ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 9, 2015-06-23 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב.

אברהם נגוסה: אני פותח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: על סדר-היום: אנטישמיות בתפוצות ודה-לגיטימציה של ישראל.

אברהם נגוסה: אני לקדם בברכה את השגרירים המכובדים, נציגים של קהילות באירופה ובצפון אמריקה.

אברהם נגוסה: תודה שכיבדתם את הזמנתנו להגיע לדיון חשוב זה.

אברהם נגוסה: אני מברך את מר אייב פוקסמן, אותו אני מכיר שנים רבות מהפעילות האינטנסיבית שלנו.

אברהם נגוסה: יש לנו תרגום סימולטני אז אני אדבר בעברית.

אברהם נגוסה: ברוכים הבאים לכל המשתתפים בישיבה זאת.

אברהם נגוסה: התכנסנו לדון בנושא האנטישמיות בתפוצות ודה-לגיטימציה של ישראל בהשתתפות שגרירים וסגני שגרירים, שהוועדה הזמינה לדיון הזה.

אברהם נגוסה: נוכחים כאן גם נציגי קהילות יהודיות מהתפוצות, שהובאו על-ידי הקונגרס היהודי הישראלי.

אברהם נגוסה: יושב ראש הכנסת, יואל יולי אדלשטיין, יכבד אותנו בנוכחותו והוא כבר מגיע לפה.

אברהם נגוסה: נמצאים איתנו שגרירי בלגיה, הולנד, הונגריה, האיחוד האירופי, סגני שגריר של צרפת, בריטניה, גרמניה, ארצות הברית וקנדה.

אברהם נגוסה: אני מודה לכם על השתתפותכם.

אברהם נגוסה: כמו שאמרתי, יש לנו תרגום סימולטני מעברית לאנגלית ולהיפך, למען אורחנו הנכבדים.

אברהם נגוסה: יש לי את הכבוד לברך היום את מר אייב פוקסמן, מנכ"ל עולמי של הליגה נגד השמצה, שנמצא איתנו כאן, על פעילותו ותרומתו במשך 50 שנה לטובת העם היהודי.

אברהם נגוסה: הוא עומד לפרוש בקרוב, יישר כוח על כל פועלך.

אברהם נגוסה: התכנסנו היום כדי להוקיע תופעות אנטישמיות על כל צורותיהן, כולל זאת של דה-לגיטימציה של מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: לצערנו, יש גידול במקרי האנטישמיות והדה-לגיטימציה של המדינה בחלק ממדינות אירופה וכן בקמפוסים של האוניברסיטאות בארצות הברית ובקנדה.

אברהם נגוסה: לדעתי, האנטישמיות היא שעומדת בבסיסה של פעילות הדה-לגיטימציה של מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: הוועדה בראשותי פועלת ככל יכולתה כדי למנוע אנטישמיות כלפי יהודי התפוצות.

אברהם נגוסה: אני מבקש להודות בהזדמנות זאת לקונגרס היהודי ישראלי על ארגון הבאתם לישיבה של נציגים בכירים מהקהילות היהודיות ברחבי אירופה.

אברהם נגוסה: אבקש מנציגי הקהילות לתאר את מה שהם חווים בתפוצות.

אברהם נגוסה: מהשגרירים ומסגני השגרירים נרצה לשמוע מה עושה מדינתם כדי להוקיע ולמגר את התופעה?

אברהם נגוסה: כמובן שנשמע גם את נציגי המשרדים הרלוונטיים והגופים.

אברהם נגוסה: מאחר שיש לנו הרבה מאוד משתתפים המבקשים לדבר, אני מבקש לדבר בקצרה, 3 דקות, כדי שכולם יכולו להתבטא.

אברהם נגוסה: נמצאת כאן חברת כנסת, סגן אלוף במילואים, ד"ר ענת ברק המכבדת אותנו ואני אתן לה את רשות הדיבור.

אברהם נגוסה: . יושב ראש הכנסת מכבד אותנו בנוכחותו.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לך אדוני היושב ראש.

ענת ברקו: אדוני יושב ראש הכנסת, חבר הכנסת ד"ר נגוסה, מר פוקסמן, אורחים נכבדים, שגרירים.

ענת ברקו: זה תענוג לארח אתכם מסביב לשולחן.

ענת ברקו: תודה שהגעתם לכנסת ולישראל.

ענת ברקו: אני יכולה להגיד לכם כאימא לשלושה ילדים, יש לי ילדה ששירתה באוגדת עזה.

ענת ברקו: כשאני דיברתי איתה בטלפון, ילדה צעירה בת 19, חיילת, אני שמעתי את הרקטות נופלות.

ענת ברקו: היא אמרה לי: אמא, רק רגע, נסיים את השיחה, אני צריכה לרוץ כי יש כאן ריקושטים מתוך הירי.

ענת ברקו: מדינת ישראל סיכנה את חייליה כדי לא לפגוע באזרחים, אבל האזרחים בעזה דמם לא כחול יותר מדמם של האזרחים במדינת ישראל.

ענת ברקו: המקום הזה וההתייחסות הזאת באה ממקום אנטישמי ואנטי וישראל.

ענת ברקו: אם פעם זה היה היהודי, כמו המשפחה שלי, פליטים מעיראק שברחו על נפשם כי הם היו יהודים וגירשו אותם משם, אחרי 2000 של יהדות מפוארת.

ענת ברקו: על הפליטים האלה אף אחד לא מדבר, מה קורה עכשיו?

ענת ברקו: גם הסיפור של פיפ"א.

ענת ברקו: ג'יבריל רג'וב, טרוריסט מדופלם שנאשם בטרור, אח של טרוריסט מהחמאס.

ענת ברקו: כרגע הוא לבוש בבגדי ספורט, זה לא משנה, הוא עדיין טרוריסט.

ענת ברקו: אנחנו רואים את קטאר, שקנתה את המונדיאל מפיפ"א, ואלה באים ללמד אותנו או לחנך אותנו איך להתנהג.

ענת ברקו: ישראל היא מדינה מוסרית.

ענת ברקו: אני רוצה לפנות כאן לכל הנציגים מארצות המערב ונציגי הארגונים שבעצם תומכים בנו ולא תומכים בנו.

ענת ברקו: תדעו לכם, כל מה שהתחיל במדינת ישראל, או כל מה שהתחיל ביהודים לא ייעצר שם.

ענת ברקו: במערב יש היום תאים של אל קעידה.

ענת ברקו: אני אומרת לכם את זה כאשת מקצוע.

ענת ברקו: יש תאים של אל קעידה, של דאעש.

ענת ברקו: הרבה יותר קל לעשות פיגועים.

ענת ברקו: כשלימדתי בארצות הברית, כל פעם כשהייתי מגיעה לכיתה שלי כדי ללמד את הסטודנטים ראיתי ואמרתי שהדרך היא מאוד קלה ללכת עם חגורת נפץ.

ענת ברקו: יהיה קשה מאוד להתמודד עם הטרור הזה אם לא תעמדו לצידנו ותבינו שטרור הוא טרור וזכותה של מדינת ישראל להגן על עצמה.

ענת ברקו: היא תעשה את זה, כי מחובתה של מדינה והצדקה לקיומה היא בשמירה על שלומם של אזרחיה.

ענת ברקו: תודה רבה לכם שבאתם.

אברהם נגוסה: תודה רבה לחברת הכנסת ענת ברקו.

אברהם נגוסה: יש לנו הכבוד לארח את יושב ראש הכנסת.

אברהם נגוסה: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליו"ר הוועדה חבר הכנסת נגוסה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי כנסת, אורחים נכבדים, בהם נציגי הסגן הדיפלומטי, נציגי קהילות יהודיות בתפוצות.

יולי יואל אדלשטיין: נמצא פה אורח שלנו, מר אייב פוקסמן שעוסק שנים בנושא של האנטישמיות ובמאבק באנטישמיות.

יולי יואל אדלשטיין: אני כיו"ר כנסת, כשאני נכנס לוועדה כזאת עם נושא כזה, מבין עד החשיבות של המאבק הזה בעיניי חברי הכנסת היא גבוהה כעת.

יולי יואל אדלשטיין: באופן אישי אני יכול לומר לדוקטור נגוסה, שאתה כנציג נאמן גם של קהילת יוצאי אתיופיה וכיוצא אתיופיה הראשון שמכהן כיו"ר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ודאי שהיית היום רוצה לדון בסוגיות כבדות וחברתיות שעולות על הפרק מפעם לפעם בתקופה האחרונה ובצדק.

