ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 17, 2015-06-30 10:00

איתן כבל: בוקר טוב לכולם, אני שמח לפתוח עוד ישיבה של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: בוקר טוב למנהלת הוועדה, בוקר טוב לחבריי וחברותי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, צוות הוועדה, שמח לפגוש בכם.

איתן כבל: ברשותכם, יש לנו כאן נושא שהכותרת שלו היא "מבחני הנהיגה".

איתן כבל: אני נזהר בלשוני כדי לא לקרוא לו "בוחני הנהיגה", ולא לחינם אני מגדיר את זה קצת אחרת, כי הסיפור הוא מבחני הנהיגה ולא בוחני הנהיגה.

איתן כבל: לפעמים כותרת כבר מייצרת מצב, ואני נזהר מלתת סימנים על-ידי קביעה של כותרות.

איתן כבל: אני שמח לראות התייצבות מרשימה.

איתן כבל: זה דיון מהיר, כמדומני.

איתן כבל: אנחנו נתחיל לפי סדר המגישים, זה מסודר לי פה לפי הסדר.

איתן כבל: במקרה הזה לא זה אני שקובע, ואני גם יודע כחבר כנסת שישב עד לאחרונה פה, שתמיד רציתי שיקפידו על כללי המשחק.

איתן כבל: אז נפתח את הדיון, רק יש לי בקשה להיות ממוקדים, לא להפליג החוצה מתוך הדיון.

איתן כבל: כמו שאתם כבר מבינים ויודעים, בוועדה הזו מקבלים בסוף גם החלטות עם לוחות זמנים לביצוע.

איתן כבל: אז ברשותך, "מחסור בבוחני הנהיגה" – חברת הכנסת נורית קורן, אחר כך חבר הכנסת יואל חסון וחבר הכנסת זחאלקה.

איתן כבל: אחר כך נשמע את ההתייחסות של הגורמים המקצועיים במשרד התחבורה.

איתן כבל: אני מגדיר מראש, כדי שנקבל את התמונה: נציגי הבוחנים, נציגי מורי הנהיגה - יש פה נציג הסתדרות?

איתן כבל: אוקיי - נציגי התלמידים שחשים נפגעים מהעניין ונתכלל הכול.

איתן כבל: בבקשה, נורית.

נורית קורן: בוקר טוב לכולם.

נורית קורן: ראיתי חשיבות גדולה מאוד להגיש את הנושא הזה מכיוון שזה נוגע לכל האוכלוסייה.

נורית קורן: אמנם אני רואה שהבאתם לפה את נציגי התלמידים, אבל מן הסתם זה גם אנשים מבוגרים.

נורית קורן: ככל שיש לך יותר ילדים בבית אתה נוגע בזה גם מבחינה כלכלית וגם מבחינה מוסרית, שאתה רוצה שייצא נהג כמו שצריך שינהג בכביש בזמנים כל כך קשים שיש לנו תאונות דרכים.

נורית קורן: העניין הוא שיש הרבה תלמידים, יש גידול במספר התלמידים.

נורית קורן: הגידול הזה גובר כל שנה, ומספר הבוחנים היום הוא מספר מאוד זעום – זה 126 בוחנים, ואנחנו צריכים הרבה יותר.

נורית קורן: לפי הידוע לנו, יש כ-160 בוחנים שהוסמכו ולא הכניסו אותם לשירות.

נורית קורן: אנחנו יודעים שרוצים להפריט את הנושא הזה, וזה מה שעושים תמיד - קודם כול מתחילים לייבש, ואז אומרים: המדינה לא יכולה לעמוד בזה, ומפריטים.

נורית קורן: אני לא יודעת אם ההפרטה טובה יותר, אבל כבודם של עובדי המדינה במקומו מונח.

נורית קורן: כרגע יש עובדי מדינה שעושים, יש תקנים שמשרד האוצר הקצה ויש בוחנים שכבר הוכשרו, צריך לבקש משר התחבורה לאייש מיד את כל התקנים.

נורית קורן: הבוחנים עובדי המדינה צריכים גם כן לקחת לתשומת ליבם שאם בוחנים שני תלמידים בשעה - צריך להכניס יותר תלמידים.

נורית קורן: ההספק צריך להיות הרבה יותר גבוה.

נורית קורן: אני לא חושבת שזה יוריד מהאיכות של המבחן או מאיכות הבוחן.

נורית קורן: אני חושבת שצריך לקחת את זה לתשומת לב בתקופה כל כך קשה של עניין כלכלי.

נורית קורן: אנחנו יודעים שיש מקומות שהתלמידים הצעירים עובדים כדי לממן את השיעורים האלה, ואחרי שהם נכשלו - או בכלל, לפני שהם התחילו ללמוד - לא יודעים מתי יהיה תאריך.

נורית קורן: הבעיה הקשה יותר היא אחרי שנכשלים במבחן הראשון או השני ומחכים למבחן שאחריו.

נורית קורן: כשמחכים למבחן שאחריו זה לוקח בין שלושה לארבעה חודשים.

נורית קורן: לא יעלה על הדעת שתלמיד שלמד ונכשל צריך להמתין כל כך הרבה, וכדי לשמר את יכולת הנהיגה שלו הוא צריך להמשיך לקחת שיעורים.

נורית קורן: אנחנו יודעים יפה מאוד שאם תלמיד לוקח אפילו שיעור בשבוע זה לא מספיק, צריך יותר כדי שהוא יוכל להיות כשיר לנהיגה.

נורית קורן: זה כמו לקחת שיעור באנגלית – אם אתה לוקח אותו פעם בשבוע זה לא בסדר.

נורית קורן: זה יותר חמור מכיוון שלהכשיר נהג - על הכביש מסכן חיים של אחרים, וזה מאוד חשוב.

נורית קורן: אני חושבת שאמרת את כל הדברים, פחות או יותר.

נורית קורן: אני מאוד מבקשת שהוועדה תקציב זמנים.

נורית קורן: ההצעה שלי היא שמשרד התחבורה ייקח בחשבון כבר עכשיו שבחופש הגדול יש הרבה תלמידים, הרבה רוצים לסיים את השיעורים שלהם, ויש גם תלמידים שסיימו את הלימודים שלהם ואוטוטו הם עומדים להתגייס ומאוד חשוב שילכו לצבא עם רישיון, ולא שאחר כך צריך לחכות שהצבא ישחרר אותם, וזה לא קורה.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אתה עדיין משרת במילואים, אתה יודע שלא משחררים בשביל מבחן, לא תמיד נותנים את האפשרות הזאת, והוא גם לא יכול לעשות את השיעורים לפני הטסט וזה ממש חשוב.

נורית קורן: אני מציעה שהזמן בין מבחן למבחן לא יעלה על חודש.

חמד עמאר: החוק אומר שלושה שבועות.

נורית קורן: שלושה שבועות?

נורית קורן: עוד יותר טוב.

איתן כבל: חברי הכנסת, אני רק רוצה שלא ניפול בפח, אני מזהיר אותנו.

איתן כבל: נכון, החוק אומר שלושה שבועות וצריך לבחון למה זה לא קורה.

<קריאה: החוק לא אומר שלושה שבועות.

איתן כבל: טעיתי, סליחה.

<אלי יעקובי: החוק אומר חצי שנה.

איתן כבל: חברים יקרים, היתה לי פליטת פה לא מכוונת, אנא.

איתן כבל: הלכתי לכיוון אחר לגמרי, לא השלושה השבועות הם הסיפור בעיניי אלא הניסיון להבין את המכלול השלם, איך מגיעים לדבר הזה.

איתן כבל: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש ותודה רבה על הדיון החשוב הזה.

יואל חסון: חברת הכנסת קורן נגעה ברוב הדברים העיקריים.

יואל חסון: אנחנו צריכים לזכור שאנחנו עוסקים כאן בנושא חשוב, וזה לימוד נהיגה.

יואל חסון: הרי כל אחד שאנחנו שולחים לכביש אחרי התהליך הזה, אנחנו יכולים לפגוש אותו מחר בצומת, בכביש.

יואל חסון: חשובה מאוד איכות הלמידה, חשוב מאוד שהתהליך הזה יהיה תהליך נכון, תהליך בריא.

יואל חסון: דובר כאן על זמני ההמתנה, שמצד אחד מחייבים את אותם צעירים וצעירות בדרך כלל, אבל גם אנשים מבוגרים, לקחת עוד שיעורים ולהוציא עוד כסף, ואני גם חושב שהנתק בין המבחן לזמן הלמידה פוגע.

יואל חסון: מה שמטריד אותי בכל הסיפור הזה הוא שכמו בכל דבר, לצערי, שקורה במדינה הזאת לפעמים, כשמחליטים או חושבים או מדברים לעשות רפורמה והפרטה, אז בינתיים מה שמועמד להפרטה ולרפורמה מוזנח.

יואל חסון: זורקים את זה בצד, ואומרים: כשנגמור את הרפורמה.

יואל חסון: הרי גם ככה אנחנו אוטוטו עושים רפורמה ואוטוטו הדברים הולכים להיסגר, אז למה למלא תקנים, להעסיק אנשים ולעשות את הדברים האלה.

יואל חסון: זה דבר שהוועדה צריכה לקבל החלטה היום באופן חד-משמעי ומובהק שבלי קשר לרפורמה, כיום, עכשיו, צריך לתת מענה ולעמוד על התקן, שאם אני זוכר טוב אמור להיות סביב 168 בוחנים או בוחנות – יכול להיות שיש גם בוחנות, אני לא יודע.

יואל חסון: אבל באמת צריך לעמוד על התקן הזה.

יואל חסון: לגבי הרפורמה ולגבי נושא ההפרטה – זאת שאלה כבדה.

יואל חסון: אני בכלל לא חושב שצריך לדבר עליה היום, היא לא באמת על השולחן.

יואל חסון: זאת שאלה כבדה, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו צריכים להיכנס אליה כי לא כל דבר מופרט הוא נכון ולא כל רפורמה באמת משיגה את היעדים.

יואל חסון: רק אתמול, אדוני, היינו בישיבת הסיעה ודיברו על הרפורמה בבריאות הנפש, להבדיל כמובן, וראינו כמה ששם זה הולך לדרדר אותנו.

יואל חסון: לכן רפורמה היא לא בהכרח הפתרון או הדבר הנכון שצריך לעשות, אבל את זה אני שם בצד.

יואל חסון: כרגע אנחנו צריכים לטפל בהוספת הבוחנים, למלא את התקנים, לדאוג שנעמוד בסטנדרט ההגיוני והסביר של בחינות ושל קיום הטסטים בזמנים מובהקים.

יואל חסון: אני לא רוצה לבוא לכאן עכשיו ממקום של אופוזיציה, כי זה לא מעניין מהעניין הזה, אבל יש פה שר תחבורה שמשרת המון המון שנים באותו תפקיד - - -

<קריאה: שש.

יואל חסון: שש שנים.

יואל חסון: ולפני שש שנים היו לו כל מיני אמירות בעניין של הוספת תקנים ומילוי התקנים.

יואל חסון: חבר'ה, עברו שש שנים ושום דבר לא קורה, רק מידרדר.

יואל חסון: לכן צריכה לצאת מפה היום החלטה מובהקת וברורה: שאנחנו מבקשים למלא את התקנים באופן מיידי, להחזיר את הסטנדרט לפחות לסטנדרט שאני זוכר – וזה לא כזה רחוק.

יואל חסון: אמנם הייתי בן 17–18, אבל אני זוכר שלא חיכיתי כל כך הרבה זמן לטסט.

יואל חסון: אני רוצה גילוי נאות לוועדה, אדוני היושב-ראש: עברתי תיאוריה ראשונה אבל טסט שביעי.

איתן כבל: לפי החשבון הזה, רק בשבוע שעבר קיבלת את הרישיון.

אורי מקלב: אומר רק דבר אחד – שנהיגה לא קשורה להנהגה.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.

יואל חסון: אני מודה לך.

יואל חסון: אז תחשבו חברי חברי הכנסת מה היה קורה אם בסטנדרט של היום הייתי צריך לעבור שבעה טסטים, באמת לא היה לי רישיון עד היום.

יואל חסון: לכן אני מקווה שהישיבה הזאת תקדם את העניין הזה ונשמע התייחסויות של הגורמים הפורמליים שאכן יהיו תקנים, ותקנים בסטנדרט שאנחנו מצפים לו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הדובר הבא – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, במקום חבר הכנסת באסל גטאס.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אורחים יקרים, יש בעיה, ואנחנו כאן היום אנחנו צריכים, היות שכולנו יושבים, למצוא מתווה לפתרון.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא אוהב את המילה פתרון.

איתן כבל: כל עוד הוא טוב – אני בעד.

יואל חסון: בוא נדע מה המתווה.

יואל חסון: נתחיל בזה.

ג'מאל זחאלקה: ברור שחסרים תקנים לבוחנים, ההערכה היא שחסרים כ-50 תקנים, אבל גם התקנים שישנם לא מלאים, יש רק 122 כפי ששמעתי.

ג'מאל זחאלקה: זה לא מספיק, צריך יותר.

ג'מאל זחאלקה: למה הבעיה כל כך קשה?

ג'מאל זחאלקה: בגלל אחוזי ההצלחה הנמוכים בטסט הראשון וגם בטסטים שבאים אחריו.

ג'מאל זחאלקה: למרות שמי שהעלה את הטרוניה שיש מחסור בבוחנים הם מורי הנהיגה, צריך גם, כבוד היושב-ראש, לבחון את הצלחתם של מורי הנהיגה, כי אחוזי הצלחה נמוכים בטסטים הם לא רק של התלמידים אלא גם של המורים שלימדו אותם, כאשר אני לוקח שעניין הבוחנים הוא קבוע ואנחנו מבקשים מהם להחמיר.

ג'מאל זחאלקה: לא דורשים מהבוחנים להוריד את הרף אלא דווקא להעלות אותו בגלל מצב תאונות הדרכים הקשה בארץ.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני חושב שצריך גם להגדיל את מספר הבוחנים, גם לרענן ולהעלות את הרמה של הבוחנים בהשתלמויות, בניעור, במעקב ובפיקוח כי אנחנו רוצים בוחנים מצוינים, קפדנים ביותר.

ג'מאל זחאלקה: גם כל השמועות שאנחנו שומעים - הבוחן הזה נוח, הבוחן הזה קשה – אנחנו בני אדם, אבל צריך מינימום של אחדות בקריטריונים להצלחה ולכישלון בטסט.

ג'מאל זחאלקה: מורה אחד מפיל אותך על זינוק בעלייה אם זזת שני סנטימטר אחורה ועם אחר אתה יכול לזוז שני מטר ואומרים לך שזה לא בדיוק הסיפור.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך סטנדרטיזציה בעניין הזה, יותר קפדנית וגם יותר שקופה - דרך אגב, חשוב שזה יהיה שקוף - ולפתור את הבעיה של התור הארוך.

ג'מאל זחאלקה: שלושה–ארבעה חודשים זה זמן ארוך מדי, זה גורם נזק לתלמידים וזה לא מעלה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם מישהו היה משכנע אותי שאם ניתן לו שלושה חודשים הוא יהיה תלמיד יותר טוב, הוא יכשיר את עצמו בצורה טובה יותר – אנחנו יודעים שזה לא המצב.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים שהרמה שלו יורדת בחודשים האלה בגלל שהוא לא רוצה לשלם.

