבער חדש כי אני חייב להתחבר לגז.

איילת נחמיאס ורבין: שלא תתבלבלו, אני מכירה את עולם התעשייה היטב-היטב ומקרוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שכל התעשיינים הם קדושים, אבל אני חושבת שהתעשייה היא חיונית למדינת ישראל, וחיוני לחבר אותה לגז.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני כן התרשמתי – וגם במקרה של "פיניציה", שעקבתי אחריו – שהם לא בוחנים את זה במונחים של פרויקט כלכלי רגיל.

איילת נחמיאס ורבין: ואת זה המדינה חייבת להבין ולכן היא חייבת לעזור להם בכל כוחה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לסכם את התהליך.

<קונסטנטין בלוז: - - -

איתן כבל: אח שלי, נתתי לך את ההזדמנות בפתיח.

<קונסטנטין בלוז: לא, פשוט היו המון שאלות וגם חברי הכנסת - - -

איתן כבל: אנחנו נסתפק באשר אמרת בפתיחת דבריך, ונתמודד עם אי-הידיעה של מה שרצית לומר.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לסכם.

איתן כבל: קודם כל, היה דיון מרתק.

איתן כבל: אני חושב שגם הצלחנו בשורה התחתונה לקבל תמונה, פחות או יותר, עד כמה שניתן, לגבי אותה רשעות וחלמאות משולבת.

איתן כבל: אין לי מילים אחרות להגדיר את זה.

איתן כבל: ולא סתם אמרתי שאחרי הדברים המאלפים של אמיר לגבי מה שצריך שייעשה ומה מתכננים לעשות, זה רק מעצים את ההבנה עד כמה החלמאות והרשעות מושרשות בתוך התהליך הזה.

איתן כבל: ועוד לא עסקנו בשאלות המחיר.

איתן כבל: זה פשוט לא יאמן.

איתן כבל: בסופו של עניין, אנחנו יושבים פה סביב השולחן, ורוב הבעיות, אם לא כולן, הן ממשלה.

איתן כבל: משרדי ממשלה.

איתן כבל: בסוף-בסוף כל אחד ואחת בתחומה או בתחומו.

איתן כבל: ונראה לי מופרך לחלוטין שאנחנו – יכול להיות שכל אחד צודק.

איתן כבל: דרך אגב – ואמרתי גם לך, יאשה, ולא בציניות, גם אם נשמעתי כזה, זה לא מתוך מקום כזה – תפקידי לא להתיימר להיות מומחה.

איתן כבל: זה לא התפקיד, יש פה אנשי מקצוע.

איתן כבל: אינני מבקש לגזול את מטה לחמו של אף אחד מהיושבים כאן ואף אחד מהאנשים שלא נמצאים פה.

איתן כבל: יש פה אנשי מקצוע, אני מניח מהטובים, כל אחד בתחומו.

איתן כבל: אבל העובדה שכולם צודקים באי-היכולת, זה כמו בבל – ואלוהים בלל את שפתם.

איתן כבל: אין שום דרך לתאר את מה שקורה כאן.

איתן כבל: ואתה מקשיב לכל אחד ואחד מכם, וזה מדהים כמה אני נפעם מהצדק שיוצא מאותו אדם.

איתן כבל: כולם צודקים בצורה שהיא ממש מעוררת השתאות והתפעלות.

איתן כבל: אני אומר את זה כך, בכלל, כל נושא הגז, מ-א' ועד ת', בכוונתי להוביל אותו באופן אישי.

איתן כבל: שאף אחד פה לא יטעה, כאן, בכנסת ישראל, על כל המשתמע מכך.

איתן כבל: זה המקום שאנחנו נדון בו, ושום דבר לא סגור.

איתן כבל: אמרתי במקום אחר שלאורך כל הדרך עסקתי בעניין הזה.

איתן כבל: אני לא מתחרה באף אחד בהבנת הפרטים הקטנים – לא באור-לי ברלב, ולא באף אחד.

איתן כבל: כל אחד יכול לנצח אותי ולהגיד לי כבל, כך וכך, אחוזים כאלה וכאלה.

איתן כבל: אני לא שם.

איתן כבל: אני באותו מקום שכתוצאה מהעובדה שאינני באמת חלק בלתי נפרד מהתהליך שהיה עד היום, אני בא לזה בידיים נקיות.