יולי יואל אדלשטיין: יחד עם זאת, אתה מבין את הביטוי שכולנו כאן בסירה אחת, יהודי העולם כולו ויהודי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי מעז לומר גם מעבר לזה, כי אם אפשר לעשות לישראל כמדינה דמוקרטית את הדברים שעושים לה בתקופה האחרונה, אז שלא נופתע שאפשר יהיה לעשות את אותם דברים לכל מדינה דמוקרטית אחרת בעולם.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק רק שכוחות הרשע למיניהם יתאחדו סביב איזה מסר או סביב איזה נושא וגם צרפת ובלגיה ושבדיה וארצות הברית וקנדה יהיו בדיוק אותה מטרה נוחה למתקפות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: למה?

יולי יואל אדלשטיין: איך אומרים הציניקנים?

יולי יואל אדלשטיין: את הסיבה כבר נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: למרות שהכותרת של הדיון עוסקת בשני נושאים, האנטישמיות וה-BDS, לא צריך להיות חוקר דגול ולעשות מחקר במשך שנים רבות על-מנת למצוא קשר ישיר בין הנושאים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי אומר כך: בנושא של האנטישמיות, אנחנו רואים כאן איזה פרדוקס.

יולי יואל אדלשטיין: אין לי שום טרוניה כנגד התגובה של הממשלות והפרלמנטים במדינות הדמוקרטיות לגבי מקרים של אנטישמיות, ודאי לגבי מתקפות או מעשי טרור על רקע אנטישמי.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי חוזר על כל מילה של ההנהגה הצרפתית או הבלגית ובכל מקום אחר.

יולי יואל אדלשטיין: איפה הפרדוקס שאני רואה?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע מה מצופה מהאזרחים ואיזו אבחנה?

יולי יואל אדלשטיין: בעלי איזה כושר אבחנה צריכים להיות האזרחים באותן מדיניות, על-מנת להבחין בין כל הדקויות?

יולי יואל אדלשטיין: לתקוף "היפר כשר"?

יולי יואל אדלשטיין: חס ושלום.

יולי יואל אדלשטיין: לקבל כל מיני החלטות ולתמוך בכל מיני מעשים ולברך על כל מיני דוחות, שבעצם כל ההבדל בדוחות האלה זה שבמקום המילה יהודים מופיעה המילה ישראלים ומכאן והלאה כבר הכול כשר, המילה, כולל עלילות דם למיניהן וזה בסדר, זה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אז איזו אבחנה צריך אזרח על-מנת להבין שלתקוף יהודי כיהודי על רקע אנטישמי זה לא בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: לעומת זאת, הישראלי שהרי הוא מבצע פשעי מלחמה, הורג תינוקות חפים מפשע, כובש.

יולי יואל אדלשטיין: איך אתה מבדיל בין הדברים?

יולי יואל אדלשטיין: אני לדידי לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: איך יכול להיות שלא שמעתי אף פעם על משט הומניטרי לטורקיה?

יולי יואל אדלשטיין: אף פעם לא שמעתי על משט הומניטרי לסוריה.

יולי יואל אדלשטיין: שם הכול בסדר, כנראה.

יולי יואל אדלשטיין: גישה מן הים יש, אפשר לארגן משט.

יולי יואל אדלשטיין: אבל למה?

יולי יואל אדלשטיין: יהודים זה חדשות, זה הרי ידוע.

יולי יואל אדלשטיין: סוריה?

יולי יואל אדלשטיין: עוד 100,000, עוד 50,000, את מי זה מעניין?

יולי יואל אדלשטיין: "ISIS" כבר למדו את האבחנות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אף פעם לא שמעתי ש-"ISIS" עשו וידאו על הוצאה להורג של איזה יזידי.

יולי יואל אדלשטיין: את מי זה מעניין?

יולי יואל אדלשטיין: כתב ממדינה מערבית מפותחת צריך להוציא להורג באמצעות צילום בווידאו.

יולי יואל אדלשטיין: 100,000 אזרחים ממוצא אחר, את מי זה מעניין?

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו צריכים להבין שכמו שאמרתי, גם בנושא האנטישמיות אבל גם בנושאים האלה של מתקפות על ישראל יש השלכות רוחב.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא שהיהודים המסכנים או הישראלים המסכנים סובלים, העולם כולו יסבול מהדברים האלה בסופו של דבר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב ראש, שמעתי פעם דבר מרתק.

יולי יואל אדלשטיין: ישבתי ליד כתב בכיר של עיתון שנחשב להכי משפיע בעולם ולא ניתן היה להסתיר את זהותי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא דיבר בהרצאה על כך שלפעמים מאשימים אותו ואת העיתון שלו שהם מוטים לכיוון מסוים ולא מכסים מה שקורה בסוריה וכן מכסים מה שקורה בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר: מה אתם רוצים ממני?

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול לבקש ויזה לסוריה.

יולי יואל אדלשטיין: ייקח לי חודשיים לקבל את הוויזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבוא לשבת שם בבית מלון 6 ימים מתוך שבוע שמורשה לי להיות שם.

יולי יואל אדלשטיין: וביום השביעי יזמינו אותי עוד פעם לסגן שר החקלאות, ינהלו אותי שיחה ומשם עם לימוזינה ייקחו אותי חזרה לשדה התעופה.

יולי יואל אדלשטיין: איך אתם רוצים שאני אכסה את סוריה?

יולי יואל אדלשטיין: את אומר זאת כתב בכיר של עיתון בכיר.

יולי יואל אדלשטיין: לא ראיתי שמישהו הזדעזע.

יולי יואל אדלשטיין: זה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: מה שמתחת לפנס אפשר לסקר ומיה שלא מתחת לפנס שיהרגו להם.

יולי יואל אדלשטיין: ביג דיל, עוד 100,000.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני חוזר ואומר.

יולי יואל אדלשטיין: יש משמעות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו יכולים להתנער מדוח האו"ם וזה מה שאנחנו עושים ביממה האחרונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אפילו לא רוצה להיכנס לפרטים הלא נכונים שמופיעים בדוח הזה, זה ממש לא מעניין, זה ממש לא מעניין.

יולי יואל אדלשטיין: עצם ההשוואה בין צה"ל לחמאס, זאת כל התשובה לדוח הזה.

יולי יואל אדלשטיין: זה כבר מראה את הכול.

יולי יואל אדלשטיין: למה?

יולי יואל אדלשטיין: לכאורה למה לא? אלה נלחמים ואלה נלחמים.

יולי יואל אדלשטיין: סופרים כמה נהרגו מהצד הזה וכמה נהרגו מהצד הזה.

יולי יואל אדלשטיין: שוכחים רק לציין דבר אחד:

יולי יואל אדלשטיין: חמאס הרג את כל מי שהם הצליחו להרוג.

יולי יואל אדלשטיין: היו מצליחים להרוג עוד 100 חס ושלום, היו הורגים.

יולי יואל אדלשטיין: עוד 1,000?

יולי יואל אדלשטיין: היו הורגים.

יולי יואל אדלשטיין: הרי אף אחד לא מעלה על הדעת שצה"ל לא יכול היה להרים מטוסים באוויר ולעשות מעזה בור אחד גדול.

יולי יואל אדלשטיין: היה רק מכשול אחד, אנחנו לא עושים דברים כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: היה מכשול נוסף, אין לנו טייסים שיעשו את זה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו מאות טייסים מעולים, אף אחד לא יהיה מוכן לעשות דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שהדוח לא לקח בחשבון.

יולי יואל אדלשטיין: פרט קטן שולי אבל זה מה שהדוח לא לקח בחשבון.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אדוני היושב ראש, הדיון הזה חשוב ואנחנו צריכים להשמיע ולהביע את העמדות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מביע אופטימיות זהירה ועדיין מאמין בטוב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאמין שמאחורי כל התנועות וההשמצות האלה עומד מיעוט של אנשים ציניים, שיודעים טוב מאוד ממה הם עושים, אבל כל התנועה הזאת מורכבת מאנשים שלא מבינים מה הם עושים.

יולי יואל אדלשטיין: הם לא היו כאן אף פעם, לא מכירים את המציאות, לא פגשו בחיים מישהו משני הצדדים של הקונפליקט.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אדוני היושב ראש, אנחנו לא נצליח לשכנע את אלה שמחברים את הדוחות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבל על הזמן ועל המאמץ.

יולי יואל אדלשטיין: הנה יש לנו חבר כנסת שנסע ומסר עדות.

יולי יואל אדלשטיין: לא חבר כנסת מן הימין.

יולי יואל אדלשטיין: כל החטא שלו היה שהוא היה אחד הקרבנות של המלחמה בעזה כראש מועצה באזור.

יולי יואל אדלשטיין: נו, ואיפה העדות שלו בדוחות?

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני עדיין מאמין, שגם אם לא נצליח לשכנע את אלה, נצליח לשכנע את הציבור הרחב ולחשוף בפניו את התנועה.