ג'מאל זחאלקה: לרוב אלה צעירים שאין להם כל כך הרבה כסף, גם ההורים לא מתלהבים - - -

איילת נחמיאס ורבין: במקרה הטוב הוא לוקח שלושה שיעורי ריענון.

ג'מאל זחאלקה: שלושה שיעורי ריענון לא מספיקים, כידוע, לתקופה של שלושה חודשים, יכול להיות שלתקופה קצרה יותר.

ג'מאל זחאלקה: הנחתי מכתב ממר עלי מורד, יושב-ראש ועד מורי הנהיגה באזור נצרת ונצרת עלית, וגם הוא אומר – את המשפט הזה מאוד אהבתי לקרוא – הוא אומר: אנחנו, מורי הנהיגה, צריכים לעשות בדק בית.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא שומע את זה כל יום, שאנשים אומרים: אנחנו צריכים לעשות בדק בית.

ג'מאל זחאלקה: הוא לא רק זורק הכול.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה, זה לא הפתרון, המורים.

<עלי מורד: אבל תמשיך את המשפט, לא המשכת את המשפט.

ג'מאל זחאלקה: ברור.

<עלי מורד: זה חצי אמת.

ג'מאל זחאלקה: אקרא אותו.

ג'מאל זחאלקה: אמרתי שאתה רוצה שהבוחנים - - -

<עלי מורד: תמשיך את כל המשפט הזה, כי זה מאוד חשוב לדיון.

איתן כבל: זה במקום מה שאתה צריך לומר?

<עלי מורד: לא, אני אומר שחשוב - - -

איתן כבל: לא לא לא.

איתן כבל: אתה ביקשת רשות דיבור – אין בעיה.

איתן כבל: אני יודע שלתקן את חבר הכנסת זחאלקה זה לא עניין פשוט, אבל - - -

ג'מאל זחאלקה: כל מה שאמרתי על מצבם של הבוחנים, על כך שיש בעיה של חוסר סטנדרטיזציה – זה מפיל וזה ככה - זו בעיה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו דרשנו גם זה וגם זה, לא אמרתי שזו הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אתה יודע מה, בבעיה הזאת זה אולי 20% ממכלול הבעיות או 10% אפילו.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה הגדולה היא המחסור שאנחנו מדברים עליו, ואחידות.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות שיש חוסר אחידות.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה להעלות גם את הנקודה האחרת, של כל מיני פרוטקציות שנכנסות לעניין.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה לחשוד בכשרים, בגלל שרוצים למהר בתור אז אתה עושה כל מיני תרגילים.

ג'מאל זחאלקה: זו פרצה שקוראת לגנב, בואו נסתום אותה.

איתן כבל: תודה חבר הכנסת זחאלקה.

איתן כבל: עכשיו נתחיל מהאורחים - - -

דוד ביטן: אני חייב ללכת.

איתן כבל: בבקשה דוד.

איתן כבל: הוא יושב-ראש ועדה, אני מתחנף אליו.

איתן כבל: גם ביקשתי שהוא יעמוד בראש פורום חדש של יושבי-ראש הוועדות בכנסת, אז אין לי ברירה אלא להתחנף...

דוד ביטן: יש בעיה רצינית מאוד בעניין הזה, כי לא יכול להיות שתלמיד יחכה מספר חודשים לטסט.

דוד ביטן: פניתי לשר בעניין הזה, לפני שידעתי שתהיה ישיבה.

דוד ביטן: הצעתי לו הצעה שבשלב ראשון – מכיוון שהם לא יודעים אם הם הולכים על רפורמה או לא הולכים על רפורמה, גם יהיה קשה מאוד לקלוט את המספר הנכון של הבוחנים - שבשלב ראשון ילכו למשהו רדיקלי, שמורים - - -

<קריאה: מנהלים מקצועיים.

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: לא משנה – מורים, מנהלים מקצועיים, מחיפה יעשו טסט לראשון וראשון יעשו טסט לנצרת, ובצורה כזו יוכלו לסיים.

איתן כבל: לעשות סוג של עיגום.

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: זה היה בעבר, אפשר לעשות את זה ולא צריך לקלוט עובדים.

דוד ביטן: למורי הנהיגה יש מספיק ניסיון כדי לעשות טסטים, וגם לא באזור שלהם כדי שלא תהיה השפעה.

דוד ביטן: הוא הולך לקיים ישיבה בעניין הזה עם כל הגורמים המקצועיים.

דוד ביטן: הבעיה היא יותר משפטית, ואני מקווה שזה יעבור ואז נוכל לעשות את זה עד דצמבר ולראות.

דוד ביטן: אם ילכו על רפורמה – זה משהו אחר; אם לא – יצטרכו למצוא פתרון.

<אלי מלכה: אולי ניתן גם לעורכי הדין ללכת לשפוט כי יש מחסור בשופטים?

איתן כבל: חברים יקרים, כשהתיישבתי ליד הבוחן שלי לא הפרעתי לו.

איתן כבל: כל אחד בתורו פה, כל אחד בתפקידו.

<אלי מלכה: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: תודה לך.

עיסאווי פריג': איתן, אני רוצה חומר מקצועי, שנבין.

איתן כבל: אני גם מנסה להבין.

איתן כבל: חברי הכנסת סיימו, ביקש רק דוד לעדכן.

איתן כבל: עכשיו נציג משרד התחבורה יאמר בקצרה את העניין, חבר כנסת, ואז נעבור למורי נהיגה, בוחני נהיגה, חבר כנסת, תלמידים ואז נסתנכרן על הכול.

איתן כבל: אם יהיו שאלות אחר כך, תמיד אשמח לקבל.

איתן כבל: אבנר פלור, סמנכ"ל משרד התחבורה, בבקשה.

איתן כבל: כבר יש לך ניסיון פה אז אתה יודע להיות ממוקד.

<אבנר פלור: כן.

<אבנר פלור: רק תיקון קטן לגבי התקנה שדובר עליה לשישה חודשים, תקנה 209 - השאיפה שלנו, ואנחנו משתדלים בה, זה שבין מבחן למבחן יהיו בין 21 יום עד 30 ימי עבודה.

<אבנר פלור: עושים את כל המאמצים, ותיכף אפרט מה עשינו בחודשים האחרונים - - -

<לאה ורון: זו תקנה 209 לתקנות התעבורה.

<אבנר פלור: כן, לתקנות התעבורה.

חמד עמאר: שלושה שבועות עד ארבעה.

<אבנר פלור: אנחנו מחויבים מבחינת החוק פעם בשישה חודשים ליתן טסט לתלמיד מסוים.

<אבנר פלור: מה שאני אומר, יש את החוק אבל יש גם את הפרקטיקה שלנו ומה אנחנו עושים.

<אבנר פלור: השאיפה שלנו, ותיכף אפרט את הנתונים - - -

<לאה ורון: מר פלור, אמרת שמדובר בין מבחן למבחן.

<לאה ורון: והטסט הראשון, תוך כמה זמן אפשר לתת לתלמיד?

חמד עמאר: 28 שיעורים.

<אבנר פלור: הטסט הראשון, כשהתלמיד מסיים את התהליך של הבדיקות הרפואיות, התיאוריה והכול אז זה מתחיל.

<אבנר פלור: זה תלוי גם בתלמיד עצמו.

חמד עמאר: יש מינימום שיעורים, של 28 שיעורים.

<אבנר פלור: השיעורים, זה 28 שיעורים מינימום לרכב פרטי, אבל זה 28 ומעלה.

<אבנר פלור: יש כאלה שלוקחים 40–50 ומעלה.

<לאה ורון: אבל משהוא סיים את 28 שיעורי החובה, תוך כמה זמן יהיה לאותו תלמיד טסט?

איתן כבל: זה הדיון.

<אבנר פלור: אמרתי שגם מבחינת התקנה עצמה וגם מבחינה מקצועית שמי שקובע אם התלמיד מוכן לטסט או לא זה המורה.

יואל חסון: אבל מתי אתה מספק לו מבחן.

<אבנר פלור: אנחנו מספקים לו מבחן מוקדם ככל הניתן.

יואל חסון: מה זה אומר?

איתן כבל: חברים.

איתן כבל: אבנר, סליחה.

איתן כבל: אנחנו לא נותנים סימנים לא מזוהים.

איתן כבל: אתה יכול להגיד לי: אנחנו נותנים מבחן בטווח שבין שלושה שבועות לשלושה חודשים; אנחנו נותנים בטווח שבין שלושה שבועות לחודש, תלוי אזור.

איתן כבל: אל תיתן לנו תשובות שאנחנו לא יודעים לגעת בהן.

איתן כבל: בסדר?

<אבנר פלור: אם אפשר, ברשותך, אדוני היושב-ראש, תן לי חמש דקות.

איתן כבל: יש לך שלוש דקות.

איתן כבל: חברי הכנסת יודעים לנאום שלוש דקות, אז גם אתה.

<אבנר פלור: אז שלוש דקות.

<אבנר פלור: אם תיתן לי, זה יהיה אפילו פחות משלוש דקות.

<אבנר פלור: ברמה הכללית, אנחנו מבינים את המצב ואת המצוקה ועשינו המון מאמצים בשנה האחרונה לצמצם את הזמן ככל הניתן.

<אבנר פלור: היום ישנם 130 בוחנים פעילים שעובדים.

חמד עמאר: כמה תקנים יש לך?

חמד עמאר: זו השאלה החשובה.

איתן כבל: חברים יקרים, אני מבקש את הדבר הבא: בשלוש הדקות הקרובות אנחנו לא מפריעים לאבנר.

איתן כבל: אני בטוח שלכולם יש שאלות, גם לי יש שאלות, האמינו לי.

איתן כבל: באתי מוכן לדיון.

איתן כבל: אבל אני רוצה קודם כול לשמוע, ניתן לו להציג את הדברים ואחר כך אתן לחמד – כבר אמרתי לך, אתה אחד האנשים שהכי בעניינים האלה.

איתן כבל: כל אחד יוכל להציג את השאלות שלו בתורו, ונקבל את התשובות.

איתן כבל: אבל בבקשה אל תפריעו לו, זה חותך לו את חוט המחשבה ואנחנו נודדים לכל מיני מקומות אחרים.

איתן כבל: בבקשה.

<אבנר פלור: אני רוצה לחזור: אנחנו מבינים את המצב.

<אבנר פלור: גם השר וגם המנכ"ל מעורבים בתהליך עצמו, וזה חשוב.

<אבנר פלור: ישנם 130 בוחני נהיגה מעשיים שמבצעים מבחנים.

<אבנר פלור: כל בוחן מבצע בממוצע 320 בחינות בכל חודש.

<אבנר פלור: מדי שנה נבחנים למעלה מ-350,000 תלמידים בכלל סוגי הרכב, כשלמעלה מ-90% זה רכב פרטי.

<אבנר פלור: לגבי הקצאת מבחני נהיגה – מבדיקה שעשיתי לאחרונה, לשנת 2014 זמן ההמתנה בין מבחן למבחן היה שלושה שבועות בשנת 2014.

<אבנר פלור: ישנם כאלה שהם פחות משלושה שבועות, ויש לי פה נתונים שאציג בהמשך, על-פי מה שאתה תחליט אדוני היושב-ראש, של כאלה שגם אחרי שמונה ימים ניגשו לבחינה.

ג'מאל זחאלקה: אם המצב כל כך טוב, אני מציע לנעול את הישיבה.

איתן כבל: חברים יקרים, סליחה, בואו נרגיע.

איתן כבל: אני רוצה לדעת קודם כול את הנתונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו מאמין לנתונים האלה?

איתן כבל: חאג', בבקשה, אני מבקש מאוד.

איתן כבל: אנחנו פה כדי לשמוע אותו.

איתן כבל: זה שהוא אומר, זה לא משה רבנו, גם משה רבנו חלקו עליו.

איתן כבל: אז בבקשה.

<אבנר פלור: המידע והנתונים לשנת 2014 נגזרו מתוך תוכנית העבודה ומבחנים שבוצעו בפועל.

<אבנר פלור: אי אפשר להתווכח עם עובדות ונתונים.

<אבנר פלור: בשנת 2015 - מינואר עד מאי 2015 יחס ההקצאה נעשה גבוה, זה נכון, כתוצאה מפרישת בוחנים, גם פרישה מוקדמת וגם פרישה טבעית.

<אבנר פלור: לכן יחס ההקצאה בין מבחן למבחן עומד על בין חמישה שבועות לשישה שבועות בממוצע.

<אבנר פלור: בשנים האחרונות, כמו שאתם יודעים, גם השגיחו על מבחני התיאוריה.

<אבנר פלור: משנת 2008 מבחני התיאוריה הועברו לזכיין, אבל מי שעשה את זה עד 2008 זאת המדינה, ואז היו 160 בוחנים שעשו גם את ההשגחה על מבחני התיאוריה שהיו פרושים ברחבי הארץ.

<אבנר פלור: כמו כן, בשנה האחרונה המבחנים בעל-פה שביצעו הבוחנים הועברו לביצוע בתיאורית שמע - למבחן על-ידי מחשב, כך שאין צורך בבוחנים ומי שמשגיח זה עובדי המשרד.

<אבנר פלור: לגבי גיוס בוחנים – מנובמבר 2014 אנחנו בתהליך של גיוס בוחנים – התהליך הוא טיפה ארוך - וב-1 באוגוסט 2015 ייקלטו שישה בוחנים נוספים.

<אבנר פלור: כלומר, נוסיף שישה בוחנים.

<אבנר פלור: בנוסף, אנחנו מקדמים מכרזי עתודה למספר בוחנים שיאפשר קליטת בוחנים נוספים באופן מיידי.

עיסאווי פריג': מה הוא התהליך?

<אבנר פלור: אסביר.

<אבנר פלור: היות שתהליך בחינת הבוחנים הוא ארוך – בחינות וכל מה שנגזר מכך - יהיה לנו מאגר של בוחנים, שברגע שנרצה לקלוט בוחנים חדשים נוכל לקלוט אותם מאותו מאגר ולא נצטרך לעבור את כל התהליך שאנחנו עוברים כרגע.

איתן כבל: כמה חסרים לך?

איתן כבל: בהמשך לשאלתו של חבר הכנסת חמד עמאר, מה הרף הגבוה של התקנון שלך ומה הפער?

<אבנר פלור: מבחינת הנתונים הקיימים היום יש לנו 130 בוחנים.

<אבנר פלור: המצב של שלושה שבועות שאמרתי בין טסט לטסט היה עם 140 בוחנים.

<אבנר פלור: זאת אומרת, עם 140 בוחנים הגענו לשלושה שבועות בין טסט לטסט.

<קריאה: ממש לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה תקנים יש לך שהם לא מאוישים?

איתן כבל: שאלתי מה מקסימום התקנון שיש לך?

איתן כבל: מה חסר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש תקנים לא מאוישים.

איתן כבל: חברים, אני יודע.

איתן כבל: אני שואל אותו.

<אבנר פלור: אני אומר שבשנים האחרונות היו 149 בוחנים והצטמצמו ל-130 בוחנים.

<קריאה: אבל מה התקן?

<קריאה: הוא לא אמר מה התקן.

איתן כבל: מה התקן של המשרד?

<אבנר פלור: אמרתי: היו 149 - - -

איתן כבל: לא מה היו, מה התקן.