איתן כבל: אני פשוט רוצה לראות את הנתונים.

איתן כבל: כמו שביקשנו לקבל את הנתונים עכשיו כדי להבין.

איתן כבל: לא כדי לקבוע עמדה עדיין אפילו, כדי להבין.

איתן כבל: יכול להיות שכל אחד ואחד מהגופים פה צודק יותר מכל האחרים.

איתן כבל: אבל כדי להבין, צריך לדבר בלשון נקייה, בלב נקי, לשים את הדברים על השולחן.

איתן כבל: ולכן אני אומר את זה לאנשי האוצר ולכל העוסקים סביב השולחן הזה, מעבר לעניין שאמיר התייחס אליו ויאשה התייחס אליו לגבי התקנות שאנחנו אמורים – כשיובאו בפנינו.

איתן כבל: אני מתחייב לעשות זאת סביב השעון.

איתן כבל: אני אומר זאת בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים.

<לאה ורון: תקנות שלפי חוק משק הגז הטבעי.

איתן כבל: בדיוק, תקנות לפי חוק משק הגז הטבעי.

איתן כבל: נקודה נוספת, בשבועיים הקרובים בכוונתי – לא סביב השולחן הגדול הזה.

איתן כבל: אני מאמין במפגשים קטנים, גם כח"כ לפני שנבחרתי לתפקיד.

איתן כבל: מאמין בזה, להכין דיונים, פגישות עבודה תתקיימנה בשבועיים הקרובים, גם אם אני אדרש לכמה שעות טובות בעניין הזה באופן אישי.

איתן כבל: אני נחוש להבין בשבועיים האלה איפה החסמים באמת.

איתן כבל: קודם כל, אני מאוד התרשמתי מהדברים שאתה הצגת.

איתן כבל: כיוון שאתה כגוף – שאף אחד לא ייעלב.

<לאה ורון: שפיצר.

איתן כבל: התרשמתי מכולם מאוד.

איתן כבל: אבל אני אומר לך, ממך אני רוצה – לא יום לימודים ארוך.

<משה שפיצר: תזמין אותי מתי שתרצה.

איתן כבל: אני לא רוצה להזמין אותך.

איתן כבל: שמעתי, נהניתי.

איתן כבל: עכשיו אני רוצה שאתה תבין את מה שאתה אמרת לי.

איתן כבל: בלי סיפורים, בלי מילים ארוכות.

איתן כבל: עמוד אחד – סיפור דרך.

איתן כבל: עמוד אחד.

<משה שפיצר: תקבל.

איתן כבל: שמעת מה אני מבקש?

איתן כבל: סיפור דרך.

איתן כבל: לא אכלו לי, שתו לי, וההוא.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: סיפור דרך מ-א' ועד ת' איפה החסמים בהם אתה נתקל.

איתן כבל: לא כל חסם שאיזו פקידה או פקיד יצאו לאכול והגעת וגרם לך לחכות.

איתן כבל: אני מדבר על יכולת שלך כבר לזהות סיפורי רוחב, סיפורי עומק.

איתן כבל: חברות וחברים, תתרגלו כי אני רוצה את זה מדויק.

איתן כבל: אם אתה לא תדע לתת לי את זה מדויק, אל תבוא אלי בתלונות אחר-כך.

איתן כבל: אני מבקש גם כן מאריאלה ברגר לתת לי את המעטפת העליונה.

<אריאלה ברגר: בסדר גמור.

איתן כבל: בשפה של בני אדם ובעמוד אחד.

איתן כבל: בדיוק ממה שאת, כגורם חיצוני שבודק את העניין הזה, איך את רואה את העניין.

איתן כבל: ברשותך, אני מבקש ממך, קונסטנטין, לקבל את הנתונים שאתה יודע.

איתן כבל: אני אומר את זה אל מול האחרים, שתיכף נתייחס אליהם.

איתן כבל: את הנתון שיודע לתת לי כמה מפעלים אתה יודע, כי אתה הגורם המקצועי מבחינתי.

איתן כבל: לא סיפורים, תגיד לי אלה X המפעלים, אלה מחולקים לשני סוגים – מפעלים גדולים, מפעלים קטנים.

איתן כבל: איפה הם עומדים בתהליך?

איתן כבל: ואני מבקש, בלי סיפורים.