יולי יואל אדלשטיין: אם יהיו, אחד, שניים או שלושה אנשים שיגידו שאולי זה קצת יותר מורכב ממה שהציגו לנו?

יולי יואל אדלשטיין: אולי המציאות היא לא בדיוק שחור ולבן כמו שמציגים לנו?

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו נעשה את שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: מי יודע, אחד אחד אנחנו אולי נצליח להתקדם ולתת קונטרה להשמצות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אסיים בכך.

יולי יואל אדלשטיין: כי יש פה הרבה אנשים מחו"ל ונציגים דיפלומטיים.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, המאבק הזה הוא לא למען עתיד ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: עתיד ישראל מובטח.

יולי יואל אדלשטיין: ידענו דברים יותר קשים.

יולי יואל אדלשטיין: המאבק הזה הוא למען הדמוקרטיה מול כוחות הרוע וכוחות הרשע.

יולי יואל אדלשטיין: כל אחד יצטרך בסופו של דבר לבחור צד כי המציאות היא מורכבת.

יולי יואל אדלשטיין: במציאות המורכבת בסופו של דבר אנשים יצטרכו לבחור צד, האם הם לצד כוחו הרוע או האם ליד כוחות טובים, שלפעמים גם עושים טעויות?

יולי יואל אדלשטיין: מי שיצליח לבחור את הצד אני בטוח שיעשה מעשה, למען העתיד המדינה שלו ושלה ולמען עתיד העולם הדמוקרטי.

אברהם נגוסה: תודה רבה אדוני יושב ראש הכנסת.

אברהם נגוסה: ישנם כאן הרבה שגרירים ונציגי שגרירים.

אברהם נגוסה: נמצאים פה גם חברי כנסת חברי העלייה והקליטה והתפוצות, חבר הכנסת יואל רזבוזוב וחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור לאייב פוקסמן, מנכ"ל עולמי של הליגה נגד השמצה.

אברהם נגוסה: תודה אדוני יושב ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה שבאתם.

<אייב פולקסמן: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<אייב פולקסמן: ) כבוד יושב ראש הוועדה, שגרירים, אורחים ואורחות.

<אייב פולקסמן: תודה רבה על הפריבילגיה והאפשרות לשתף אתכם כמה מחשבות בנושא.

<אייב פולקסמן: אני רק מצטער על כך שזהו הנושא שבו אנחנו עוסקים.

<אייב פולקסמן: כולנו, שתומכים בישראל, ושאכפת לנו מאוד על טובתה, חוזים כמעט באופן יום יומי ניסיונות של דה-לגיטימציה של המדינה היהודית.

<אייב פולקסמן: התבקשתי לדבר האם יש משהו חדש בניסיונות האלה והאם הם מהווים איום אסטרטגי על ישראל?

<אייב פולקסמן: אחד היתרונות של שנותיי הרבות בעניין הזה הוא שכבר ראיתי את הכול, כך שמהרבה בחינות דה-לגיטימציה של ישראל היה קיים אפילו מלפני קום המדינה, כשהעולם הערבי נכשל בניסיונותיו לחסל את מדינת ישראל החדשה.

<אייב פולקסמן: הכלי העיקרי שבו פעלו כנגד מדינת ישראל היה הדה-לגיטימציה.

<אייב פולקסמן: החרם של הליגה הערבית וכל אלה שעשו עסקים איתם היה ניסיון של דה-לגיטימציה ראשון.

<אייב פולקסמן: הם לא רק רצו להחליש את מדינת ישראל מבחינה כלכלית, אלא גם כדי לומר אמירה ברורה שישראל לא צריכה להתקבל כישות עצמאית.

<אייב פולקסמן: יחד עם זה היה הסירוב הערבי לקיים יחסים כלשהם עם ישראל ומצב זה נשמר עד שאנואר סאדאת עשה את ביקורו ההיסטורי בישראל ב-1977.

<אייב פולקסמן: הניסיון הגדול השני של דה-לגיטימציה נגד ישראל היה העברת החוק של ציונות כשווה לגזענות בעצרת הכללית של האו"ם בשנת 1975.

<אייב פולקסמן: זה הכניס צד חדש, כאשר גייסו רוב גדול של מדינות מסביב לעולם.

<אייב פולקסמן: מעבר לכך, האשימו את ישראל שהפילוסופיה המייחדת שלה של הציונות היא גזענית וזה בא לידי ביטוי בהצהרה של האו"ם שהרעיון של מדינה יהודית הוא לא לגיטימי.

<אייב פולקסמן: אני רוצה להגיד שלמעשה ישראל מתמודדת עם קמפיינים של דה-לגיטימציה מאז שקמה ומבחינה זאת אין חדש תחת השמש.

<אייב פולקסמן: אם זה הדבר היחיד שנגיד על הנושא יכולנו להגיע למסקנה שלא צריך להתרגש מזה.

<אייב פולקסמן: למרות שאנחנו לא אוהבים את זה, אחרי הכול ישראל דווקא שרדה יפה למרות כל הטיעונים האלה.

<אייב פולקסמן: אבל יש הבדלים משמעותיים הפעם.

<אייב פולקסמן: יש הבדלים שמעלים דאגה גדולים ושצריכים לעורר דאגה.

<אייב פולקסמן: למשל, הקמפיין בארצות הברית.

<אייב פולקסמן: אחת הסיבות הגדולות שהמסעות האלה לא הצליחו יותר מידי היה בגלל שלא היה להם אימפקט בארצות הברית.

<אייב פולקסמן: אנחנו רואים בארצות הברית שלפחות 25 קמפוסים שבהן יש החלטות של על חרם ישראל שהתקבלו או לפחות נשקלו.

<אייב פולקסמן: למרות בשום מקרה האוניברסיטה לא קיבלה את האמירות האלה, עדיין הצביעו עליהן, מדברים עליהם והם מוסיפים אמינות לקונספט הזה.

<אייב פולקסמן: שנית, מספר כנסיות פרוטסטנטיות שנמצאות במיינסטרים, במיוחד הפרסביטריאנים, קמו והצביעו בעד חרם ישראל.

<אייב פולקסמן: שלישית.

<אייב פולקסמן: אפילו כמה אנשים בארגונים יהודיים, או כחברי סגל אקדמי או כפרטיים, לקחו את העמדה האנטי הישראלית.

<אייב פולקסמן: ארבע.

<אייב פולקסמן: הדה-לגיטימציה גוברת גם במישור המשפטי והשימוש הפוטנציאלי בית הדין הפלילי הבין לאומי נגד ישראל.

<אייב פולקסמן: לבסוף.

<אייב פולקסמן: המתח הנוכחי בקשרים בין ארצות הברית לישראל והאיום של ממשלת אובמה לא לנקוט בווטו בהחלטת מועצת הביטחון של האו"ם בנושא הפלסטיני, נותן מקום לאלה שרוצים לעשות את דה-לגיטימציה של ישראל.

<אייב פולקסמן: בנוסף, יש גורמים נוספים שמשתתפים.

<אייב פולקסמן: השגרירים שנמצאים כאן יודעים היטב שהאירופאים מרגישים עומק ונראים שהם בשלבים הראשונים של נקיטת עמדה על-ידי חרם על מוצרים שמיוצרים בשטחים.

<אייב פולקסמן: אנחנו לא חושבים על זה אבל לדעתי הצעדים האלה מאוד מסוכנים אפילו אם עושים אבחנה בין ישראל לבין השטחים כי הם מסמנים היחלשות של היחסים בין ישראל לאירופה והם פותחים את הדלת לנקיטת צעדים נוספים כנגד ישראל.

<אייב פולקסמן: כל אלה מוסיפים לרושם במעגלים מסוימים שישראל היא קצת פחות ממדינה לגיטימית.

<אייב פולקסמן: אם החלטת מועצת הביטחון היתה נוהגת כך, אז יפתחו הסכרים ותהיה הצפה ומדינות ירגישו שעליהן לפעול כנגד ישראל.

<אייב פולקסמן: עוד הבדל שאני רואה, כשאנחנו מדברים על השלב הנוכחי, זה בהיבט הפופוליסטי הפופולארי שלו.

<אייב פולקסמן: אני לא אומר שכל אזרח נורמטיבי בארצות הברית או באירופה אכפת לו מזה אבל אני כן רואה שיש התערבות של קבוצות גם שמאלנים, גם מוסלמים, שמתחילים להאמין לרעיון הזה שישראל דומה לדרום אפריקה בימי האפרטהייד.

<אייב פולקסמן: הרוב השקט, ביותר מידי מקרים, הוא ממש כך, שקט.