<קריאה: אבל התושבים עולים כל הזמן.

<קריאה: זה לא נשאר אותו מספר.

איתן כבל: לא אמרתי כלום, חברים יקרים.

איתן כבל: אני בסך הכול מנסה לקבל נתונים, עוד לא אמרתי בעד, נגד, אוהב לא אוהב, מתאים לא מתאים.

איתן כבל: אני לא נגד אף אחד, אני בסך הכול מנסה להבין נתונים.

איתן כבל: אתה אומר שאין תקרת תקן.

<אבנר פלור: מה שאני אומר זה שהיו 149 בוחנים ו-130, ועם 149 האלה עמדנו בשלושה שבועות, שזו השאיפה.

עיסאווי פריג': אבל לא ענית.

עיסאווי פריג': זה מעניין.

חמד עמאר: אני רוצה לקבל את התשובה הנכונה.

איתן כבל: אני שואל - - -

<אבנר פלור: אני אענה לך.

<אבנר פלור: בכדי לעמוד ביעד הזה, כשהוצאנו את המבחנים בעל-פה, אנחנו זקוקים ל-140 בוחנים.

<אבנר פלור: זה - - -

איתן כבל: לא זו שאלתי.

<אבנר פלור: שאלת בשביל לעמוד ביעד.

איתן כבל: לא לא לא, אבנר.

איתן כבל: סליחה חברים, אני לא צריך שיפרשנו אותי בחיי.

עיסאווי פריג': אנחנו מחזקים את שאלתך.

איתן כבל: זה יפה מאוד, אבל כשמחזקים זה לפעמים מפריע לו להבין.

איתן כבל: כבר שלוש דקות אני מנסה לקבל תשובה.

איתן כבל: אני שואל שאלה; אתה יכול להגיד לי: אני לא יודע; אין לנו דבר כזה.

איתן כבל: בשורה התחתונה, אני שואל: האם קיים תקן מקסימום?

איתן כבל: אתה יכול להגיד לי: בסך הכול הכללי, בשיא הכוח של בוחני הנהיגה עמדנו על 160, עמדנו על 150; נכון לרגע זה יש 130, לעניות דעתנו, על-פי הניסיון המקצועי שלנו – אתה יכול לומר לי – אנחנו סבורים שכדי שנוכל לעמוד ברף של שלושה שבועות אנחנו זקוקים -140 בוחנים.

איתן כבל: פשוט מאוד.

<אבנר פלור: אז עניתי ואני שוב - - -

איתן כבל: לא ענית, אבל אני רוצה שתגיד לי שוב.

<אבנר פלור: אין איזשהו תקן.

<אבנר פלור: יחד עם זאת, מבדיקה שעשינו בכדי לעמוד ביעד אנחנו צריכים 140 בוחנים.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: פשוט.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, אני כן רוצה להדגיש - וזה חשוב, כי בסוף אנחנו משרתים את הציבור, וחשוב שאותו תלמיד ואותה תלמידה יקבלו את המבחן מוקדם ככל הניתן – בשנה האחרונה עשינו מספר צעדים חשובים: 1.

<אבנר פלור: עבודה בימי שישי; 2.

<אבנר פלור: ביקשנו מהבוחנים לבצע שעות נוספות כל יום.

איתן כבל: לא יותר פשוט להגדיל ל-140 ולסגור עניין, לשיטתכם?

<אבנר פלור: אבל יש תהליך עד שנגיע לאותו יעד.

איתן כבל: מתי תגיעו לדעתכם?

<אבנר פלור: אם תיתן לי - - -

איתן כבל: הדיון הבא יגיע...

<אבנר פלור: נקבל שישה בוחנים ב-1 באוגוסט - -

<לאה ורון: ואז חסרים ארבעה למה שאתם צריכים.

<אבנר פלור: - - ובמהלך החודשיים-שלושה הקרובים נקבל את השאר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני לא רוצה לחזור על כל התהליך, איך קולטים ולמה קולטים, זה פחות מעניין.

איתן כבל: אני רוצה לקבל את השורות התחתונות, לפחות לשיטתך.

איתן כבל: אומר סמנכ"ל משרד התחבורה את הדבר הבא, שעד אוגוסט – במהלך אוגוסט, כדי שלא נתפוס במילה 1 באוגוסט או 30 באוגוסט – אמורים להיקלט שישה בוחנים חדשים.

איתן כבל: חודשיים או שלושה אחרי, כדי שלא נגיד חגים או לא חגים, אמורים להיקלט ארבעה בוחנים נוספים.

איתן כבל: דהיינו, בשלב הראשון, אם אני מתייחס לסטנדרט שיצרתם לפי 2014, הנחת העבודה שלכם על-פי הנתונים האלה היא שעד סוף השנה הזו הפער המתחייב ייסגר מבחינת בוחנים, ובמקביל אמור גם הפער של זמן המתנה לחזור.

עיסאווי פריג': אבל מה דעתם - - -

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: אמרתי מה הוא אמר, לא מה הם.

איתן כבל: ואז אמור הפער הזה להיסגר.

איתן כבל: חברים יקרים, הבנתי.

איתן כבל: אנחנו מדברים על 140.

<קריאה: אבל יש עוד פורשים - - -

איתן כבל: לא אמרתי שלא.

איתן כבל: יש חולים, יש אלף ואחד דברים.

איתן כבל: אז מה?

<קריאה: אבל פורשים יודעים שפורשים.

איתן כבל: ביקשתי את עזרתך.

איתן כבל: כל אחד בא עם הסיפור שלו מהבית, וכל אחד חושב שאם הוא לא יגיד את דבריו החבר'ה יכעסו עליו.

איתן כבל: אז אני מודיע לך עכשיו: כל אחד יאמר את דברו רק בתורו.

איתן כבל: מי שיפריע מרגע זה ואילך מפריע לי בדיון כדי להגיע לתוצאה המקווה עבור כולנו סביב השולחן הזה ועבור מי שהגיש את הדיונים המהירים ועבור הציבור שצריך לקבל את השירות.

איתן כבל: אתם חושבים שאתם מסייעים, אתם לא מסייעים.

איתן כבל: סיימנו שלב א'.

איתן כבל: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: קודם כול, תודה לחברים שהגישו את הדיון המהיר.

חמד עמאר: עשיתי כמה טלפונים אתמול כי ידעתי שאני מגיע לדיון הזה, גם דיברתי עם נציגים ממשרד התחבורה, דיברתי גם עם בוחנים, דיברתי גם עם מורים.

חמד עמאר: רציתי להבין קצת יותר את העניין, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: מר פלור, אני מציע לך, לפני שאתה נותן נתונים, יושבים מולך חברי כנסת רציניים.

חמד עמאר: כל חברי הכנסת שאתה רואה הם מאוד רציניים.

חמד עמאר: בירושלים פורשים שלושה ואתה מכניס שלושה, אז מול השישה שיוצאים נכנסים שישה אחרים.

חמד עמאר: אז תגיד את הנתון האמיתי, אל תמכור לנו נתונים שרק נשמע אותם.

חמד עמאר: פורשים שלושה בירושלים ונכנסים שלושה במקומם בירושלים; זה נכון או לא נכון?

חמד עמאר: לפני שאני מגיע לכאן אני בודק - - -

עיסאווי פריג': זו נקודה חשובה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך, מהנתונים של משרד התחבורה ההמתנה היא – תלוי באיזו מקום, אבל הממוצע הוא חודשיים.

חמד עמאר: אני יודע ומכיר את הכוונה של השר להפריט את זה.

חמד עמאר: אתה בעצמך אמרת שכל בוחן עושה 320 טסטים בחודש, אז כל בוחן מרוויח כסף – אני מדבר כלכלית – כלכלית הוא מחזיר את ההוצאה שלו ואפילו יותר.

חמד עמאר: המדינה מרוויחה מהטסטים, לא מפסידה.

חמד עמאר: לכן, כשאתה הולך להפרטה אתה עושה את זה בשביל לייעל, אבל יש לכם את היכולת.

חמד עמאר: יש לכם 30 תקנים – להכניס עכשיו.

חמד עמאר: מאושרים לכם עוד 30 תקנים, אבל המטרה שלכם היא להפריט את זה.

חמד עמאר: לכן אני חושב שכל הדיון כאן מיותר, אתם עושים את זה בכוונה, אתם לא עושים את זה בשביל לשפר.

חמד עמאר: המטרה שלכם היא לא להגיע ל-160 בוחנים.

חמד עמאר: הרי אנחנו יודעים שהבוחן שעולה בבוקר – ואני לא רוצה שיעשה 20 דקות, אני רוצה שיעשה חצי שעה, ואם צריך יותר שיעשה יותר.

חמד עמאר: אני לא לצמצם, אני רוצה נהגים טובים, כי לפי כל הנתונים הנהגים הצעירים הם המעורבים הכי הרבה בתאונות דרכים.

חמד עמאר: לכן אני רוצה בוחנים שייתנו את הזמן הדרוש.

חמד עמאר: אני לא רוצה שמורה, כמו שהציע, או מנהל בית-ספר יעשה את המבחנים.

חמד עמאר: אני רוצה בוחן שיעשה, שלא יהיה: אני אעשה לך ואתה תעשה לי.

חמד עמאר: השר לא צריך לקיים דיון על נושא כזה.

חמד עמאר: אם הוא שולח חבר כנסת בשביל להגיד שהוא יקיים דיון על הנושא הזה, זו בושה למשרד התחבורה.

חמד עמאר: אז אני רוצה שתעביר לשר – אסור שתהיה הפרטה בנושא הבוחנים.

חמד עמאר: אסור בשום אופן שתהיה הפרטה בנושא הבוחנים.

חמד עמאר: אם נעשה את ההפרטה, אחרי חודשים נתחיל לראות את התוצאות, נראה תוצאות של יותר ויותר מעורבות בתאונות דרכים.

איתן כבל: תודה, חמד.

חמד עמאר: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, שהדיון הזה ילך לכיוון הנכון.

חמד עמאר: הכיוון הנכון - למשרד התחבורה יש עוד 30 תקנים, שיכניס את 30 התקנים, שיכריז שהוא לא מפריט את הנושא הזה כי זה נושא חשוב וזה קשור בחיי אדם, זה קשור באנשים שאנחנו מעלים לכביש ואסור להפריט את הנושא הזה.

חמד עמאר: זה הנושא החשוב כאן.

חמד עמאר: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת חמד עמאר.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, נאמרו פה דברים שמאוד חשוב לי להבהיר מולו.

איתן כבל: הוא מקשיב, נחזור.

איתן כבל: לא סתם פתחתי אתו, הוא הציג את עמדתו.

איתן כבל: חבר הכנסת וקנין, אחריו - נציגת התלמידים, גל יוסף יו"ר מועצת התלמידים, ואחר כך ניתן לכולם לדבר.

ג'מאל זחאלקה: אל תדבר כמו קואליציה, הרב וקנין.

יצחק וקנין: אתה מכיר אותי, אני איש אמת, לא זז לא ימינה ולא שמאלה.

יצחק וקנין: אני יושב פה ומקשיב מתחילת הדיון, ואני חושב שיש לי הרבה שעות בוועדה בנושאים האלה.

יצחק וקנין: היה דיון לפני כשנה בערך בנושא הזה, והוועדה הבינה רק דבר אחד - שהמשרד רוצה להפריט את מערכת הבוחנים ואין לו שום רצון לעבות את זה על מנת להקטין את הזמן.

יצחק וקנין: פה היתה מלחמה בין הבוחנים לבין משרד התחבורה.

יצחק וקנין: זו המציאות האמיתית.

יצחק וקנין: בואו לא נטייח כלום, לא נלך הצידה, מכיוון שבכל זאת, אנחנו מכירים את ישראל כץ.

יצחק וקנין: אני קואליציה, נכון?

יצחק וקנין: המחלפים והגשרים וכל מה שנעשה במדינה נעשה בפיקודו של ישראל כץ, הוא יודע להציג את זה כל יום שני וחמישי.

יצחק וקנין: אבל פה היתה לו מטרה ברורה – לחסל את העסק הזה מבחינת המשרד, לעשות כמו בתיאוריה; כמו שבתיאוריה הפריטו, הוא רצה להפריט גם פה.

יצחק וקנין: היתה פה מלחמה לא פשוטה בתוך הוועדה, והוא הבין שכנראה שהוא לא מסוגל לעשות את זה, אמרנו את מה שאמרנו פה בוועדה.

יצחק וקנין: לצערי הרב, יכול להיות שהנתונים שהסמנכ"ל במשרד מציג הם נתונים שנשמעים טוב, נופלים על אוזן טובה.

יצחק וקנין: שלושה שבועות – הלוואי שזו המציאות שהיתה.

יצחק וקנין: המציאות היא לא כך.

יצחק וקנין: היו פה תלמידים שבאו ומורים שאמרו מה שאמרו.

יצחק וקנין: בואו לא נשכח שהטענות הן כלפי המורים, כי אותו תלמיד לא מכיר את הבוחן, הוא לא מכיר את משרד התחבורה, הוא מכיר את המורה.

יצחק וקנין: את מי הוא מקלל?

יצחק וקנין: את המורה.

יצחק וקנין: הוא חושב שהמורה עושה עליו סיבוב שהוא לא נותן לו טסט – אתה מעדיף את ההוא ואת האחר.

יצחק וקנין: כל הדברים האלה עלו בוועדה הזו ודיברנו עליהם ואמרנו את כל הבעייתיות של הזמן הארוך הזה.

יצחק וקנין: רבותי, כולנו מבינים.

יצחק וקנין: עשיתי פה חשבון בפעם הקודמת מה ההכנסה למדינה מטסטים.

יצחק וקנין: עשיתי חשבון, שמתי את זה על השולחן והממ"מ בדק את זה ואמר: מה שאמר וקנין, מילה במילה.

יצחק וקנין: לא לקחתי את זה תלוש, לקחתי את מספר הטסטים, הכפלתי באגרה וראיתי כמה כסף זה מכניס למדינה.

יצחק וקנין: רבותי, עשיתי את הכול.

<קריאה: כמה?

<קריאה: חצי מיליון שקל לבוחן בשנה.

יצחק וקנין: רבותי, המשרד לא רוצה את זה אצלו, הוא רוצה להפריט את זה.

יצחק וקנין: יכול להיות שיש איזו מחשבה – אני לא יודע מאיפה בא השר, למה הוא רוצה את זה – אבל אם לא תשתנה המחשבה בראש של השר המציאות הזאת תישאר ככה.

יצחק וקנין: לא ישתנה פה כלום, רבותי, שלא יבלבלו את המוח, כי הכול כבר נאמר.

יצחק וקנין: מה שאתם אומרים פה עכשיו – שפורשים, חולים, מילואים והכול - הכול נאמר בוועדה.

יצחק וקנין: קחו את הפרוטוקולים וקראו אותם אחד לאחד, מה אמרנו פה, מה דיברנו, וזה היה לפני שנה, לא לפני 20 שנה.

יצחק וקנין: רבותי, זה לא דיון ראשון שלי פה בנושא הזה, כמה דיונים בנושא.

יצחק וקנין: צריך לגמור את זה, אני חושב שפה צריך לעשות מעשה מכיוון שהשר לא רוצה לפתור את הבעיה.

יצחק וקנין: חד וחלק אני אומר את זה.

איתן כבל: אדוני חבר הכנסת וקנין, אני שמח לדעת שאתה לא רק מומחה בטיס, אתה גם מומחה בתחבורה.