איתן כבל: סדר לך טבלת אקסל – שם מפעל ומפעל.

איתן כבל: חברות וחברים, מי שעובר את שני העמודים, במקרה הטוב, אני פשוט גורס את מה שהוא שלח לי.

איתן כבל: אני אומר את זה גם אם הדברים שם יהיו הדברים הכי חכמים.

איתן כבל: מי שלא יודע לספר את הסיפור של עצמו בעמוד, גם בעשרה עמודים לא ידע לספר לי את זה.

<גבי ביטון: אני מבקש שהדף שיוגש לך, יוגש גם להתאחדות התעשיינים, כבוד היושב-ראש.

איתן כבל: אני מבקש, גם מכם – כי בהתאחדות התעשיינים יש נטייה להרוס הרבה יערות – עמוד אחד מנקודת המבט שלכם.

איתן כבל: ואני שמעתי את חברי שרגא – סופרלטיבים שנראים לי קצת מוגזמים.

<לאה ורון: רק תגיד לי מה שמך בבקשה.

<גבי ביטון: גבי ביטון, יושב-ראש ועדת האנרגיה.

איתן כבל: אני הקשבתי לו, לפעמים הוא קצת סייד.

איתן כבל: אז אני מבקש לשים את הדברים כמו שהם.

איתן כבל: כמו שהם.

איתן כבל: ממך כמדומני, אני רוצה מהצד שלך – שמך?

<קריאה: יוסי דורפמן, הוא גם - - -

איתן כבל: יוסי, כן.

איתן כבל: מנקודת המבט שלך כגורם אזרחי.

איתן כבל: תן לי בעמוד אחד את נקודת המבט שלך, האזרחית כדי שאני אוכל לנסות למצוא את הדרך לעשות את השקלול בין כולם.

איתן כבל: אני אומר לכם, אני אפגש עם אנשי האוצר בתוך השבועיים האלה.

איתן כבל: יאשה, ברשותך, מה שאני מבקש ממך, אתה תגיד לי מתי הסיפור הזה של הדירקטיבות יסתיים.

איתן כבל: בסוף שלא יקרה אותו מצב שבו אתה שולח מישהו והוא פועל על-פי כללים.

איתן כבל: יכול להיות שאתה צודק.

איתן כבל: מישהו גם צריך לתת לו חזרה את מה שהוא הוציא.

איתן כבל: הרי הוא פעל בתום לב, אלא אם כן מישהו יוכיח לי שלא.

איתן כבל: כל הניירות יונחו על שולחני עד ה-22.

איתן כבל: 6.2015 באמצעות מנהלת הוועדה.

איתן כבל: חברות וחברים, בתום השבועיים האלה אני אשב עם קבוצה מחברי ועדת הכלכלה.

איתן כבל: אנחנו נחושים – כל דיון יסתיים באותם סיפורים ארוכים.

איתן כבל: אני אומר לכם את זה כמי שמכיר את הבירוקרטיה ואת הרגולציה.

איתן כבל: ואני אחזור על זה, הבלבול הזה.

איתן כבל: אנחנו לא נגד רגולציה.

איתן כבל: רגולציה אמורה לעשות טוב.

איתן כבל: אם היא עושה רע, אז היא הופכת לבירוקרטיה.

איתן כבל: לכן אני אומר את זה כאן.

איתן כבל: הוועדה תעשה את כל אשר נדרש להוציא את התהליך מן הכוח אל הפועל, ואם נצטרך לעשות למשרדים "שיימינג", אנחנו נעשה "שיימינג" למשרדים.

איתן כבל: אני מודה לך, איילת, שנשארת אתי את כל הזמן.

איילת נחמיאס ורבין: ברור, אני נעמדתי רק מטעמים קליניים.

<גבי ביטון: דובר על הקמת ועדת משנה.

איתן כבל: חברים, תשאל את השאלה שלך שוב.

<אילן ספקטור: שאלתי איך אנחנו נדע – מי שהשתתף פה ושמע – את התוצאה של העבודה אחרי שבועיים?

איתן כבל: אני נראה לך מיחידת קיסריה, יחידה סודית?

איתן כבל: אני פוליטיקאי – אם לא הראיתי, לא עשיתי.

איתן כבל: תודה רבה לכם, היה לי לעונג.

איתן כבל: הישיבה נעולה.