<אייב פולקסמן: כפי שאנחנו רואים בלא מעט קמפוסים אמריקאים שהם נותנים לקולות המיעוט הקולניים לעלות או בגלל שהם אפאטיים או בגלל שיש להם כמה עניינים עם ישראל.

<אייב פולקסמן: כך שברבים מהקמפוסים או בחלק מהם, קבוצות של מיעוט מאשימים את היהודים כאילו הם תומכים בממסד ותומכים במדינות האפרטהייד של ישראל.

<אייב פולקסמן: אנחנו עשינו הרבה מאמצים להסביר את ישראל, אבל יש מספיק הבדלים הפעם כדי שנחשוב איך לקחת את זה ברצינות ולחשוב על פתרון.

<אייב פולקסמן: יש את רוב אלה שעושים דה-לגיטימציה שאותם אי-אפשר לשכנע ואותם צריך לחשוף ולגנות.

<אייב פולקסמן: הפוקוס צריך להיות בשכנוע את אלה שהם שקטים או שאין להם סימפטיה למאמצי הדה-לגיטימציה.

<אייב פולקסמן: את הקולות האלה ניתן אולי לשכנע אותם לחשוב מחדש.

<אייב פולקסמן: זה דורש מאמץ פדגוגי.

<אייב פולקסמן: לא כל אחד צריך להסכים עם כל מדיניות ישראל כלפי הפלסטינאים כדי להכיר בעובדה שלעם היהודי יש זכות למדינה שלהם, שמאושר על ידי קשר היסטורי לאדמה והחלטת האו"ם של 1947.

<אייב פולקסמן: לא להכיר בדבר הזה ולא להכיר בזכות העם היהודי למדינתו, זאת המטרה העיקרית של הדה-לגיטימציה ואז זה הרגע שזה הופך לאנטישמיות.

<אייב פולקסמן: זה מוביל לשאלה על הביקורת על ישראל ומתי הביקורת הזאת היא בעצם אנטישמיות.

<אייב פולקסמן: לפני כמה שנים נתן שרנסקי נתן לכולנו כלי שימושי כדי להבין את הנושא והוא הזכיר את שלושת ה-D: השמדת ישראל, דה-לגיטימציה של ישראל וסטנדרטים כפולים בשפיטה של ישראל.

<אייב פולקסמן: אני חושב שנתן צדק אבל בימנו, בשל המלחמה ב-BDS אנחנו מוצאים עכשיו את הצורך להגדיר מחדש את המסגרת הזאת.

<אייב פולקסמן: הנשיא של הווארד אמר שלמרות שהוא מגנה את החרם על ישראל, לא כל מי שתומך בחרם עושה זאת ממניעים אנטישמים.

<אייב פולקסמן: הוא אומר שיש כאלה שבאמת דואגים לגבי התנהגות ישראל כלפי הפלסטינים או היעדר השלום.

<אייב פולקסמן: אמנם הם טועים בדרך של החרם, אבל זה לא בהכרח נובע מאנטישמיות.

<אייב פולקסמן: אבל אז נשיא הווארד אמר: עם זאת, לא משנה מה המוטיבציה שלהם, התמיכה שלהם בחרם הופך לאנטישמיות להיות דבר יותר מקובל וכמעט בלתי נמנע.

<אייב פולקסמן: לא משנה, אם הם מקבלים את החרם הכלכלי, שמשמעותו דה-לגיטימציה, זה הופך לאנטישמיות להיות יותר מקובלת ולגיטימית.

<אייב פולקסמן: ההגדרה של סמרס היא שימושית, כי אין לו ספקות במוטיבציות של כולם אלא הוא מאתגר אותם להבין את ההשלכות של מה שהם עושים.

<אייב פולקסמן: באופן מאוד דרמטי האפיפיור פרנציסקוס אמר לפני כמה שבועות, שכל אלה שמאיימים על הלגיטימיות של מדינת ישראל למעשה פועלים כאנטישמים.

<אייב פולקסמן: אנחנו חוזרים לשאלה מה אנחנו יכולים לעשות בנושא קמפיין הדה-לגיטימציה.

<אייב פולקסמן: אני רוצה לסכם כמה דברים.

<אייב פולקסמן: עידן חדש של חקיקה סביב העולם עולה בפנינו.

<אייב פולקסמן: אנחנו לא יודעים עדיין איזה השלכות יכולות להיות ליוזמות של הסטודנטים.

<אייב פולקסמן: אנחנו רואים תנועה לכיוון זה בארצות הברית.

<אייב פולקסמן: אמנם לא ברור אם זה יהיה קונסטיטוציוני לאור התיקון הראשון בחוקה, או אם זה מכניס את הקהילה היהודית באור טוב או רע?

<אייב פולקסמן: אבל זה פן חדש של הקמפיין.

<אייב פולקסמן: מה שחשוב מאוד זה לחזק את הקשר שלנו עם סטודנטים יהודים ועם סטודנטים בני מיעוטים שהם אלה שיהיו מושפעים הכי הרבה כי הרבה פעמים הם מזדהים עם הפלסטינים רק בגלל שהם מיעוט.

<אייב פולקסמן: דבר שני, כמו בהרבה עניינים שקשורים לעימות, הרבה אנשים פשוט לא מודעים למאמצים של ישראל לשלום.

<אייב פולקסמן: העובדות ההיסטוריות צריכות להיאמר שוב ושוב.

<אייב פולקסמן: חשוב להדגיש שישראל תמיד ביקשה שלום וחיפשה שלום.

<אייב פולקסמן: בסוף עולה השאלה מה יכולה ממשלת ישראל לעשות כדי לעצור את יוזמות הדה-לגיטימציה?

<אייב פולקסמן: להרבה אנשים אין משהו שישראל יכולה לעשות כדי להשביע את רצונם, חוץ מאשר להיעלם.

<אייב פולקסמן: כמובן שאסור שישראל תסכן את ביטחונה בכדי לספק את המבקרים שלה, אבל צריך לחשוב על איזה מסר מוציאה ישראל.

<אייב פולקסמן: אני רוצה להמליץ על קו אמצעי.

<אייב פולקסמן: אני לא מאמין שהשמים נופלים עלינו, אני לא חושב שזה משבר מהשורה הראשונה, אבל בגלל האלמנטים עליהם דיברתי, אנחנו צריכים לעשות את השטף כדי שזה לא יהפוך למשבר בסוף הדרך.

<אייב פולקסמן: לבסוף אני רוצה להגיד תודה לוועדה ולכנסת, שמבינים שחשוב לכנס את כולנו ביחד, שגרירים ומנהיגים של קהילות יהודיות ולדבר בפרספקטיבה נכונה ואיך להתמודד בצורה נכונה עם הנושא כדי שזה לא יהפוך לאיום קיומי.

<אייב פולקסמן: אני מודה לכם על ההזדמנות ועל הכבוד.

<אייב פולקסמן: אני מודה לכם על כך שנתתם לי את ההזדמנות והכבוד לשרת את העם היהודי בגולה ואת מדינת ישראל בחמישים השנים האחרונות.

<אייב פולקסמן: אני אופטימי היום בדיוק כפי שהתחלתי לפני 50 שנה.

<אייב פולקסמן: כפי שעד כה הצלחנו, נמשיך להצליח למרות כל האויבים.

<אייב פולקסמן: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חברת הכנסת נורית קורן וחברת הכנסת עליזה לביא.

אברהם נגוסה: תודה שהצטרפתן.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, אורחים נכבדים.

יואל רזבוזוב: אני מודה לך על הדיון החשוב.

יואל רזבוזוב: אחרי שקראתי את הכותרות בבוקר על הדוח של האו"ם אני תוהה לעצמי האם העולם כל-כך עיוור?

יואל רזבוזוב: אני קורא שהמנהרות לא היו לשם תקיפה ולא לחטיפות, שהטרוריסטים הזהירו לפני שהם תקפו.

יואל רזבוזוב: אני לא מצליח להבין את הכותרות האלה.

יואל רזבוזוב: האם באמת כולם חושבים שרק אנחנו אשמים ורק אנחנו כאן רוצחים ורוצים ורוצחים לרצוח אוכלוסייה תמימה שלמה?

יואל רזבוזוב: לפני יותר משנה הוצגו בוועדה נתונים של מערכת הביטחון, שהחמאס ירה מעל 5,000 טילים לתוך שטח ישראל למקומות מאוכלסים.

יואל רזבוזוב: באמת, בעזרת המערכת של כיפת ברזל, רוב הטילים, מעל 95%, אנחנו הצלחנו ליירט.

יואל רזבוזוב: הראו לנו תרחיש מה היה קורה במדינת ישראל אם לא היתה כיפת ברזל ומה היה קורה למדינת ישראל?

יואל רזבוזוב: יורים לתוך שטחים מאוכלוסים מעל 5,000 טילים.