יצחק וקנין: אני משתתף בוועדות, אתם גם שם לב שאני מקשיב, אני לא תוקף, אני לא נכנס לדברים.

יצחק וקנין: אני אומר את האמת שלי וזהו.

חמד עמאר: חבר הכנסת וקנין לא מפספס ועדות.

איתן כבל: חבר הכנסת וקנין הוא אחד הח"כים הכי מוערכים על-ידי ואהובים עלי ודעתו, אצלי לפחות, נשמעת תמיד בצורה מאוד מאוד עניינית וטובה.

איתן כבל: תודה לך, חבר הכנסת וקנין.

איתן כבל: גל יוסף, בבקשה.

<גל יוסף: תודה רבה.

<גל יוסף: אני יושבת-ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<גל יוסף: גם אני הייתי פה בדיון בשנה שעברה ולצערי לא הרבה השתנה.

<גל יוסף: אני זוכרת שבפעם שעברה דיברנו גם על מחירים ופיקוח על מחירים, ואני שמחה שיש הגבלה עכשיו.

<גל יוסף: גם יצרנו קשר עם משרד התחבורה והיינו בפגישה, אז כן השתנו מעט דברים, אבל עדיין בסיפור של ההמתנה לא הרבה השתנה.

<גל יוסף: הגעתי לכאן היום יחד עם עוד חברים שלי מהמועצה כדי שנוכל להפוך לקצת יותר חכמים, לשמוע נתונים ממשרד התחבורה, ממורי הנהיגה, מבוחני הנהיגה.

<גל יוסף: כולם פה מתווכחים על הנתונים, אבל האמת היא שבתור תלמידים, לנו פחות אכפת מי אשם, איפה חסר כסף ואיפה יש יותר כסף.

<גל יוסף: אנחנו באים מהשטח ואנחנו יכולים להגיד לכם מה הנתונים באמת.

<גל יוסף: היום לחכות לטסט יכול לקחת בין שלושה לארבעה חודשים.

<גל יוסף: אלה הנתונים מהשטח, זה אנחנו, זה התלמידים.

<גל יוסף: אז לא משנה כאן כמה מתווכחים, ואני באמת לא רוצה להגיד מי אשם ומה לא בסדר.

<גל יוסף: אנחנו מצפים שבפעם הבאה שנגיע לכאן נראה שינוי.

<גל יוסף: אני שמחה מאוד לשמוע שמוסיפים שישה בוחני נהיגה חדשים.

<גל יוסף: יכול להיות שזה לא מספיק, אני לא יודעת.

<גל יוסף: באמת, באתי לכאן כדי להבין מה צריך, ולצערי אני אומרת לכם שכל אחד כאן סותר את השני ונורא קשה לי להבין איפה הבעיה ולהציע פתרון.

<גל יוסף: אבל אני כן מבקשת מכם שהפעם נוכל לצאת מפה עם החלטה פרקטית, עם משהו שבאמת יהפוך להיות משמעותי ושנוכל להרגיש את השינוי, שבשנה הבאה נוכל לשבת כאן ולהגיד שאנחנו מחכים שלושה שבועות.

נורית קורן: אנחנו לא רוצים לשבת פה בשנה הבאה.

<גל יוסף: להגיד שזה בסדר ולדון בבעיות אחרות, אולי במחירים ובדברים אחרים.

<גל יוסף: דבר נוסף שאני רוצה להוסיף, אני מאוד מסכימה עם חבר הכנסת זחאלקה שקודם דיבר לגבי הקריטריונים.

<גל יוסף: כן, כשאתה נכשל בטסט אתה רואה על מה נפלת, אבל יש בוחנים שמכשילים על דבר מסוים וכאלה שלא מכשילים על אותו דבר, אז אם יש אפשרות לעשות קריטריונים מסודרים בשבילנו, התלמידים, שנדע שיש שוויון.

איתן כבל: על זה אני מציע לעשות דיון אחר.

איתן כבל: תפנו למשרד התחבורה.

<גל יוסף: לי עדיין אין רישיון.

<גל יוסף: אני מחכה לטסט.

<לאה ורון: כמה זמן את מחכה?

<קריאה: כמה זמן את מחכה?

איתן כבל: סליחה, חברים יקרים, אולי גם תכתבו לה שאלות לוועדה?

איתן כבל: גל, מאיפה את בארץ?

<גל יוסף: פתח תקווה.

איתן כבל: איזה בית-ספר?

<גל יוסף: תיכון אחד העם.

איתן כבל: מוכר.

איתן כבל: מכיר ויודע.

איתן כבל: אבי גולן, יושב-ראש הארגון הארצי של מורי הנהיגה, בבקשה.

איתן כבל: אחריו – חבר הכנסת חאג' יחיא.

<אבי גולן: ברכות ליושב-ראש ותודה על הדיון.

<אבי גולן: מצוקת המבחנים אינה חדשה לנו.

<אבי גולן: מספר שנים ומספר שרים נכשלו בהתמודדות הזאת.

<אבי גולן: נתחיל: שר התחבורה יצחק לוי, אפרים סנה, מאיר שטרית, איווט ליברמן, שאול מופז וישראל כץ - כולם נכשלו בנושא הזה.

איתן כבל: תגדיר מה זה לשיטתך נכשלו.

<אבי גולן: לא הכניסו בוחנים.

<אבי גולן: זעקנו שחסרים בוחנים כל כך הרבה שנים, אפילו מנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון, מכירה את כל הדברים האלה בעיניים עצומות.

<אבי גולן: היא יכולה להיות בוחנת, היא יכולה להיות כבר מורה לנהיגה, אנחנו ביחד כאן שנים ורק שלא נצא לגמלאות יחד.

<אבי גולן: מועצת התלמידים הראשונה שהבאנו לכאן, אני משער שהיום הם בני 30–35, ככה שכבר התעייפנו מלהביא לכאן את מועצת התלמידים, בלאו הכי זה לא עוזר.

<גל יוסף: אולי הפעם זה יעזור.

<אבי גולן: אולי.

<אבי גולן: כשהיינו ניגשים למשרד התחבורה והיינו טוענים שיש תורים ארוכים, אנא תעזרו לנו, מה היתה התשובה?

<אבי גולן: אתם מרוויחים מהכסף של הטסט.

<אבי גולן: אתם מתלוננים כי אתם רודפי בצע, אתם רוצים כסף.

<אבי גולן: בא חבר הכנסת המכובד והמזורז, הוריד לנו את המחיר של הטסט – הוא ומיקי רוזנטל - ועכשיו מה תגידו, מה תענו לנו?

<אבי גולן: רודפי בצע, רוצים טסטים, רוצים כסף – אין, לקחתם גם את זה.

<אבי גולן: דרך אגב, שני חברי הכנסת שהתנגדו להורדת המחיר הם חברי הכנסת אורי מקלב ויצחק וקנין והם צדקו, כי בצד השני הם יודעים למה זה הוביל.

<אבי גולן: אני לא רוצה להיכנס לזה.

<אבי גולן: הליך מזורז של קליטת בוחנים – הליך מזורז?

חמד עמאר: אתה רוצה למבחן לקבל 300–400 שקל?

חמד עמאר: אל תחזור לדיון ההוא.

<אבי גולן: תן לי לסיים.

<אבי גולן: אני לא הפרעתי לך, חבר הכנסת המכובד.

<אבי גולן: הליך מזורז - - -

איתן כבל: אבי, יש לי בקשה: אל תבזבז את הזמן.

איתן כבל: תתמקד בעניין שגורם לכך שמתקיים לוח זמנים מאוד ארוך.

איתן כבל: עשה לי טובה, אל תיקח אותי למחוזות שאני לא רוצה לגעת בהם עכשיו.

<אבי גולן: אין בעיה.

<אבי גולן: הבטיחו לנו הליך מזורז של קליטת בוחנים.

<אבי גולן: כמה זמן זה לקח?

<אבי גולן: עשרה חודשים, עוד לא ראינו בוחן אחד ואולי נראה.

<אבי גולן: מה זה הליך לא מזורז – עשר שנים?

<אבי גולן: פה אנחנו עומדים.

ג'מאל זחאלקה: גם הזריזות בקליטה של הבוחנים לפי כמה שמחכים למבחנים.

<אבי גולן: כן, אותו דבר.

<אבי גולן: בקשה לבוחנים – אני מבקש מהבוחנים ומיושב-ראש הבוחנים, מר ברנרד, אנא הפשילו שרוולים, עזרו לנו בימי שישי, עשו את כל המאמצים לעזור לתלמידים החמודים האלה, ואני יודע שאתם יכולים כי בירושלים שעות נוספות, עושים בימי שישי ומשתדלים.

<קריאה: עוד חודש הם יפסיקו.

<אבי גולן: הורידו להם את האחוזים, אבל החזירו להם את 150% אתמול, כך שהם יכולים לעבוד בימי שישי.

<אבי גולן: פתרון מיידי – בשביל להכניס בוחנים לא נחכה עוד שנה-שנתיים כי הם יגיעו להמתנה של שנה.

<אבי גולן: מה שאפשר לעשות, מה שעשה שמעון פרס בזמנו – אנחנו, מנהלי בתי-הספר, תלמיד לא ניגש למבחן אם אנחנו לא חותמים לו על מסמך של משרד התחבורה שבחנו אותו.

<אבי גולן: כלומר, אנחנו כן יכולים לעשות מבחנים וכן מותר לנו לעשות מבחנים.

<אבי גולן: עד שהבוחנים ייכנסו אנחנו הולכים בדרכו של מר שמעון פרס, שהמנהלים המקצועיים, כמו שאמר דוד ביטן, יורידו את התורים.

<אבי גולן: אין דרך אחרת.

<אבי גולן: תודה לכולם.

איתן כבל: לפחות לא הצעת להחזיר אותו להיות שר התחבורה.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא, ואחריו – אלי מלכה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתחיל מזה שאנחנו רואים שבמשרד התחבורה אין תוכנית; אם פורשים מחמת שהגיעו לגיל הפנסיה או פורשים פרישה מוקדמת, משרד התחבורה עוד לא הכין להם מחליפים ועדיין מחפש להכשיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו נקודה שאומרת דרשני, כי לא יכול להיות שמשרד תחבורה יש לו תוכנית ולא יודע את הגילאים של הבוחנים שלו.

חמד עמאר: יש 160 איש שהוכשרו, יכולים להכניס אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מגיע לזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבר יש מסקנה שיש כוונה להפריט, אבל בואו נחשוב למה הפריטו לפני מספר שנים, בואו נחשוב ישר ולעניין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההפרטה, הכוונה שלה היתה לפתור את בעיות הפנסיה התקציבית של העובדים, אבל שינו את החוק והיום אין פנסיה תקציבית, שזה לפי מספר השנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש כל מיני חברות ביטוח ומי שנכנס כעובד משרד לא יהיה נטל על המשרד בעתיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז הטענה שיש עדיפות להפרטה היא לא אמיתית ולא נכונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לכם תקנים שהם לא מאוישים ויש את הגידול הטבעי של האנשים במדינה, אז יש צורך בתוספת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם אתם לא מאיישים עדיין את התקנים הקיימים, מה עם התוספת, עם הגידול הטבעי, עם הצרכים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק זה, היום הצעירים בכיתה י"א ו-י"ב, סדר העדיפויות הוא רישיון לפני הבגרות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו האמת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה עושים כדי לדאוג להם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שניים, אתה אומר לי שהטסטר או הבוחן עושה 320 טסטים בחודש; כמה ימים הוא עובד? ומוסיפים לו את יום שישי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז יוצא שהוא ממש כמו מכונה שעובדת נון-סטופ, הוא לא מפסיק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז הטסט העשירי מה-16 טסטים שהוא עושה, באיזה מצב ערנות הטסטר יהיה אם הוא עושה 16 טסטים ביום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה גם אומר: שכנענו אותו שיעשו שעות נוספות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה שצריך, קודם כול לצמצם את מספר הטסטים שטסטר יכול לעשות ביום, כי הוא צריך להיות ערני, כי היום הסיסמה לצעירים היא "רישיון להרוג", כי הוא לא עובר את הטסט כמו שצריך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן לא רק לאייש את העשרה שאתה מדבר עליהם, צריך לפחות להכפיל את המספר והכסף שלהם הוא מהאגרות שהם מקבלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא נטל על המשרד.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת חאג' יחיא.

איתן כבל: אני מבקש את אלי מלכה, אחריו ידבר ברנרד.

איתן כבל: בבקשה.

<אלי מלכה: שלום לכולם, אני יושב-ראש ועד הבוחנים במחוז חיפה והצפון.

<אלי מלכה: אחרי ששמעתי את שלושת חברי הכנסת – עמאר, וקנין ויושב-ראש הוועדה - - -

יצחק וקנין: יש לי להגיד מילה אחת, 15 שניות.

יצחק וקנין: לפי החשבון שלו מספר הטסטים כפול הבוחנים שיש לו היום, צריך לעשות 450,000 בשנה.

עיסאווי פריג': הוא אמר 350,000.

יצחק וקנין: זאת אומרת, זו כבר הוכחה שהם לא עושים את כל הטסטים, שזה פחות ממה שהוא אמר.

<אבנר פלור: חגים, שבתות - - -

יצחק וקנין: מחלה, היעדרויות, מה שאתם לא רוצים.

<אבנר פלור: מילואים.

<אבנר פלור: צריך לקחת את זה בחשבון.

חמד עמאר: בנוסף, הורידו את הגיל של מי שיכול לקבל רישיון.

חמד עמאר: ברגע שהורדת את הגיל הוספת עוד אנשים שנכנסים.

איתן כבל: חברים, הבנו.

איתן כבל: אלי מלכה, בבקשה.

<אלי מלכה: מה שאני רוצה לומר, שאם לא מכיר את שלושת חברי הכנסת האלה הייתי חושב שהם בוחני נהיגה.

<אלי מלכה: חבר הכנסת חסון דיבר על נושא ההפרטה, שזה לא על השולחן.

<אלי מלכה: אדוני היושב-ראש, זה עומד על השולחן.

<אלי מלכה: משרד התחבורה והעומד בראשו, כבוד השר, מתכוונים להפריט את מבחני הנהיגה.

<אלי מלכה: יצא לי לשוחח אתו לא פעם והוא אמר לי מפורשות: אלי, אני הולך להפריט את מבחני הנהיגה.

<אלי מלכה: אני רוצה לומר לך שכל מבחני הנהיגה בעולם מבוצעים על-ידי בוחני נהיגה שהם עובדי מדינה.

<אלי מלכה: זה גוף מעין שיפוטי שלא ניתן להפריט אותו, כשם שלא נלך ונפריט את מערכת בתי-המשפט או המשטרה או גופים דומים.

<אלי מלכה: הנושא של מחסור בבוחני הנהיגה נוצר כדי להכשיר את השרץ שנקרא הפרטת מבחני הנהיגה.

<אלי מלכה: דיברת על נושא של תקנים – בשביל לפתור את הנושא הזה צריך להוסיף בין 20 ל-30 בוחנים.

<אלי מלכה: ברגע שהוספת בין 20 ל-30 בוחנים תלמיד נהיגה לא יצטרך להמתין מעבר לשלושה שבועות למבחן נהיגה.

<אלי מלכה: דורשים מאתנו, הבוחנים, לעבוד שעות נוספות.

<אלי מלכה: אנחנו מוכנים ועובדים ימי שישי, אבל דורשים שנעשה עוד זוג במהלך השבוע.

<אלי מלכה: ישבה ועדה מקצועית שקבעה שבוחן נהיגה שהוא אדם ממוצע לא מסוגל, מבחינת כושר השיפוט שלו, לעשות מעבר ל-14 מבחני נהיגה ביום עבודה, ואם נעשה מעבר לזה זה יבוא על חשבון איכות המבחן.

<אלי מלכה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך שהיום נהגים צעירים וחדשים מעורבים פי 2.6 בתאונות דרכים קשות ביחס לאוכלוסייה הוותיקה.

<אלי מלכה: אם נפריט את זה, זה לא יהיה 2.6, אנחנו נשלש ונרבע את זה.

איתן כבל: אלי, תודה.

איתן כבל: אני מבין את מה שאתה אומר.

איתן כבל: בעיניי זה לעבור לדקלרציות.

איתן כבל: הכול נכון, אני מודע לזה, אנחנו פה גם מהסיבות האלה וכבר קיימנו דיון גם בנושאים אחרים שנוגעים.

איתן כבל: עכשיו אני רוצה להיות ממוקד בזמן, בחוסר הזה.

איתן כבל: כל הבעיות האחרות מוכרות, ידועות ומונחות לפתחנו.

איתן כבל: אם יש לך עוד משהו שיכול לתת משנה תוקף - - -

<אלי מלכה: לגבי מחוז צפון, אנחנו מוכנים להירתם ולעבוד בימי שישי וזה יוריד את המדד, זה ייתן שירות טוב יותר.

איתן כבל: אני שמח לשמוע.

<אלי מלכה: רק שיאפשרו לנו, לא מאפשרים לנו.

<אלי מלכה: לעניין מנהלים מקצועיים - אסור לתת למנהלים מקצועיים להיכנס לתחום הזה.

<אלי מלכה: הם יעשו את עבודתם, כפי שאנחנו נעשה את עבודתנו.

<אלי מלכה: אגב, זה גם נוגד את חוק חופש העיסוק.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברנרד, שהוא יושב-ראש ועד בוחני הנהיגה, בבקשה.

<ברנרד גרוסמן גליק: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת, כל הנוכחים, במקום שטובת האזרח והשירות לאזרח עומדים לנגד עיני המנהיגים דיון כזה לא היה צריך להתקיים ובעיה כזו לא היתה לצוץ, ומשהיא צצה אפשר היה לחסל אותה מיידית, בעוד באיבה.

<ברנרד גרוסמן גליק: יש פתרונות; יש פתרונות מהירים לטווח הקצר ויש פתרונות לטווח הארוך.

<ברנרד גרוסמן גליק: צריכים לשבת וצריכים לעשות את זה ההנהלה והבוחנים.

<ברנרד גרוסמן גליק: אפשר להגיע לדבר שכזה, אבל אין רצון לעשות את זה כי מה שעומד על הפרק זה נושא הפרטה, ובנושא ההפרטה מייבשים פשוט מאות אלפי משפחות - תלמיד נהיגה, מורי נהיגה, בוחנים, כי מישהו רואה את ההפרטה ורוצה את ההפרטה.

<ברנרד גרוסמן גליק: ההפרטה הזו בסופו של דבר תביא את הטסטים למצב של פיקציה, הטסט יהיה פשוט שיקול כלכלי של המעסיק, של הזכיין - האם לתת רישיונות או לא לתת רישיונות - בהתאם למצב הכלכלי.

<ברנרד גרוסמן גליק: יבוא יום וכולנו יחד נפגוש בדרכים את אותם אלה שקיבלו רישיונות בגלל שיקול כלכלי כזה או אחר.

<ברנרד גרוסמן גליק: אני חוזר ממש בקצרה - אפשר לפתור את העניין כבר ועכשיו, רצון טוב ולהוריד את חרב ההפרטה מעל ראש הבוחנים.

<ברנרד גרוסמן גליק: כל הנושא של המנהלים המקצועיים הוא לא פתרון, זה שוב ניגוד אינטרסים.

<ברנרד גרוסמן גליק: אפשר לצאת ולפתור את העניין הזה.

<ברנרד גרוסמן גליק: תודה.

איתן כבל: אני מודה לך.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג' ואחריו - את רצית לדבר, נכון?

<קריאה: יושבת-ראש העמותה שלנו.

איתן כבל: כן כן, בסדר חברים.

איתן כבל: היא היתה הבאה שהייתי מבקש ממנה לדבר.

איתן כבל: קודם כול חבר הכנסת פריג', התלמידה ואת.

עיסאווי פריג': שלום חברים.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להאריך, אחרי ששמעתי את יושב-ראש ועד הבוחנים, הוא סיכם את הדברים ואמר אותם ישר ולעניין.

עיסאווי פריג': ידידי איתן, אני מרגיש מרומה במידה מסוימת שאני צריך לשבת בדיון, לשמוע את נציג משרד התחבורה עם ממרח שוקולד וכל מיני דרכים, אומר דברים כדי להעביר ולמרוח אותנו, ולהרגיש את תחושת חוסר האונים ומה ייצא לנו בסוף הדיון, איזה כלים פרלמנטריים עומדים לרשותנו בכדי לכפות פתרון שהוא מאוד קל.

עיסאווי פריג': למען האמת, אני חסר אונים, אני אומר לכם חברים.

עיסאווי פריג': אם אחרי מה ששמענו - ואין ספק שזו התמונה האמיתית - לא נוכל לנסות לחייב את משרד התחבורה לתת פתרון.

עיסאווי פריג': הנה, בעזות מצח הוא אומר לנו נתונים – אני לא יכול לחיות עם איך שאתה מציג את הדברים, אני לא משלים עם מצב שמשרד התחבורה - - -

<אבנר פלור: זה לא המצאות, זה נתונים שנבדקו.

עיסאווי פריג': בסדר, שמעתי.

<אבנר פלור: לא, אני מבקש.

<אבנר פלור: זה לא יפה, כי אלה נתונים ומידע ואתה - - -

עיסאווי פריג': זה לא יפה - - -

<אבנר פלור: נעשתה עבודה, זה לא סתם הנתונים האלה והמידע הזה.

עיסאווי פריג': יפה, נעשתה עבודה, גם אני שמעתי.

עיסאווי פריג': השישה התקנים המינימליים שאתה מתכוון להוסיף הם במקום תקנים.

עיסאווי פריג': לא יפה שאומרים את האמת?

איתן כבל: חבר הכנסת פריג', יש לי בקשה: גם אם אתה חולק עליו – גם אני לא מקבל את הדברים שהוא מציג - אני מבקש.

עיסאווי פריג': הוא סמנכ"ל, אדוני.

איתן כבל: נכון, אבל ברשותך, כמו שאנחנו רוצים לבוא למקומות אחרים ושיתייחסו אלינו, אני אומר את אותו דבר כלפי נציגי המשרדים.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, אחד הדברים הראשונים – לא ניתן להשלים עם מצב שמשרד התחבורה עובד בלי מכסת תקן שהיא על-פי נתוני האוכלוסייה.

עיסאווי פריג': תשובה שהסמנכ"ל התחמק ממנה פעם אחר פעם.

עיסאווי פריג': כל מהלך תקין – יש מכסת תקן שעובדים לפי המכסה הזו, שהיא כפופה למספר האוכלוסין, למספר הטסטים שקיימים, לכל הגידול הזה.

עיסאווי פריג': אני רוצה למחות ולציין את זה.

עיסאווי פריג': הדבר השני, אני רוצה שנחשוב על פתרון, על אמירה קונקרטית מעשית שתביא לתוצאה.

עיסאווי פריג': אם אני צריך לחזור לפרוטוקול של השנה שעברה ופרוטוקול של השנה קודם, לקרוא את מה שאנחנו משמיעים כאן, אז מה עשינו?

עיסאווי פריג': לסיום, הבת שלי בת 17.

עיסאווי פריג': בחודש האחרון משגעת את האמא שלה, אומרת: המורה לא רוצה להגיש אותי לטסט.

עיסאווי פריג': והיא, האמא, מחממת אותי: הוא מעדיף את המשפחות האחרות, לא מעדיף אותנו.

עיסאווי פריג': זה לא בסדר.

עיסאווי פריג': מחממת אותי.

עיסאווי פריג': אני אומר לה: לא יכול להיות.

עיסאווי פריג': אז נור, הבת, אומרת לי: אבא, חודש אני מחכה ולא לקחתי אף שיעור ועוד לא הזמינו אותי.

עיסאווי פריג': אני מדבר עם המורה, אומר לי: עיסאווי, אני אעשה לך את זה?

עיסאווי פריג': אם אני רוצה לעשות ג'סטה אני אעשה לך, לא לאחרים.

עיסאווי פריג': אין לי מקום.

עיסאווי פריג': יש לי בעיה.

עיסאווי פריג': ואז דיבר עם הוועד בפתח תקווה וביקש ממני להיכנס לעניין, ואז האסימון נופל לי שהבעיה הזאת אכן קיימת בכל בית.

עיסאווי פריג': לא ידעתי את זה ברמות האלה.

עיסאווי פריג': אז חברים, איתן, בלי שנהיה פרקטיים ומעשיים - - -

איתן כבל: נעשה הכול עבור נור.

עיסאווי פריג': בלי שנהיה פרקטיים ומעשיים חאקי פאדי, נחזור ונקרא - - -

איתן כבל: ברור, ברור.

איתן כבל: אני מודה לך גם שנתת לדיון את הממשות שלו.

איתן כבל: התלמידה, מה שמך?

<ניצן מכליס: ניצן מכליס.

איתן כבל: מאיפה?

<ניצן מכליס: ממודיעין.

<ניצן מכליס: אני תלמידה לנהיגה במודיעין, סיימתי בית-ספר תיכון לפני שבוע.

<ניצן מכליס: קודם כול, רציתי להגיד תודה לכל מי שפה, כי טוב לי לדעת שלאנשים אכפת מהנושא הזה.

<ניצן מכליס: קשה שהגענו למצב הזה, אבל לרוב תלמידי הנהיגה ההרגשה היא שלאף אחד לא אכפת וזה לא משהו שיש לנו השפעה עליו.

<ניצן מכליס: רציתי לשתף קצת מה שקורה בשטח מהחוויות שלי, כי אמרו פה כמה נתונים של חמישה-שישה שבועות.

<ניצן מכליס: אין לי מושג איפה זה קורה, אבל אצלנו זה לא ככה.

<קריאה: כמה זה אצלכם?

<ניצן מכליס: התחלתי ללמוד לפני עשרה חודשים בערך.

<ניצן מכליס: מורה הנהיגה שלי אמר לי בפעם הראשונה שאני מוכנה לטסט לפני כמעט ארבעה חודשים.

<ניצן מכליס: מאז חיכיתי חודש וחצי עד שעשיתי את הטסט עצמו.

<ניצן מכליס: נכשלתי בטסט.

<לאה ורון: הראשון.

<ניצן מכליס: הראשון, ובצדק נכשלתי בטסט הזה.

<ניצן מכליס: מאז אני מחכה חודשיים, וזה לא שאני מחכה חודשיים עם תאריך, אני מחכה חודשיים ואין תאריך.

<ניצן מכליס: אין לנו מושג מתי זה יקרה.

<ניצן מכליס: לא הבנתי עד כמה המצב חמור עד שנכנסתי לתוך זה והתחלתי לשאול אנשים בעיר, בשכבה שלי, מה קורה אתם.

<ניצן מכליס: גיליתי שיש לא מעט אנשים שמחכים שלושה-ארבעה חודשים בין טסט לטסט, גם עד ההגשה לטסט הראשון.

<ניצן מכליס: אני רוצה להסביר שהמצב הזה לא הגיוני, לא רק בגלל שזה הרבה זמן לחכות, גם מבחינה כלכלית.

<ניצן מכליס: יש לי הורים שתודה לאל משלמים לי הרבה מהשיעורים, אבל הרבה מהחברים שלי צריכים לשלם בעצמם, צריכים להרוויח את הכסף בעצמם.

<ניצן מכליס: אני לא יודעת אם אתם יודעים את זה, אבל המורים הזולים הם 110 שקלים לשיעור של 45 דקות.

<קריאה: זה זול.

<ניצן מכליס: זה ארבע שעות עבודה בשכר מינימום, אפילו יותר.

<ניצן מכליס: כשאני מחכה שלושה-ארבעה חודשים לטסט זה לא שאני עושה שני שיעורים לפני בשביל לרענן את עצמי, זה רצף של שיעורים, זה בתקופת בגרויות.

<ניצן מכליס: מעבר לכול – אני מדברת על עצמי, אבל גם על החברים שלי – עכשיו אני בקיץ לפני שאני מסיימת רשמית.

<ניצן מכליס: בשנה הבאה אני לומדת במדרשה, אהיה שבועיים שם ויומיים בבית – שישי בצהרים ושבת.

<ניצן מכליס: אם לא אקבל את הטסט עד סוף הקיץ בשנה הבאה אין לי דרך לגשת לזה.

איתן כבל: שלא כמוני, בסוף תעשי בגיל 37.

<ניצן מכליס: יש לי חברים שהם בשנת שירות בשנה הבאה ולהם זו לא רק בעיה של לחכות שנה, זה גם להרוויח כסף.

<ניצן מכליס: אי אפשר לעבוד בשנה שאתה תורם למדינה, זה נגד החוק.

<ניצן מכליס: בשביל אותם אנשים, שלא רוצים להסתמך על ההורים – והרבה אנשים לא יכולים להסתמך על ההורים בעניין הזה – זה להתחיל בכיתה י"א, לחכות לטסט רק ב-י"ב ואז לחכות עוד שנה, שנה אחרי הגיוס.

<ניצן מכליס: זה לא תהליך הגיוני, זה לא הגיוני שאוכל רק אחרי הגיוס לגשת בצורה ריאלית לטסט.

<ניצן מכליס: אני לא רוצה להציע פתרון, אין לי פתרון, אבל בבקשה תחשבו על העניין הזה.

<ניצן מכליס: תודה רבה.

איתן כבל: בשביל זה אנחנו פה.

איתן כבל: תודה לך.

נורית קורן: אני רוצה לשאול בקשר לנתונים שהוא נתן.

איתן כבל: לפני כן, אני רוצה לתת לגברת את רשות הדיבור.

איתן כבל: בבקשה.

<עירית זינגר: אני יושבת-ראש עמותת המורים לנהיגה.

<עירית זינגר: יש שני ארגונים שמייצגים את המורים.

<עירית זינגר: הכנתי נאום מאוד מרשים כדי לשכנע את חברי הכנסת הנכבדים שבאמת מחכים הרבה, ופתאום אני לא צריכה.

<עירית זינגר: אני די שמחה שאני בסוף, אולי בגלל שאני אישה, וזה בסדר גמור.

<עירית זינגר: אבל לא צריך לשכנע.

איתן כבל: לא הבנתי.

<עירית זינגר: אולי בגלל שאני אישה אני מדברת בסוף, אבל הפעם זה לטובה.

<קריאה: לא אצלו.

איתן כבל: עירית, אני רק רוצה לדעת שחלק מהנשים שדיברו פה צריך לבחון אותן.