יואל רזבוזוב: כמה הרוגים היו לנו כאן?

יואל רזבוזוב: אני בא למסור ואני מקווה שהמסר הזה יעבור, שאנחנו השתמשנו במערכת כיפת ברזל בשביל להגן על האזרחים של המדינה שלנו.

יואל רזבוזוב: חמאס השתמשו באזרחים כדי להגן על מערכת הטילים שלהם, זה הבדל.

יואל רזבוזוב: כאן עדיין בדוח משווים את הצבא שלנו לחמאס.

יואל רזבוזוב: אני מאוד מקווה שהדיפלומטים שיושבים כאן יצליחו להעביר את הצד שלנו, את המסר שלנו כי הוא לא נשמע, לא רואים אותו בדוח.

יואל רזבוזוב: אמרו שראש מועצת חבל אשכול, חבר הכנסת חיים ילין מיש עתיד נסע לתת עדות.

יואל רזבוזוב: זה לא מופיע בשום מקום.

יואל רזבוזוב: אז אולי כאן, דרך הוועדה הזאת, הדיפלומטים יצליחו להעביר את המסר למדינות.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, שגרירים.

קסניה סבטלובה: ברצוני לספר לכם על חוויה אישית שמדגימה עד כמה המצב במקומותינו מורכב וכיצד אנחנו מוצאים את עצמנו מיוצגים בחוץ לארץ, לא כמו בדיוק כמו שחשבנו שזה יקרה.

קסניה סבטלובה: בשנת 2006 בתור כתבת לענייני ערבים עבדתי ברצועת עזה וסיקרתי מידי את האירועים הדרמטיים והטרגיים שהתרחשו במקום בעייתי זה.

קסניה סבטלובה: באחד הבקרים הודיעו לי שיש מקרה מאוד קשה של פגיעה של טיל ישראלי בבית בבית חנון.

קסניה סבטלובה: הגעתי לשם עם הצלם שלי שהיה צלם פלסטיני.

קסניה סבטלובה: התברר לנו שאנחנו מגיעים למצב שבו יש פגיעה של טיל ישראל בבית פלסטיני ונהרגה שם ילדה ב ת 8.

קסניה סבטלובה: סיירנו במקום ועלינו לגג הבית.

קסניה סבטלובה: בעין בלתי מזוינת, במרחק 100 מטרים מהבית ראינו קסאמים.

קסניה סבטלובה: אפשר היה לראות אותם בגלוי ולא היה צריך להתאמץ או להיות מומחה צבאי כדי לראות אותם.

קסניה סבטלובה: פשוט עומדים על גג הבית ורואים את הקסאמים.

קסניה סבטלובה: מדובר בבית חנון שהמרחק בינה לבין שדרות הוא כ-700 מטר.

קסניה סבטלובה: שאלתי את אביה של הילדה, שזאת היתה בתו הבכורה, האם הוא מודע לכך שיש קסאמים שמוצבים ליד הבית?

קסניה סבטלובה: הוא ענה: כמובן שאנחנו מודעים לזה ודיברנו לא פעם עם אנשי חמאס וביקשנו מהם שיוציאו את המתקנים האלה וירחיקו אותם מהבתים שלנו כי כאן

קסניה סבטלובה: אנחנו גרים והילדים שלנו ולא הם ולא הילדים שלהם.

קסניה סבטלובה: זה היה עוד בשנת 2006.

קסניה סבטלובה: צילמנו את הכתבה וצילמנו את הלוויה.

קסניה סבטלובה: אחד הציטוטים שזכורים לי יותר מכל היתה הבקשה של האב הזה, שהבת שלו תהיה האחרונה שתיפגע בקונפליקט הזה.

קסניה סבטלובה: כמובן שהיא לא היתה האחרונה ואחריה היו עוד רבות אחרות.

קסניה סבטלובה: בצער רב ערכתי את הכתבה.

קסניה סבטלובה: זה כואב לי כשילדים פלסטינים נהרגים.

קסניה סבטלובה: זה כואב לי כאזרחית ישראלית, כיהודייה, כבן אדם שיש לו גם רגשות הומניים.

קסניה סבטלובה: גם לי יש שתי בנות ואני ראיתי את עצמי במקום של אותה אבא ואותה אימא שהתמודדו עם העניין הזה.

קסניה סבטלובה: הייתי מתארת לעצמי מה אני הייתי עושה אם הייתי חיה במקום שבו במרחק של 100 מטר מהבית שלי יש קסאמים ואני לא יכולה לעשות כלום כדי להשפיע על המצב הזה.

קסניה סבטלובה: באותו יום ראיתי ידיעה קצרה בנושא בטלוויזיות הזרות.

קסניה סבטלובה: כמובן שמי שלא גר במחוזותינו, מסתפק בידיעה קצרה של 15 עד 20 שניות: ילדה בת 8 נהרגה מפגיעה של טיל ישראלי.

קסניה סבטלובה: זה היה כל הסיפור, למרות שגם הם הגיעו למקום הזה וגם הם כמובן ראו את הקסאמים.

קסניה סבטלובה: אברהם, זאת לא רק בורות לצערי הרב, אלא גם כוונת זדון בהרבה מקרים.

קסניה סבטלובה: גם כוונת זדון היא זאת שפועלת מתוך גרונות של אותם עיתונאים, של אותם עורכים, שהם מוטים, והאנטישמיות היא זאת שפועלת והיא זאת שמוציאה את ההודעות האלה והיא זאת שמוציאה את הסיפורים שהם מלאי שנאה לעם שלנו.

קסניה סבטלובה: לצערי הרב אנטישמיות זה משהו שאנחנו מתמודדים איתו לאורך ההיסטוריה.

קסניה סבטלובה: העם שלנו מתמודד עם זה שנים רבות ואלפים של שנים.

קסניה סבטלובה: לפני תקופה קצרה הוזמנתי על-ידי אחת מהוועדות של האו"ם להשתתף בכינוס במוסקבה.

קסניה סבטלובה: הכותרת של הוועדה היה: פתרון של שתי מדינות לשני עמים.

קסניה סבטלובה: זה משהו שבעיקרון אין לי בעיה להשתתף בו כי אני לא מתנגדת לפתרון של שתי מדינות לשני עמים.

קסניה סבטלובה: להיפך, אני פועלת למען זה ואני מאמינה שזה הדבר היחיד שיכול להבטיח לנו רוב יהודי במדינה יהודית.

קסניה סבטלובה: הסתכלתי וקראתי את האותיות הקטנות וראיתי שהוועדה הזאת בעצם נקראת:

קסניה סבטלובה: הוועדה לזכויות הבלתי מוכחשות של העם הפלסטיני.

קסניה סבטלובה: התקשרתי למארגנים ואמרתי להם שכל עוד שאין ועדה באו"ם שדנה בזכויות הבלתי מוכחשות של היזידים בעיראק, של הדרוזים בסוריה שכרגע מבקשים מאיתנו התערבות.

קסניה סבטלובה: הם לא מבקשים עזרה מסעודיה, לא ממצרים ולא משום מקום אחר אלא דווקא ממדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: אותה מדינת ישראל שאותה מאשימים באפרטהייד ובגזענות ופגיעה בבני אנוש, אז דווקא למדינה הזאת קוראים הדרוזים בסוריה ומבקשים לבוא להתערב למענם ולהציל אותך מהטבח הנוראי בידי הפנאטים האיסלמים.

קסניה סבטלובה: אז כל עוד לא תהיה באו"ם ועדה שדנה בזכויות הבלתי מוכחשות של העם הכורדי, של העם הדרוזי, של העם היזידי, ובעצם של העם היהודי, שלו יש זכות מלאה לחיות בשלום על אדמתו, אין לנו מקום כחברי כנסת להשתתף בוועדות כאלה ואני סירבתי למרות שבעיקרון, אני מאמינה שכל ישראלי, במיוחד אם הוא מתון, צריך להישמע בכל מיני פורומים ברחבי העולם.

קסניה סבטלובה: אז המצב שלנו הוא מורכב מאוד.

קסניה סבטלובה: אני גם לא חושבת שהשמים נופלים עלינו.

קסניה סבטלובה: אני לא חושבת שאנחנו מתמודדים עם משהו חדש שרק עכשיו פרץ .

קסניה סבטלובה: יחד עם זאת, אני חושבת שזה בדיוק הזמן שאנחנו צריכים להפעיל את המוח היהודי ולחשוב כיצד אנחנו יכולים להיאבק בסחף הזה.

קסניה סבטלובה: יש לי אפליקציה באייפון שנקראת :I GAZA, אז הייתי רוצה שתהיה לי גם אפליקציה עם מגן דוד צהוב שעליה יהיה כתוב:

קסניה סבטלובה: I truth שהיא תספק ידיעות אודות מה שקורה במדינה שלנו לצעירים וצעירים שמחוברים לאינטרנט ולסמרטפונים.

קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים לחשוב גם על אמצעים טכנולוגיים וגם על הרצון הטוב של בני העם שלנו.

קסניה סבטלובה: יש גם כאלה בעולם שרוצים לעזור לנו ויש כאלה רבים.

קסניה סבטלובה: חזרתי עכשיו מניו-יורק מצעדה למען ישראל ואני רוצה לומר שמיליונים עמדו שם לטובתנו.

קסניה סבטלובה: הםפ עמדו שם והריעו והחזיקו דגלים ישראלים.

קסניה סבטלובה: השאלה היא, כיצד אנחנו עושים מאמץ משותף, בין כל הגורמים שהזכרתי ועושים משהו שבאמת יכול לעזור לנו לייצג את העמדה שלנו בכבוד ובאמת להדגיש את המורכבות של המצב שלנו כאן.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

נורית קורן: תודה רבה, בוקר טוב לכולם.

נורית קורן: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר לך שלראות את החדר הזה מלא מפה לפה ממש משמח ומרנין.

נורית קורן: זה משמח לראות שכולם רוצים להשתתף בכזה דיון, להיות השגרירים שלנו בחו"ל ולנסות ולסייע למדינת ישראל כנגד המתקפה החזיתית שמגיעה אלינו מכל כיוון.

נורית קורן: לא סתם הדיון הוא על אנטישמיות.

נורית קורן: מה קורה פה?

נורית קורן: גם הדוח של נציבות זכויות אדם, שמתעסק במדינת ישראל ואפילו לא שם לב שבעצם יש עוד זכויות אדם שמופרות באזור.

נורית קורן: מישהו דיבר על זכויות האדם של הסורים שנהרגים כל היום?

נורית קורן: .

נורית קורן: אף אחד לא שומע ולא מדבר כאילו זה לא קיים.

נורית קורן: זה נמצא פה מעבר לפינה, זה ממש לא רחוק מאיתנו.

נורית קורן: דווקא עכשיו בחרו שמדינת ישראל תהיה המוקד של צוק איתן.

נורית קורן: כמו כן, הנושא החמור ביותר של המשט שמתקיים.

נורית קורן: קוראים לזה משט החרות.

נורית קורן: למה אתם לא שטים לכיוון סוריה?

נורית קורן: אני לא מבינה את זה.

נורית קורן: זאת מתקפה שבעצם הפלסטינים עושים נגדנו ואנחנו צריכים להוציא בכוח ובכל אפשרות ולהסתייע בכל גורם אפשרי, כדי להוציא את האמת שלנו.

נורית קורן: מדינת ישראל לא עושה פשעי מלחמה.

נורית קורן: יש לנו צבא ערכי ויש לנו צבא שבודק ומודיע.

נורית קורן: כל מדינה אחת בעולם שהיתה מותקפת בטילים, לא היתה ממתינה ומזהירה את האנשים בצד השני, שהנה אנחנו מתקיפים ומבקשים שהאזרחים יצאו מהבתים ורק אחר-כך פועלים.

נורית קורן: היו גם מטרות שלא הפגיזו אותן מכיוון שידעו שיש שם אזרחים.

נורית קורן: זאת נקודה מאוד חשובה שצריך לפרסם אותה בכל בעולם.

נורית קורן: אני רוצה לחזור לדיון שמתקיים כאן היום בנושא האנטישמיות.

נורית קורן: האנטישמיות הולכת וגואה ואנחנו צריכים לשים לב.

נורית קורן: גם בצרפת היא מאוד גואה ויש בקשות להגיע לארץ.

נורית קורן: כוועדת קליטה מאוד חשוב שנעודד את כל מי שרוצה להגיע בעקבות האנטישמיות ובעקבות כל התהליכים שקורים כרגע באירופה, להגיע למדינת ישראל.

נורית קורן: מדינת ישראל קולטת את כולם ורוצה לקלוט את כולם ואנחנו נעשה הכול על-מנת שיהיה סידור טוב לעולים וכדי שהעולים יישארו פה במדינה.

נורית קורן: אני רק רוצה לומר לכם שהקמתי שדולה של הלובי הצרפתי ואנחנו מתכוונים לסייע לכל העולים שרוצים לבוא ולברר את כל הדברים בארץ, רק כדי שהם יוכלו להשתקע.

נורית קורן: אנחנו נעשה הכול שכל יהודי שרוצה להגיע לארץ אנחנו נסייע בקליטה שלו.

נורית קורן: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: תודה אדוני היושב ראש.

עליזה לביא: אני רוצה לברך אותך על הכינוס של הדיון המאוד חשוב הזה ולהודות לכם.

עליזה לביא: זאת לא פעם ראשונה שאנחנו צריכים להודות לכל המשתתפים כאן ובעצם זה לא אנחנו ואתם אלא כולנו יחד.

עליזה לביא: גם בפעם הזאת, עם המערכה המתחדשת כנגד מדינת ישראל.

עליזה לביא: אני רוצה לשתף אתכם בשיחת טלפון שהיתה לי אתמול עם הבן שלי, אחרי שבועיים שלא דיברתי איתו.

עליזה לביא: הוא בצבא, בטירונות, במסלול מאוד מיוחד שהוא רצה להתקבל אליו.

עליזה לביא: שנה הוא דחה את הגיוס, הוא למד קודם כדי לעשות ניתוח עיניים ולהתקבל לאותה יחידה שהוא חלם עליה.

עליזה לביא: הוא נמצא שבועיים בשטח ושיחת טלפון הביתה.

עליזה לביא: הוא שאל מה קורה?

עליזה לביא: סיפרתי לו על הדוח שהתפרסם אתמול והוא אמר לי: אמא אני גאה להיות בצבא המוסרי ביותר בעולם.

עליזה לביא: רק במקום הזה אני יודע שההסמכה שלי תהיה הטובה ביותר כדי להגן על החברה הישראלית, על מדינת ישראל ועל העם היהודי.

עליזה לביא: אני רוצה גם לספר לכם שביום ראשון נתתי הרצאה ל-40 חבר'ה צעירים שעומדים לנהל את הקהילות היהודיות ברחבי העולם, במסגרת סמינר של ה-Memorial Jewish Foundation, שהגיעו לכאן לישראל.

עליזה לביא: פגשתי צעירים יהודיים מרחבי העולם, שבאמת רוצים לעשות מעשה ולקדם את הקהילות שלהם.

עליזה לביא: גם בקרב האנשים הצעירים האלה אני מזהה שאלות רבות שנותרות ללא מענה.

עליזה לביא: אני רוצה להפנות את תשומת לב כולנו להשלכות של דוח מעוות ושקרי.

עליזה לביא: דוח שלא עושה חסד עם מדינת ישראל, בלשון המעטה, אבל הוא גם מרע לעולם.

עליזה לביא: האו"ם חוטא לתפקידו שהוא להגן על אוכלוסיות מוחלשות בעולם, להגן מפני פגע, הרס ושחיטה ואונס של אנשים.

עליזה לביא: בדמות הדוח האומלל הזה והשקרי שהוא מוציא על מדינת ישראל, הוא מטשטש את כל הרוע בעולם.

עליזה לביא: המיקום החדש הזה של ישראל כמקור הרוע בעולם הורס את התפקיד של האו"ם.

עליזה לביא: האו"ם מועל בתפקידו ולמעשה אין לנו היום שום מסגרת בינלאומית שמסוגלת להגן ולהראות מה קורה במדינות אחרות שבהן באמת קורים דברים רעים.

עליזה לביא: אני מסתובבת הרבה בארצות הברית ומוזמנת להרבה מאוד הרצאות.

עליזה לביא: לצערי הרב אני מזהה דיפרנציאציה בין המקום של יהדות העולם לבין המקום של מדינת ישראל.

עליזה לביא: יש בחוגים ליברלים רבים את התחושה שזה מאוד אין ומאוד נחשב לבוא ולנגח את ישראל.

עליזה לביא: אני שומעת את זה בהרצאות שלי: עליזה, אנחנו עסוקים בתיקון עולם ומדינת ישראל היא נגד תיקון עולם.

עליזה לביא: חברים, זאת המשימה של כולנו.

עליזה לביא: זאת המשימה של כולנו, לבוא ולראות איך אנחנו ממשיכים לדבר אל הדור הצעיר ברחבי העולם היהודי ובקרב אוהבי ישראל.

עליזה לביא: לצאת כנגד ההשלכות הקשות של הדוח הזה.

עליזה לביא: אז אנחנו נשמיץ את הדוח ואנחנו נדבר, אבל אנחנו צריכים לבוא ולגייס את כל היכולות, גם היכולות של המדיות החדשות והמחודשות, אבל גם לבוא לצאת ולספר את הסיפור שלנו של כולנו.