עיסאווי פריג': אבל זה אבו אל בנאת.

עיסאווי פריג': אבו אל בנאת תמיד נותן עדיפות לאישה.

<עירית זינגר: אני משנה את מה שרציתי להגיד, כי אני מבינה שפשוט לא צריך.

<עירית זינגר: די ברור שהמצרך הזה מאוד מבוקש, זה גם די ברור שהמדינה לא נותנת את השירות המתאים כדי שאנחנו, התושבים, נקבל את המצרך.

<עירית זינגר: אני מורה לנהיגה, יש לי גם ילדים משלי, אני עומדת בדיוק באותו מצב משני צדי המתרס.

<עירית זינגר: אבל יושבים כאן שלושה נציגים של משרד התחבורה, שיוצא לנו לעבוד ביחד, ואני באמת נותנת להם הרבה הרבה כבוד, אבל הם לא מצליחים לשכנע אף אחד מאתנו שהמהלך הוא נכון.

<עירית זינגר: הרי מישהו ישב כאן מתישהו והחליט מה יהיו התקנים, והוא החליט על התקנים האלה, כנראה, לפי הצורך.

<עירית זינגר: אם ירדו התקנים, ירדו משום מה – לא משנה כרגע לדייק במספרים, אם זה 140 או 180.

<עירית זינגר: ירד ל-120, צריכה להיות סיבה, ואין סיבה.

<עירית זינגר: להיפך, יש ביקוש, אנחנו צועדים קדימה, אנחנו לא הולכים אחורה.

<עירית זינגר: אמנם עברו קצת לאופניים החשמליים, אבל זה עדיין לא עונה על הצורך.

<עירית זינגר: זה לא קיים, זה הולך אחורה.

<עירית זינגר: מבטיחים לנו בכל מיני אמרות כנף יפות כאלה, עוד כמה מבחנים ביום שישי.

<עירית זינגר: אבל זה לא עושה רושם, זה לזרות חול בעיניים שלכם, שאתם אולי פחות מבינים בתחום הזה.

<עירית זינגר: יושב כאן צוות מאוד מכובד של מורים לנהיגה שמסתכל ומגחך, כי זה פשוט מצחיק להכניס שישה בוחנים.

<עירית זינגר: אנחנו לא מדברים על שישה בוחנים בראש העין, כבוד היושב-ראש, אנחנו מדברים על שישה בוחנים בכל הארץ.

<עירית זינגר: דהיינו, כל בוחן יצטרך לשים אצבע באיזשהו מקום, וגם אז לא נרגיש את זה.

<עירית זינגר: זו התוצאה, מה שהילדים האלה מספרים.

<עירית זינגר: והם לא מספרים על תוצאה בפתח או כל אחד מאיפה שהוא, זה תפזורת.

<עירית זינגר: אנחנו, המורים לנהיגה, מדברים על מקצועיות.

<עירית זינגר: בכל תהליך של הוראה צריך להיות קשר ישיר בין מהלך הלמידה למבחן.

<עירית זינגר: לא יכול להיות שאתה מלמד ובוחן אחרי חודשיים.

<עירית זינגר: אין לזה שום ערך.

<עירית זינגר: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אבי קרמר, בבקשה.

<אבשלום קרמר: אני דובר ארגון מורי הנהיגה בישראל.

<אבשלום קרמר: אני רוצה לפנות לאנשי משרד התחבורה: חברים, אתם מנהלים מפעל שפשט רגל.

<אבשלום קרמר: אין לכם תוצרת ואנחנו, הנהגים, לא מסוגלים לתת שרות לצרכנים.

<אבשלום קרמר: אנחנו מרגישים שאנחנו נושאים על הגב שלנו את השירות שאתם צריכים לתת להם.

<עירית זינגר: וזה נוח לכם.

<אבשלום קרמר: אז אני מציע לשניכם לדבר מעל הראש שלנו.

<אבשלום קרמר: אנחנו מוכנים להוריד את הראש, ותפתרו את הבעיה.

<אבשלום קרמר: זה דבר אחד.

<אבשלום קרמר: דבר שני, יש השתלמויות למורי הנהיגה.

<אבשלום קרמר: אשמח אם יבוא נציג ממשרד התחבורה וילמד אותנו את מה שאתם אומרים.

<אבשלום קרמר: אנחנו כנראה לא למדנו לימודי ליבה.

<אבשלום קרמר: איך אתם מחלקים כל שלושה שבועות?

<אבשלום קרמר: בואו תלמדו אותנו.

<אבשלום קרמר: בואו פעם אחת, תוכיחו לנו שזה אפשרי.

<אבשלום קרמר: אולי אנחנו לא יודעים מתמטיקה.

<אבשלום קרמר: בבקשה, קחו חודש-חודשיים, נעזור לכם, ובואו תראו לי.

<אבשלום קרמר: איך אמר הגשש: זה נכנס בתוך זה?

<אבשלום קרמר: לא נכנס.

<אבשלום קרמר: אין מה לעשות, לא נכנס.

<אבשלום קרמר: זה עובדות.

<אבשלום קרמר: אנחנו מושכים את השמיכה ימינה, שמאלה – זה מה שיש.

<אבשלום קרמר: הדבר השלישי, יש פה נציג הנציבות?

<אבשלום קרמר: יפה.

<אבשלום קרמר: הנציבות הפריטה או לא הפריטה את התהליכים שלה.

<אבשלום קרמר: לא יכול שבמדינת ישראל, כששר מחליט או משרד מחליט בנובמבר לקלוט בוחנים, אתם לא מביאים אותם עד אוגוסט.

<אבשלום קרמר: זו תוצאה כושלת, כי מה שהם התכוונו בנובמבר התאים לנובמבר; מה שקורה עכשיו זה שאתם מכניסים שישה, פרשו כבר שמונה, אז משהו כשל בתהליך.

<אבשלום קרמר: חברים, גם אם השר רוצה – ואין לנו בעיה, לא הפרטה ולא טסטים, מה שאתם רוצים.

<אבשלום קרמר: אנחנו רוצים לתת את השירות לציבור או שידברו מעלינו.

<אבשלום קרמר: לכן מאוד חשוב שתעשו בדק בית ותבינו למה הם צריכים להתרוצץ אחרי שהם החליטו, למה שמונה חודשים לקלוט בוחן?

<אבשלום קרמר: לאן הגענו?

<אבשלום קרמר: אני חושב שהתשובה שלה חשובה.

<אבשלום קרמר: תודה לכם.

<עירית זינגר: כבוד היושב-ראש, אנחנו מבקשים, המורים לנהיגה, לצאת מפה לא כמו שיצאנו בפעמים קודמות, לצאת עם איזושהי החלטה.

<עירית זינגר: אנחנו רוצים לחזור גם למורים לנהיגה וגם לתלמידים עם איזושהי תשובה.

איתן כבל: עירית, תודה.

איתן כבל: גם השמצת אותנו וגם אחר כך לא הפסקת לדבר.

<עירית זינגר: זה חלק מהעבודה והתפקיד.

איתן כבל: ברשותכם, אבקש מנציגת נציבות שירות המדינה.

איתן כבל: אבקש לדעת מה ההתייחסות מנקודת המבט שלכם – יש בעיה של תקנים או מה.

<גבריאלה אשכנזי: אני מנהלת אגף בחינות ומכרזים בנציבות שירות המדינה.

<גבריאלה אשכנזי: אתייחס לנושא של הגיוס והמיון.

<גבריאלה אשכנזי: לפי הרישומים שלנו יש שמונה תקנים; שלושה מכרזים פורסמו בינואר, ולא בנובמבר כפי שנאמר - - -

<לאה ורון: ינואר 2015?

<גבריאלה אשכנזי: כן, שלושה.

<גבריאלה אשכנזי: ואחד בפברואר 2015.

<גבריאלה אשכנזי: תהליך המיון, נכון, לקח כ-110 ימים.

<גבריאלה אשכנזי: מכיוון שאנחנו נמצאים באמת בתהליך של רפורמה בנינו תהליך מותאם לתפקידים האלו בגלל הקריטיות שלהם, גם מבחנים שהם אישיותיים-התנהגותיים וגם קוגניטיביים.

<גבריאלה אשכנזי: מהנתונים שאנחנו רואים כאן יש לנו 100% התייצבות של המועמדים לתהליכים.

<גבריאלה אשכנזי: מתוך ארבעת המכרזים שלושה כבר הועבר לוועדת בוחנים שאמורה להתקיים ב-1 ביולי.

<גבריאלה אשכנזי: והמכרז האחרון שפורסם, כפי שאמרתי, בפברואר, תהליך המיון האחרון יתקיים ב-1 ביולי ויועבר למשרד התחבורה.

<לאה ורון: אמרת שפורסמו שלושה מכרזים.

עיסאווי פריג': אחד בפברואר.

<לאה ורון: ואחד בפברואר.

<גבריאלה אשכנזי: זה שפורסם בפברואר, המיון האחרון אמור להתקיים ב-1 ביולי ויועבר באופן מיידי למשרד התחבורה לביצוע ועדת בוחנים.

עיסאווי פריג': ומה לגבי השאר?

<גבריאלה אשכנזי: כל האחרים הסתיימו.

עיסאווי פריג': אמרת שמונה.

<גבריאלה אשכנזי: שמונה תקנים וארבעה מכרזים.

<גבריאלה אשכנזי: זאת אומרת, יש מכרזים קיבוציים שמונים יותר ממשרה אחת.

יואל חסון: התקנים שאוישו.

<גבריאלה אשכנזי: לא.

<גבריאלה אשכנזי: אסביר.

<גבריאלה אשכנזי: פורסמו ארבעה מכרזים, בכל מכרז יש מספר תקנים שונה:

<גבריאלה אשכנזי: באחד יש שלושה תקנים, באחד תקן אחד, באחד שניים וכו'.

<גבריאלה אשכנזי: יש מכרז קיבוצי, מה שנקרא.

<גבריאלה אשכנזי: יש יותר ממשרה אחת במכרז.

<גבריאלה אשכנזי: שלושה מכרזים הסתיימו, הועברו למשרד התחבורה והם צריכים כבר לקיים ועדת מכרזים.

<גבריאלה אשכנזי: המכרז האחרון שמונה שתי משרות פורסם באמצע פברואר ותהליכי המיון יסתיימו ב-1 ביולי.

עיסאווי פריג': כמה פרשו מאז שהוצאת את המכרזים?

<גבריאלה אשכנזי: זה מה שאמרתי – יש 100%, אין פרישה.

עיסאווי פריג': פרשו, פרשו.

יואל חסון: בוחנים שפרשו.

<גבריאלה אשכנזי: זה לא בתחום אחריותי.

<גבריאלה אשכנזי: יושבת פה מי שאחראית על המיון התעסוקתי.

עיסאווי פריג': בזמן שהוצאתם את שני המכרזים לשמונה המשרות, כמה בוחנים פרשו?

<אפרת ברקו: אני לא יודעת להגיד את המספר המדויק.

<אפרת ברקו: צריך לחזור למשרד עצמו והמשרד עצמו יודע להגיד את הנתונים הלאה.

<קריאה: ממחוז הצפון חמישה.

יואל חסון: אני רוצה לשאול שאלה.

<גבריאלה אשכנזי: רציתי להגיד משפט אחרון.

יואל חסון: אין לנו הרבה זכויות פה, זו הזכות היחידה שיש לנו.

יואל חסון: אז אני רוצה לשאול אותך שאלה, זה לא נוגע רק למכרזים האלו זה נוגע בכלל למכרזים אצלכם.

יואל חסון: למה תמיד יש מרחק בין פרסום המכרז ועד הזימונים, ועד סיומו?

יואל חסון: זה תהליך שלפעמים לוקח אצלכם חודשים, לפעמים אפילו מעל שנה.

יואל חסון: למה הנציבות לא מקיימת מכרזים מוגדרים בזמן סביר באופן שוטף?

יואל חסון: לפעמים המועמדים כבר מאבדים עניין, כבר לא חושבים שמישהו יקרא להם.

יואל חסון: זה פוגע בכל התהליך.

<גבריאלה אשכנזי: זה נושא אחר.

יואל חסון: אבל זה קשור.

<גבריאלה אשכנזי: נכון שזה קשור.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו נמצאים כרגע ברפורמה שהולכת לקצר את לוחות הזמנים.

יואל חסון: עוד רפורמה.

<גבריאלה אשכנזי: לא לא, היא כבר ביישום, יש כבר לוחות זמנים.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו מדברים על 100 עד 120 יום לתהליך של איוש, ואנחנו רוצים להגיע לשלושה חודשים ואנחנו הולכים לכיוון.

<גבריאלה אשכנזי: ענינו לו לפני פחות משנה, זה הכיוון שלהם ואנחנו צריכים להתייעל.

<גבריאלה אשכנזי: מה שרציתי להגיד, אם יורשה לי, אני מציעה שכל הנושא של הבוחנים, לא יפורסם מכרז כל פעם אלא יפורסם מכרז של מאגר, שיהיה קאדר גדול של מועמדים, יהיה מאגר דינמי ובכל פעם שמישהו יפרוש נוכל להכניס מישהו.

נורית קורן: בלי שמישהו יפרוש, שימלאו את התקנים.

נורית קורן: זה הדבר הכי חשוב.

<דורון קרני: אבל אין תקנים, אז על מה יעשו מכרזים?

יואל חסון: גברתי, עד כמה שאני מבין - - -

עיסאווי פריג': חברים - - -

<דורון קרני: אבל אין תקנים.

<דורון קרני: מה תעשה עם - - -?

עיסאווי פריג': חברים, תנו לנו.

עיסאווי פריג': אני מבקש.

יואל חסון: גברתי, עד כמה שאני מבין, עד סוף השנה הולכים לפרוש 20 בוחנים.

יואל חסון: האם את ערוכה או האם קיבלת הנחייה או משהו?

<גבריאלה אשכנזי: לא קיבלתי שום בקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שאמרתי, שאין ראייה למשרד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא חושבים קדימה.

עיסאווי פריג': יש מחדל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: או שיש כוונה להפרטה.

איתן כבל: חברים, חברים, העניין ברור.

איתן כבל: כל המוסיף מרגע זה גורע.

<בן חור אחוות: היבט אחר.

איתן כבל: סליחה, ברשותכם, זה האולם שלי.

איתן כבל: הבחור הצעיר הזה הגיע, אתן לו לדבר ודורון יהיה אחרון.

<בן חור אחוות: סליחה, גם אני נרשמתי, אם אפשר.

איתן כבל: אני יודע שנרשמת, אבל החלטתי לסגור את הדיון.

<בן חור אחוות: שני משפטים ברשותך, אם אפשר.

איתן כבל: אתן לך שני משפטים.

<קריאה: גם אני נרשמתי, משפט אחד.

<קריאה: אני רשום אצלך גם.

<קריאה: משפט.

איתן כבל: חברים יקרים, הגיע שלב – אפרופו חיפושי גז - - -

<בן חור אחוות: כן, אבל זה משהו שלא דובר פה, אדוני היושב-ראש.

<בן חור אחוות: לא דובר פה בכלל על הנהגים המקצועיים, מדובר פה רק על כל החבר'ה הצעירים ונתנו את הפוקוס לתלמידים.

<בן חור אחוות: אדוני היושב-ראש - - -

איתן כבל: התלמיד יצחק בן-שלמה, בבקשה.

<יצחק בן-שלמה: אדוני היושב-ראש, קודם כול תודה רבה על הדיון הזה.

<יצחק בן-שלמה: אני לא רחוק מגילך בנושא של לימוד נהיגה.

<יצחק בן-שלמה: אני בן 35, אב למשפחה ברוכת ילדים, משפחה בת עשר נפשות.

<יצחק בן-שלמה: עד היום הייתי נוסע כל היום ממודיעין עלית לירושלים בתחבורה ציבורית בתור מנהל מוסדות.

<יצחק בן-שלמה: כשראיתי, אחרי 14 שנה, שזה כבר בלתי נסבל החלטתי ללמוד נהיגה.

<יצחק בן-שלמה: האמת, אם הייתי יודע את כל הסבל שאעבור במהלך התקופה של השישה–שבעה–שמונה חודשים האחרונים, לא הייתי ניגש לזה.

יואל חסון: היית מעדיף לסבול באוטובוס.

<יצחק בן-שלמה: אני אומר לך בשיא הכנות – לא הייתי ניגש לזה.

<יצחק בן-שלמה: אני צריך להפסיד ימי עבודה, הון כסף - שזה מתוך הבית שלי - - -

איתן כבל: תסביר למה.

איתן כבל: עכשיו אתה מסתובב.

<יצחק בן-שלמה: כי אני צריך לקבוע את השיעורים לפני העבודה או אחרי העבודה, כשאני מקבל במוצאי שבת SMS מהמורה: הצלחתי לארגן לך טסט ליום חמישי, בוא נראה איך אנחנו מתארגנים - יש לי לו"ז לחודש קדימה.

<יצחק בן-שלמה: וכשאני כבר ניגש לטסט אחרי חודשיים אני כבר שוכח את כל הנהיגה, סביר להניח שאני גם אכשל.

<יצחק בן-שלמה: עברתי שלושה טסטים ונכשלתי בהם.

<יצחק בן-שלמה: יש מקומות שאני יכול להגיד לך שאני אשם בהם, יש מקומות שלדעתי לא, אבל לא ניכנס לזה כאן.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שהמטרה טובה – לעודד תחבורה ציבורית.

יואל חסון: אם היו אומרים את זה - - -

ג'מאל זחאלקה: זו המטרה האמיתית.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו קטנים, לא מבינים את החוכמה של משרד התחבורה.

יואל חסון: את החזון.

<יצחק בן-שלמה: אדוני היושב-ראש, אספר סיפור קטן מאתמול בלילה.

<יצחק בן-שלמה: מהשעה 22:05 הייתי בגהה ז'בוטינסקי, הגעתי הביתה בשעה 00:22 עם התחבורה הציבורית.

<יצחק בן-שלמה: אם היה לי רכב זו היתה נסיעה של רבע שעה.

<יצחק בן-שלמה: אני מספר את הנתונים.

<יצחק בן-שלמה: זה הוביל אותי, אחרי 14 שנה שאני נוסע כל יום, ואני נוסע בכל הארץ, בתחבורה ציבורית לעשות רישיון.

<יצחק בן-שלמה: לא ציפיתי לכזה דבר.

<יצחק בן-שלמה: תודה רבה על הדיון הזה.

יואל חסון: אז יש לך רישיון או אין לך?

<יצחק בן-שלמה: עוד אין לי, אחרת לא הייתי פה.

יואל חסון: שלא תגמור כמוני – שבעה טסטים.

איתן כבל: בן חור, בבקשה.

איתן כבל: אבל ממש בקצרה.

<בן חור אחוות: אני מנכ"ל חברת "אפיקים", נציג של פורום חברות התחבורה הציבורית.

<בן חור אחוות: אני מתחבר למה שאמר חבר הכנסת זחאלקה לגבי עידוד תחבורה ציבורית.

<בן חור אחוות: במסגרת הרצון לעודד תחבורה ציבורית צריך נהגים, ויש מחסור אקוטי בנהגים מקצועיים של תחבורה ציבורית – על פי נתוני משרד התחבורה, כנראה משהו כמו 1,800.

<בן חור אחוות: אני יודע שחסרים גם נהגי משא.

<בן חור אחוות: המצוקה שמתוארת פה לאורך כל הדיון פוגעת גם בנו.

<בן חור אחוות: זאת אומרת, בקצה תהליך הכשרה מאוד מסורבל וארוך שעובר מי שרוצה להיות נהג אוטובוס הוא צריך להגיע בסוף לטסט, ואין טסטים.

<בן חור אחוות: ממתינים המון זמן.

<בן חור אחוות: אצלנו זה פוגע ביכולת של מימוש תחבורה ציבורית.

<בן חור אחוות: עכשיו מדובר על הרכבת הקלה ועל מאות הנהגים שצריך לרכבת הקלה, והסוגיה הזו לא רק פוגעת בציבור הרחב, היא ממש פוגעת ביכולת לממש תחבורה ציבורית.

<בן חור אחוות: לכן ככל שתצליחו לקדם בזריזות תהליך שייצר לנו טסטים אז באמת תבורכו.

<בן חור אחוות: זה לא רק תחבורה ציבורית, זה גם משאיות ומשרד התחבורה - -

איתן כבל: חברים, העניין ברור.

איתן כבל: לא חשבתי שמדובר רק בטוסטוסים.

איתן כבל: באמת, אני מבין עניין.

איתן כבל: עלי מורד, שני משפטים.

<עלי מורד: שלום לכולם, אני יושב-ראש ארגון מורי נהיגה נצרת-נצרת עלית.

<עלי מורד: 27 שנים אני במקצוע ושומע את אותן בעיות.

<עלי מורד: מה שנראה כאן, שבמשרד התחבורה אין תכנון או שאין רצון; ובשני המקרים, בחברות פרטיות סמנכ"לים ומנכ"לים היו הולכים הביתה, אז תסיקו את המסקנות.

<עלי מורד: בהמשך לדברים שנאמרו אני רוצה להעלות שתי סוגיות שלא נתנו עליהן מספיק את הדעת.

<עלי מורד: אחת, בהמשך למה שאמרה גל, נושא המבחן עצמו.

<עלי מורד: היום אין אחידות בבדיקת המבחן.

<עלי מורד: היום הבעיה הרצינית היא שתלמיד נהיגה שניגש למבחן עם בוחן מסוים יכול לעבור, עם בוחן אחר הוא יכול להיכשל.

<עלי מורד: אין הוראות נוהל ברורות לגבי סוגיות מקצועיות בנושא הזה.

איתן כבל: עלי מורד, אתה צודק, זה לא דבר שעלה כאן, אבל זה לא הנושא.

<עלי מורד: נכון, אבל זה גם כן תורם - - -

איתן כבל: עלי, חבל.

איתן כבל: אל תיקח אותי למקומות שלא זימנתי לשם - - -

<עלי מורד: עוד משפט לגבי סוגיה אחרת.

<עלי מורד: לגבי אתרי היציאה למבחנים מעשיים – בכל הארץ אתרי היציאה למבחנים מעשיים נמצאים באזורי תעשייה.

<עלי מורד: בושה וחרפה, אין שם מקום המתנה לתלמידים.

איתן כבל: עלי, עלי - - -

<עלי מורד: נכון, אבל זה חשוב שיעלה פה.

<עלי מורד: תודה רבה.

<שי ברק: אדוני היושב-ראש, מדברים עלינו, מדברים על החיים שלנו - - -

איתן כבל: מי אדוני?

<שי ברק: - - - מתוסכלים.

איתן כבל: אוקיי, מה שמך?

<שי ברק: שמי שי ברק, אני מהעמותה.

<שי ברק: לפני שבוע נכנס אלינו לבית-הספר אבא.

<שי ברק: הפקידה מספרת שהוא נתן מכה לשולחן שכל מה שהיה על השולחן עלה 40 ס"מ וירד, וצרח: לא מעניין אותי, אני רוצה טסט לילדה שלי.

<שי ברק: לפי חודש בחדרה נכנס תלמיד לאיזה בית-ספר והתחיל להכות מורים.

<שי ברק: למה אתם מחכים?

<קריאות: גם בוחנים.

נורית קורן: אנחנו לא מחכים.

איתן כבל: שי, תודה על הדברים.

איתן כבל: חברים, די.

איתן כבל: דורון, אני רוצה שתציג איך ההסתדרות מתייחסת לזה, אם יש לה בכלל איזו תוכנית.

איתן כבל: משפט ואני מסכם.

איתן כבל: תודה.

<דורון קרני: תודה רבה.

<דורון קרני: אני חושב שהדיון הזה הוא דיון מאוד מאוד חשוב והגיע הזמן להעלות אותו לסדר היום.

<דורון קרני: תודה למי שיזם את הדיון.

<דורון קרני: איך אמר חבר הכנסת פריג', מורחים אותנו?

<דורון קרני: יש בזה משהו.

<דורון קרני: אתן לכם שתי דוגמאות, ודוגמה אחת על מה שצריך להיות ואבנר יכול לאשר או להכחיש את זה.

<דורון קרני: אתם רואים שהפריטו את המבחנים בשירות המדינה, ותראו מה קורה – זה נמשך שמונה ותשעה חודשים, ואני לא יודע אם המועמד לא התייאש בכלל לחכות כמה חודשים.

<דורון קרני: הדבר השני, הוזכר פה העניין של מבחני הנהיגה.

<דורון קרני: אז בואו אספר לכם איך עובדים מבחני הנהיגה בעל-פה, נתון שאבנר הציג.

איתן כבל: עשה לי טובה.

<דורון קרני: לא לא לא - - -

איתן כבל: פה תגיד מה שאני מכוון אותך.

איתן כבל: דורון, תקשיב - - -

<דורון קרני: לא, אני מדלג על זה.

<דורון קרני: אני הולך למה שאתה רוצה, תעזוב את זה.

איתן כבל: עכשיו אגדיר לך.

איתן כבל: אתה נציג, אני רוצה שאתה, מנקודת המבט שלך, תגיד אם אתם בכלל עושים משהו בתהליך הזה עד היום, אם יש לכם מעורבות; ואם כן - עם מי אתם בקשר ואיך אתם מתכוונים למנוע את כל התהליך הזה.

<דורון קרני: לפי הדברים שנאמרו פה גם על-ידי חברי הכנסת, וכולם כבר מבינים שהפרטה לא תפתור את הבעיה, הבעיה היא הגדלת מספר התקנים של הבוחנים.

<דורון קרני: הדברים נאמרו פה.

<דורון קרני: הסיפור הזה שאין בדיוק תקנים זה לא רק נחלת משרד התחבורה, פה אני אומר את זה לזכותם, אלא זו נחלת כל שירות המדינה.

<דורון קרני: כל הזמן רק מקצצים, ולכן רציתי לתת לך דוגמה, אבל אתה לא כל כך נותן לי.

איתן כבל: אני לא נותן לך, וסע קדימה.

<דורון קרני: ובכל זאת, רק דוגמה קטנה, זה אותו שירות.

<דורון קרני: משרדי הרישוי – יש מצוקת כוח אדם, הצלחנו איכשהו לפתור חלק ממנה.

<דורון קרני: הזמין המשרד בעצמו חברה חיצונית שתבדוק כמה עובדים חסרים.

<דורון קרני: חסרים להם למעלה מ-50 עובדים במשרדי הרישוי בארץ.

<דורון קרני: הם לא יקלטו אותם, למה?

<דורון קרני: כי הנציבות לא תיתן להם ואגף התקציבים לא ייתן להם, והתורים ילכו ויגדלו במשרדי הרישוי.

<דורון קרני: גם חלק מהמבחנים בעל-פה נעשים על-ידי פקידי משרדי הרישוי, וזה אומר שיש בזמן נתון פחות מקבלי קהל.

<דורון קרני: זו תוצאה של הפרטה.

<דורון קרני: יחד עם זאת, אנחנו מוכנים ואנחנו מנהלים משא ומתן מזה זמן רב.

<דורון קרני: לצערנו הרב, כל הזמן שמים לנו מקלות בגלגלים.

<דורון קרני: אתן דוגמה שאלי מלכה הזכיר אותה, חלק מכם אולי לא ירד לסוף דעתו.

<דורון קרני: הם אומרים לנו: תעבדו ביום שישי.

<דורון קרני: אנחנו אומרים: בסדר, אבל במשך 20 שנה התשלום היה 150% לשעה, פתאום הם המציאו משהו שאנחנו חלוקים עליו, גם הלשכה המשפטית שלנו חלוקה על זה, שצריך להוריד את זה ל-125%.

איתן כבל: מי זה "הם"?

<דורון קרני: הנציבות.

<דורון קרני: הנציבות נתנה הוראה שישלמו לפי 125%.

<דורון קרני: אז בינתיים נתנו חודש אחד – יוני, עכשיו הם נותנים עוד חודש – יולי, כי אנחנו לא מדברים אתם בגלל זה.

<דורון קרני: היום היו צריכים לעלות לפה 120 ומשהו בוחנים כדי למחות נגד הכוונה להפריט.

<דורון קרני: התקשר אלי מנכ"ל משרד התחבורה ואמר לי: בוא ניפגש.

<דורון קרני: אמרתי לו: בסדר.

<דורון קרני: בינתיים הורדנו אותם מההפגנה ואנחנו הולכים להיפגש עם המנכ"ל - הפגישה היתה צריכה להיות היום, לא הסתדר והיא תהיה ביום אחר – והוא יסביר לנו למה הוא מתכוון בהפרטה.

<דורון קרני: אין צורך בהפרטה, אנחנו נילחם נגדה.

<דורון קרני: מצד שני, הבוחנים מוכנים.

<דורון קרני: רק לסבר לכם את האוזן, במדינות ה-OECD, שאנחנו מתגאים להיות חלק מזה, בוחן עושה בממוצע 12 טסטים ביום, ישראל הוא עושה 14 על-פי הנחייה נציבותית.

<דורון קרני: יש לנו את זה, אבל הם אומרים: לא, תעשה 16.

<אפרת ברקו: זו לא הנחייה נציבותית, דורון.

<אפרת ברקו: תדייק.

<דורון קרני: אראה לך את המכתב.

<דורון קרני: אעביר לך אותו.

<דורון קרני: אוקיי, את צודקת, אבל זו הנחייה פנימית של סמנכ"ל כח אדם.

<דורון קרני: צודקת, נכון, אבל זה לא משנה, זו הנחייה שהוא לא סתם נתן אותה.

<דורון קרני: אנחנו מוכנים לעשות 16, אבל הם מתנים את זה באלף ואחד תנאים כשכולנו יודעים שזה לא הפתרון.

<דורון קרני: איך אמר פה מישהו: בוחן צריך להיות - - -

איתן כבל: דורון, ככה לא יסתיים המשא ומתן.

איתן כבל: תחתוך.

<דורון קרני: אז אני אומר, בוחן צריך להיות גם ערני.

<דורון קרני: אתם רוצים מבחנים אובייקטיביים, אתם רוצים את כל הדברים האלה.

<דורון קרני: איך הוא יהיה ערני אחרי 16 טסטים?

איתן כבל: דורון, תודה.

איתן כבל: עיסאווי, יש לך שאלה?

עיסאווי פריג': אני חייב להגיד את הדאגה שלי, חברים.

עיסאווי פריג': למדתי בחיים שמחסור מוליד שוק אפור, ואני מאוד פוחד מזה.