עליזה לביא: זה קמפיין מלוכלך מאוד נגד מדינת ישראל שלא בוחל בשום אמצעי לבוא ולהשמיץ.

עליזה לביא: אנחנו נבקר אותו אבל יש לנו נזק גם במישורים שלנו כעם היהודי.

עליזה לביא: היום צריך לראות איך מתרגמים את הסיפור שלנו בקרב הדור הצעיר כי אני מזהה סוג של נסיגה.

עליזה לביא: הרי לא חסרים גם אנשים בתוך הבית שבאים ומשמיצים.

עליזה לביא: גם בבית הזה יש אנשים שמשמיצים.

עליזה לביא: אני לא נגד ביקורת, ביקורת היא דבר דומה, היא דבר נכון וכולנו נבנים מהביקורת.

עליזה לביא: אבל לא שביקורת הופכת להיות שקרית, לא שביקורת הופכת להיות מקור לאיון של המקום הזה של מדינת ישראל.

עליזה לביא: גם אם הטענות הללו של ביקורת נגד שטחים כאלה אחרים במדינת ישראל, בואו לא ניתמם.

עליזה לביא: הרצון הוא לבוא ולמעשה לבטל את הקיום שלנו וכנגד זה אנחנו חייבים כולנו לצאת.

עליזה לביא: אני חברת ועדת חוץ וביטחון.

עליזה לביא: בסקירות אנחנו יודעים ושומעים כולנו על הסיוע שניתן לשיקום עזה, 24-7.

עליזה לביא: זה קצב של משאיות שעוברות במעבר הרשמי של מדינת ישראל כדי לסייע.

עליזה לביא: ארגונים שבאמת רוצים לסייע, גם ארגונים בינלאומיים יודעים איך לעשות את זה, יודעים איך להיות מתואמים.

עליזה לביא: כספים רבים מועברים, סחורות, חומרי הבנייה ועוד ועוד וכולם יודעים את זה.

עליזה לביא: אז מי שרוצה לעשות, יודע איך לעשות את זה.

עליזה לביא: מי שרוצה לעשות משט פרובוקטיבי, אנחנו נדע להתמודד איתו.

עליזה לביא: תודה אדוני.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אבקש מהדוברים לקצר ולעמוד בזמנים כדי שנוכל לתת רשות דיבור לאורחים הרבים שהגיעו.

אברהם נגוסה: פרופסור גרשון ג'ראלד שטיינברג, נשיא מכון המחקר MGO Monitor.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: ) תודה רבה אדוני היושב ראש, חברי הכנסת.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: יש לי את הכבוד המיוחד לדבר אחרי ד"ר עליזה לביא, הקולגה שלי לשעבר מבר-אילן.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: אני מאוד מתרשם מכל הדברים שנאמרו כאן.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: בכמה דקות אני רוצה להוסיף עוד פן חשוב.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: שמענו הרבה על הדוח שתוקף על ישראל שמוסיף גם לאווירה של האנטישמיות עם הטענות של פשעי מלחמה בלי לתת לעם היהודי את האפשרות להגן על עצמו.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: אין שום פתרון בדוח הזה.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: קראתי את כל הדוח.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: אין אף אחד שאומר מה היה אפשר לעשות יותר טוב ממה שנעשה.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: אבל יש אלמנט יותר חשוב.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: לאנשים שחיברו את הדוח הזה יש שותפים.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: כמעט בכל עמוד מופיעים ארגונים שמופיעים תחת הכותרת של זכויות אדם ועושים בדיוק ההיפך.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: יש יותר מ-60 אזכורים של "בצלם", יש הרבה אזכורים של עדאללה, של Human Rights, של אמנסטי, של המרכז הפלסטיני לזכויות עדם, שעושה בדיוק ההיפך.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: כמעט כל ארגון ממומן על-ידי מדינות אירופאיות.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: אנחנו לא אויבים של אירופה, אירופה לא צריכה להיות אויבת של ישראל, אבל המימון שתומך ב-BDS, שהולך אולי לא בכוונה, אולי בדיעבד, לא רק לפרויקטים ולא לממסדים, אבל משתמשים בו כדי לקדם את הדמוניזציה, את ההרס, את החרם.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: זה בניגוד לערכים דמוקרטים בניגוד לערכים אירופים.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: אני מבקש לא רק להתמקד בנושא של האו"ם והוועדה לזכויות אדם.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: ביום שני בשבוע הבא אני הולך להציג את הדוח שאני ושותפיי כתבנו.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: בין הדוחות יש גם דוח מאוד מפורט של ממשלת ישראל אבל גם יש נושאים שלא עלו, כי הארגונים האלה לא מתעניינים בהם, כמו הסיוע האיראני שניתן לחמאס והכסף של קטאר.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: כל דולר, כל אירו שנכנס לקופות של חמאס מהווה הפרת זכויות אדם.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: אין ארגון שמממומן על-ידי האיחוד האירופי שמתמקד בזה ולכן זה לא מופיע בדוח.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: את הדוח הזה אנחנו הולכים להציג גם בתוך הוועדות של הזכויות האדם של האו"ם ביום שני בשבוע הבא.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: נקודה נוספת.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: מגישים היום הצעת חוק שמשתדלת לצמצם את היכולת של ארגונים או גופים ישראלים שפועלים בכל מיני צורות נגד מדינת ישראל לקבל כסף.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: באופן עקרוני אני מתנגד להצעות החוק האלה.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: אני חושב שהן גורמות נזק.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: אבל אני כן אומר לשגרירים מהמדינות האירופאיות, לא רק מהאיחוד אלא גם מנורבגיה ומשוויץ, להיות הרבה יותר זהירים.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: לא להסתיר את הפרטים לגבי המימון והתהליך של המימון.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: לדבר באופן ישיר עם המקבילים שלהם הישראלים ועם החברה האזרחית הישראלית ולא רק עם השוליים הקיצוניים כמו "שוברים שתיקה" ואחרים.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: דברו איתנו כדי להשפיע, כדי להקשיב וכדי להישמע.

<גרשון ג'ראלד שטיינברג: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מישל גור אריה, מנכ"ל הקונגרס היהודי הישראלי.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לך על שיתוף הפעולה ועל שארגנת את הנציגים להגיע לפה.

<מישל גורארי: אנחנו יכולים להגיד לך ולהבטיח לך שנמשיך את שיתוף הפעולה.

<מישל גורארי: מבחינתנו זה מאוד חשוב.

<מישל גורארי: להביא 35 נציגים מ-26 מדינות ב אירופה על מנת להיות הקול שלהם גם בישראל ולבנות כמה שיותר גשרים בין מדינת ישראל והתפוצות.

<מישל גורארי: הקונגרס היהודי הישראלי הוקם כדי לקדם עיקרון שמדינת ישראל היא מדינת העם היהודי ולכן אנחנו פועלים.

<מישל גורארי: אחרי התייעצויות רבות עם הקהילות היהודיות, חיברנו תכנית פעולה לגבי המאבק באנטישמיות וחילקנו אותו פה.

<מישל גורארי: ראינו שמה שהיו עלילות דם נגד יהודים הפכו להיות עלילות דם נגד מדינת ישראל.

<מישל גורארי: זה בא מאותו מקור.

<מישל גורארי: זאת לא רק ביקורת ובהרבה מקרים זה עלילות דם לשמן ולכן צריך להיאבק נגדן.

<מישל גורארי: מעבר למאבק באנטישמיות והמאבק בדה-לגיטימציה של ישראל, הקריאה שלנו למדינות האירופאיות היא שחסרה הגדרה ברורה מה זאת אנטישמיות.

<מישל גורארי: היתה הגדרה של AFRA, שזה ארגון אירופאי וההגדרה הזאת ירדה.

<מישל גורארי: ההגדרה הזאת היתה כוללנית ביותר כולל גם קריאות לדה-לגיטימציה של ישראל כקריאות לאנטישמיות.

<מישל גורארי: חייבים להחזיר הגדרה ברורה מאוד מה זאת אנטישמיות על-מנת להיאבק באנטישמיות.

<מישל גורארי: הדבר השני, חסרה לקהילות היהודיות כתובת אחת של commissioner ברמת האיחוד האירופאי.

<מישל גורארי: זאת היתה הצעה של הקרן היהודית בבלגיה, שתהיה כתובת ברורה אחת למאבק באנטישמיות ובגזענות.

<מישל גורארי: אנחנו צריכים כתובת ברורה.

<מישל גורארי: בחלק מהמדיניות האירופאיות יש איזה נציג רשמי שמתאם את כל הפעולות במאבק באנטישמיות.