עיסאווי פריג': אני רוצה שניתן את הדעת על זה, כי המדיניות שמשרד התחבורה מוביל תוביל אותנו למקומות חשוכים שלא רוצים להיות בהם.

<קריאה: ויאשימו את המורים.

עיסאווי פריג': זו נקודה, איתן, שהיא גולת הכותרת.

איתן כבל: שוק אפור זה גם קרוב משפחה של שוק שחור, שהוא בעיה עוד יותר גדולה.

עיסאווי פריג': נכון.

<אלי יעקובי: זה כבר קיים.

<אלי יעקובי: אם 30% מטסטים זה תוספות, אז זה תחום אפור שאף אחד לא יודע - - -

איתן כבל: חברים, אנחנו לא מטילים דופי באף אחד.

איתן כבל: מה שמעלה פה חבר הכנסת פריג' צודק, יש כאן מצב של שוק אפור, שוק שחור.

<אלי יעקובי: יש גם תרבות של אי-אמירת אמת.

עיסאווי פריג': אז אנחנו צריכים לעצור את זה.

עיסאווי פריג': זו נקודה שצריך לתת עליה את הדעת.

איתן כבל: נתייחס אליה.

נורית קורן: אני רואה שניהלנו פה אין פתרון ובעצם אין פתרון, כבר ראיתי את זה מראש.

נורית קורן: אני מגישה הצעת חוק.

נורית קורן: לא הטסט הראשון הוא הבעייתי כי לטסט הראשון יש הקצאה, הבעיה היא הטסט השני והשלישי.

נורית קורן: אני מגישה היום את הצעת החוק שלי, שזה לא יהיה מעל חודש.

נורית קורן: (מחיאות כפיים)

איתן כבל: כל מי שמוחא כפיים אני ממליץ לו גם להתפקד לחבר הכנסת.

איתן כבל: יש כאן את נציג האוצר.

איתן כבל: בבקשה.

<מורן מזור: ממש קצר.

איתן כבל: ממילא לא תגיד כלום בטח, אז מה, אלחץ אותך להגיד יותר מקצר?

<מורן מזור: אשתדל להגיד משהו בכל זאת.

<מורן מזור: בוודאי שהוויכוח על נושא הבוחנים הוא לא ויכוח מאתמול.

<מורן מזור: העלו פה מספר נושאים שהם נושא למשא ומתן בין נציגי הבוחנים למשרד, הם לא מאוד רלוונטיים לדיון הזה.

<מורן מזור: דרך אגב, תמיד אפשר להגדיל תקנים, זה יכול להיות פתרון להרבה מאוד דברים.

<מורן מזור: נציג ההסתדרות לא הציג, כמובן, את מגוון צעדי ההתייעלות שעושה משרד התחבורה בנושא הרישוי, כמו הצבת מכונות רישוי - - -

<דורון קרני: נכון, אבל זה לא עובד, לא בירושלים ולא - - -

איתן כבל: דורון, אני רוצה לסכם.

<מורן מזור: רק נתתי דוגמה.

<מורן מזור: כמובן שיש טענות גם לצד השני.

איתן כבל: בקיצור, אתה משכנע אותי שאתה לא אומר כלום.

<מורן מזור: לא לא, אני אומר שיש גם צד שני.

איתן כבל: עזוב את זה.

איתן כבל: אתה מקדם לי את הדיון?

<מורן מזור: אני אומר שמספר התקנים, לפי מה שאני מכיר היום, הוא בהחלט מספיק.

ג'מאל זחאלקה: יש יותר מדי...

יואל חסון: מורן, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

יואל חסון: כמה מדינת ישראל מקבלת מהאגרות האלה בשנה?

<מורן מזור: אין לי את ה- - - ?

יואל חסון: לא באת מוכן לדבר הזה?

<מורן מזור: אין לי את הנתון.

עיסאווי פריג': אם אין לך, איך אתה - - - ?

יואל חסון: אתה יודע שזה שוק של משק סגור ואתה יודע שהדבר הזה בסופו של דבר רווחי גם למדינה, ואתה מדבר פה על התקנים כאילו זה עלויות אדירות למדינה.

יואל חסון: אתה מתייחס כאילו כל מה שנאמר כאן בטל, אתה מבטל מציאות שבאה מהשטח, של אנשים שחיים את זה יותר ממך.

<מורן מזור: זה לא מדויק.

<מורן מזור: אני אומר שגם אם יש - - -

עיסאווי פריג': איך אתה יודע את זה ואתה לא יודע את סכום האגרה הכללי שנכנס?

עיסאווי פריג': זה לא מסתדר.

איתן כבל: חברים, בבקשה.

<מורן מזור: אני לא מבטל את המציאות בשטח.

<מורן מזור: המציאות של הילדה הנחמדה שהיתה פה היא כנראה המציאות של הילדה הזו, ויכול להיות שיש פה - - -

נורית קורן: לא, זו לא מציאות שלה פרטית.

נורית קורן: ממש לא.

נורית קורן: היה פה עוד אחד.

<מורן מזור: אמרתי – יכול להיות שהיא המציאות שלה ושל הבחור הנחמד שהיה פה, והכול בסדר.

<לאה ורון: בוא בוא, אל תתנשא, לא על הילדה ולא על הבחור הנחמד.

עיסאווי פריג': באמת - -

נורית קורן: אנחנו לא מסכימים עם האמירה הזאת.

עיסאווי פריג': מה זו האטימות הזאת?

<מורן מזור: אני אומר שזו המציאות שלהם.

<מורן מזור: אני אומר משהו אחר - - -

איתן כבל: מורן, אתה לא בכיוון שלי.

איתן כבל: תודה, אני מודה לך.

איתן כבל: מורן, לא מקובל עלי, אני מוחק את הדברים שלך מהפרוטוקול.

איתן כבל: זה באמת היה סוג של התנשאות.

איתן כבל: גם אם לא התכוונת לזה, זה מה שיצא.

איתן כבל: אבנר, בבקשה.

איתן כבל: אם אתה לא מתכוון להתייחס אז עזוב, תן לי לסכם.

<אבנר פלור: אתייחס למה שעלה פה.

<אבנר פלור: אחד, בנושא האחידות בבחינה - - -

איתן כבל: לא מעניין.

<אבנר פלור: לא, עלה פה - - -

איתן כבל: אבנר, לא מעניין.

<אבנר פלור: לגבי הנושא של מספר המבחנים.

<אבנר פלור: זה שהבוחנים עושים את השעות הנוספות ואת ימי השישי, זה הוסיף בשנת 2014 40,000 בחינות, והשנה זה גם הוסיף עשרות אלפים.

<אבנר פלור: אני קורא להם להמשיך לבצע את זה עד שניתן את המענה - - -

נורית קורן: זאת לא הדרך.

יואל חסון: להעמיס על הבוחנים הקיימים, יצאו באמת מבחנים לתפארת עם העומס הזה על הבוחנים.

יואל חסון: הם יהיו ערניים, הם יהיו מרוכזים.

חמד עמאר: יש לך תוכנית, לוחות זמנים עד ש - - -

<אבנר פלור: הדבר האחרון, אדוני היושב-ראש, בכל מקרה, גם אחרי שהתלמיד נבחן, יש חצי שנה של נהג מלווה.

<קריאות: מה זה קשור?

נורית קורן: זה לא קשור.

נורית קורן: אתה סוטה.

<אבנר פלור: סליחה, הכול קשור.

איתן כבל: חברים, תודה רבה לכם.

איתן כבל: אני אוהב מקהלות, אבל עד גבול מסוים.

איתן כבל: סליחה, לא סיימתי את הדיון.

איתן כבל: אבנר, ועדת בוחנים – מה קורה אתה?

<אבנר פלור: ב-8 ביולי מתקיימת ועדת בוחנים לקליטת שישה בוחנים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אנא להקשיב היטב לדבריי.

איתן כבל: אני יכול לומר שזה מסוג הדיונים שאתה נכנס אליהם ויוצא ושואל: מה קיבלתי?

איתן כבל: כלום.

איתן כבל: אבנר, זה נושא שעלה על סדר היום לבקשת חברי כנסת, שאני מניח שחשו את המצוקה שקיימת בשטח.

איתן כבל: הגדיל והוסיף חבר הכנסת פריג' והציג מה עלולה להיות – אני לא אומר שזה מתקיים - התוצאה מאותם לחצים שהציג הבחור שיושב בסוף: איומים על מורים, על בוחנים ויצירת מצב שבו כאילו יש מי מהבוחנים או מהמורים שמעכב או עושה קומבינה.

איתן כבל: אם נמשיך כך יכול ובסוף נמצא את עצמנו, כמו שאמרתי, בשוק אפור, שוק שחור ודברים שאני לא רוצה להזכיר אותם אפילו לפרוטוקול.

איתן כבל: אנחנו יודעים שהשוק הזה עבר טלטלות לא פשוטות יותר מפעם אחת.

איתן כבל: הסיפור המרכזי, אבנר, וזה מה שאני רוצה להבין ולדעת - כל עוד אני פה אעמוד על רגליי האחוריות ואשתדל שכל הוועדה, קואליציה כאופוזיציה, תתנגד לבצע את ההפרטה.

איתן כבל: אנחנו מאמינים - - - (מחיאות כפיים) רגע, לא לא.

איתן כבל: לא ביקשתי מאף אחד לתת לי רוח גבית.

איתן כבל: אני מסכם עכשיו.

איתן כבל: לא מחיאות כפיים, הדברים עוד יצטרכו לעמוד במבחן המציאות.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר, ברשותכם, שאני - ואני מניח שכל חברי הוועדה - מתנגדים להפרטה פעמיים: פעם אחת עניינית; ופעם שניה, מכיוון שמדובר בנושא שזו שחובתה של המדינה להוביל אותו.

איתן כבל: אני מאמין בזה כתפיסה.

איתן כבל: אני מאוד מקווה שאין כאן סובב ומסובב.

איתן כבל: דהיינו, חברי וחברותי חברי הכנסת, שמייצרים סוג של לחץ על-ידי כך שלא נותנים למערכת הזו לחיות בצורה סדורה.

איתן כבל: קרי, בוחנים יוצאים לגמלאות ואז המערכת כל הזמן מתחדשת והיא גם יודעת לקרוא את הצרכים של השוק, והיא גם יודעת לקרוא את הצרכים של השוק לפי אזורים.

איתן כבל: כשמדברים על ממוצע זה לפעמים מטעה, כי אתה לא יכול לדבר על ממוצע ארצי.

איתן כבל: אתה יכול לדבר על ממוצע לפי מחוזות, כי יש מחוזות חזקים או שיש בהם אוכלוסייה מעטה יותר, שזה מייצר כאילו מצג אחר.

איתן כבל: אתה יודע, השר שלך הוא גם חבר שלי, הוא לא רק שר התחבורה שאני מאוד מעריך את אופן פעולתו.

איתן כבל: אבל בעניין הזה לא נחכה שיהיו כאן דיונים, שהתלמידים של היום יהיו בני 35–40.

איתן כבל: אני לא מבקש, אני גם מתכוון לדבר עם השר בעניין הזה, כפי ששוחחתי הבוקר עם המנכ"ל, ולהעביר את המסר: אנחנו תובעים לקבל בפנינו תוך שבועיים תוכנית עבודה סדורה, שמורכבת משני חלקים: האחד, נוגע להשלמת המכסה ל-140 קודם כול, לפי הקריטריונים שאתם קבעתם.

איתן כבל: יש אמת מידה שנקבעה על-ידי משרד התחבורה, לא על ידי, שהיא 140, אבל 140 קבוע.

<קריאה: 149.

איתן כבל: אתה מסכם?

<קריאה: אני מתקן את המספר.

איתן כבל: לא, אל תתקן את המספר.

איתן כבל: פעם ראשונה, אמת מידה שנקבעה על-ידכם שמדברת על 140 קבוע.

איתן כבל: אתם הרי יודעים מה התוכנית, ויש פרישות ויש את כל אותם תהליכים שיודעים לייצר תנועה תמידית.

איתן כבל: זה דבר אחד.

איתן כבל: דבר שני, אני מבקש לדעת איך אתם מעלים את מספר התקנים מעבר ל-140, כי זה לא רק עניין של לוח זמנים של שלושה שבועות או אחר, יש פה עוד מרכיב.

איתן כבל: המרכיב הנוסף, אבנר, ואתם יודע את זה, הוא איכות הבחינה, יכולת הבוחן להיות בתשומת לב.

איתן כבל: זה חיי אדם, זה חלק מאותו תרצף, אותו פאזל שאנחנו מדברים עליו בכל מקום ואתם עושים כמיטב יכולת

איתן כבל: כם כדי לשפר את המצב.

איתן כבל: אם הבעיות מתנקזות למשרד האוצר, אם הן מתנקזות לנציבות - אנחנו צריכים לדעת איפה הבעיות, גם מנקודת המבט שלכם.

איתן כבל: כולם בסוף מגיעים לפה, ואנחנו יודעים לומר את דברנו גם בעניינים אחרים מול משרדים אחרים.

איתן כבל: אני חוזר ואומר, ואוציא גם מכתב סיכום: אני רוצה שייצא לשר שהוועדה מתנגדת - - -

<לאה ורון: נניח מסקנות על שולחן הכנסת.

איתן כבל: נניח את המסקנות בצורה סדורה.

איתן כבל: דבר נוסף, גברתי חברת הכנסת נורית קורן, בכל מקרה, בסיכום הדיון נודיע לשר שמבקשים תיקון לאלתר של התקנות המתייחסות לסעיף עליו את מדברת.

איתן כבל: המשמעות היא שאנחנו תובעים שעד סוף אוגוסט 2015 השר יביא תיקון, שהפער בין הבחינה השניה והלאה לא יעלה על 60 יום.

איתן כבל: אחד.

איתן כבל: דבר שני, אם זה לא ייעשה, אני מבקש ממך להניח את הצעת החוק וכל חברי הוועדה יחתמו על הצעת החוק הזו.

נורית קורן: בסדר, אז אני מניחה.

נורית קורן: תמיד אפשר למשוך.

איתן כבל: רק תחתימי אותנו, יהיה לזה כוח.

נורית קורן: אין בעיה.

איתן כבל: את צודקת, יש את ה-45 יום, יש פגרה, יש לך גם עוזר בקיא.

איתן כבל: אני מבקש ממך, אבנר, וזו לא פעם ראשונה שלך פה וגם לא פעם שניה או שלישית, אנא ממך, חובתכם גם לבנות יחסי עבודה תקינים אתנו, שמילתכם היא מילה, שאמירתכם היא אמירה, שנוכל להתייחס אליכם בצורה מכובדת, כפי שאתה מצפה.

איתן כבל: אז אנחנו מצפים שתתייחסו אלינו באמות המידה האלה.

איתן כבל: זאת חובתנו לעשות את הדברים.

איתן כבל: אתה מבחינתי הנציג של המשרד בשאלות האלה.

איתן כבל: אם אתה לא יודע לתת מענה בשאלות האלה, אנא ממך, אני נותן לך שבוע ימים מהיום שאתה מקבל את המסקנות לשוב אלינו, לומר לי: אני לא יודע לעמוד בזה, אני לא יודע לעמוד בזה ובזה.

איתן כבל: יש לך את המנכ"ל, יש לך את השר, יש את שר האוצר, אל תשאיר אותנו שאתה הבעיה.

איתן כבל: תודה רבה לכם, אני נועל את הישיבה.