<מישל גורארי: רוצים כתובת ברורה כזאת גם ברמה האירופאית.

<מישל גורארי: דבר נוסף זה חוקים נגד חרם.

<מישל גורארי: יש רק מדינה אחת באירופה, צרפת, שיש לה חוקים ברורים בנושא הזה.

<מישל גורארי: איפה שאר המדינות באירופה?

<מישל גורארי: הדבר הנוסף זה הגבלות על כל מה שקורה באינטרנט.

<מישל גורארי: אם מייקרוסופט קיבלה קנסות מהאיחוד האירופאי בגלל בעיה של תחרות או מונופול, למה לא להטיל קנסות גם על יאהו וגוגל שמפיצים את הרעל הזה, או לפחות להגביל אותם?

<מישל גורארי: בשם הקונגרס היהודי הישראלי, אנחנו מכבדים מאוד את הפעולות של כל משרדי הממשלה בנושא של מאבק באנטישמיות ודה-לגיטימציה.

<מישל גורארי: אני חושב שצריכה לצאת קריאה מהכנסת להקים רשות ממלכתית למאבק באנטישמיות והדה-לגיטימציה, שתתאם בין העבודה הברוכה של כל משרדי הממשלה, משרד החוץ, משרד התפוצות, משרד ההסברה וכדומה.

<מישל גורארי: כל זה צריך להיות יחד, על-מנת לתת למדינת ישראל מקום ראוי למאבק באנטישמיות ודה-לגיטימציה.

<מישל גורארי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חבר הפרלמנט מליטא מר עמנואל זינגרס

<עמנואל זינגרס: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<עמנואל זינגרס: ) תודה רבה עמיתיי היקרים.

<עמנואל זינגרס: 20 שנה אני חבר פרלמנט ויותר מ-20 שנה אני יו"ר הוועד לידידות עם ישראל.

<עמנואל זינגרס: ברצוני להגיד לכם שחברי כנסת צריכים להיות הרבה יותר בולטים באיחוד האירופי.

<עמנואל זינגרס: אני רוצה להגיד שבשיחות שלנו אתמול, אישה אחת משבדיה העלתה נקודה חשובה, שהקהילה היהודית אין להם כל רשות לאחר השואה ואחרי אירועי נירנברג להיות בשוליים הקיצוניים, לא בשמאל ולא בימין.

<עמנואל זינגרס: אנחנו בעד דמוקרטיה, אנחנו זוכרים את הקרבנות שגורשו מהחברה האירופית רק מהסיבה שהם יהודים.

<עמנואל זינגרס: אחרי קריסת מה שנקרא המהפכה הערבית, אחרי כל גלי ההגירה שמגיעים עכשיו אירופה, יש לנו עכשיו 2 מיליון פליטים מתורכיה.

<עמנואל זינגרס: יש למעשה קבוצות חדשות בדרכן לאירופה.

<עמנואל זינגרס: אנחנו עדים לרדיקליות קיצונית של החברה שלנו.

<עמנואל זינגרס: אנחנו רואים בכך מבחן חדש לדמוקרטיה שלנו.

<עמנואל זינגרס: אבל השאלה הישראלית והשאלה של הדוח, צריך להתייחס לזה בשתי דרכים.

<עמנואל זינגרס: בוועדה של עניינים אירופים אנחנו קיווינו שיוצגו שני דוחות, הישראלי ושל האו"ם, כך ששתי המציאויות יוצגו באותה צורה.

<עמנואל זינגרס: שני העמדות צריכות להיות מיוצגות והנבחרים יוכלו להתייחס.

<עמנואל זינגרס: מנקודת מבט אחרת, אני רוצה לומר שחברי הכנסת שהם קולגות וחברים, צריכים להיות יותר מעורבים במה שקורה בבריסל ובשטרסבורג, לשבת איתנו בכל הוועדות הוועדות ובכל הדרכים האפשריות.

<עמנואל זינגרס: לא רק השגרירויות של ישראל צריכים לעשות זאת.

<עמנואל זינגרס: לדעתי ישראל היא דמוקרטיה בוגרת והדה-לגיטימציה של ישראל היא דה-לגיטימציה של כל דמוקרטיה בכלל.

<עמנואל זינגרס: אברהם פוקסמן שבילה את שנותיו הראשונות באחד מהמקומות הנוראיים ביותר שהיו בשואה, בוילנה, הקדיש את חייו כדי לפעול נגד כל ניסיונות הדה-לגיטימציה.

<עמנואל זינגרס: אני עדיין נמצא באירופה ואימי בילתה שנים במחנות ריכוז.

<עמנואל זינגרס: ממזרח אירופה, אני רוצה להגיד לו תודה רבה על בניית הגשר בין הקהילה הענקית היהודית והעולם.

<עמנואל זינגרס: חשוב לנו לשמוע את הקולות האלה מלפני זמן המלחמה בעת שאירופה כולה פרחה.

אברהם נגוסה: שגריר האיחוד האירופי, לארס פבורג-אנדרסן.

<לארס פבורג-אנדרסן: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<לארס פבורג-אנדרסן: ) תודה רבה אדוני היושב ראש ותודה לחברי הכנסת על ההזמנה להשתתף בשיח החשוב הזה.

<לארס פבורג-אנדרסן: אני רוצה לומר שהקהילה האירופאית דוחה מכל וכל כל ניסיון לקשור גזענות או שנאת זרים, כולל אנטישמיות.

<לארס פבורג-אנדרסן: המאבק נגד גזענות ושנאת זרים בכל צורותיו, כולל אנטישמיות, היה ונשאר אחד האספקטים החשובים בעבודת האיחוד האירופי, כי הוא לב ליבה של הערכים של הקהילה האירופית.

<לארס פבורג-אנדרסן: כל פן של חוסר סובלנות או אלימות אנטי דתית גדלים בכל פינה של העולם.

<לארס פבורג-אנדרסן: לצערי הרב ולמרות מאמצים גדולים ביבשת שהחלו לאחר השואה, האנטישמיות עולה גם ביבשת האירופאית וזה קשור לתרביות שונות, לדתות שונות והקול היהודי הוא קול חשוב ביותר שמראה את עצמו בהסתה אנטישמיות כמו כן באירועים אלימים כנגד יהודים, אנשים יהודיים או מוסדות יהודיים, כפי שגם ראינו בבריסל, בפריז ובקופנהגן לא מזמן.

<לארס פבורג-אנדרסן: הם פגעו בלב היבשת שלנו, מערכת החינוך, מערכת התרבות ועוד.

<לארס פבורג-אנדרסן: אנחנו עוקבים אחרי האנטישמיות על-ידי הסוכנות שלנו בוינה ובכל רחבי הקהילה האירופית.

<לארס פבורג-אנדרסן: אנחנו יודעים ש-76% מהיהודים באירופה מאמינים שהאנטישמיות נהייתה חמורה יותר בשנים האחרונות ומספר מאוד של אנשים שוקלים הגירה.

<לארס פבורג-אנדרסן: הקהילה האירופית מחויבת במאה אחוז להעלות את הלחימה נגד האנטישמיות, גזענות ושנאת זרים דרך חקיקה, דרך תמיכה כספית וניהול דיאלוג.

<לארס פבורג-אנדרסן: יש כמה כלים חוקיים שעומדים לרשותנו, כשהידוע ביניהם הוא ההחלטה משנת 2008 בדבר מלחמה שנגד צורות שונות של גזענות ושנאת זרים, במונחים כל חוקיים פליליים, וזה כולל נאומי שנאה גזעניים הן בעל-פה והן ברשת, ופשעי שנאה, כולל הכחשת השואה והבעות גזעניות באינטרנט.

<לארס פבורג-אנדרסן: אנחנו גם מבקשים מכל המדינות החברות בקהילה האירופית מ-2014, אפילו שכל מדינה באירופה התחייבה להילחם נגד אנטישמיות, שנאה ואלימות אנחנו עדיין עובדים על תרגום החקיקה בכל הנוגע לרמת החקיקה ברמה הלאומית.

<לארס פבורג-אנדרסן: הקהילה האירופית ומדינותיה גם חייבים למצוא דרכים לעקוב אחרי התבטאויות השנאה ההולכות וגדלות ברשת, כולל אנטישמיות, תוך כדי שמירה על חופש הביטוי כולל הזכות לביקורת, דת וכל הדברים האחרים שבחוקה.

<לארס פבורג-אנדרסן: אני רוצה לציין שב-15.2 השנה הקהילה האירופית קיבלה מדיניות חדשה בלחימה נגד טרור באירופה, במיוחד בהיבטים האלימים של אנטישמיות.

<לארס פבורג-אנדרסן: אנחנו רוצים כמובן בראשית הדברים להבטיח את התושבים האירופאים ולהגדיל את השיתוף בין גופי אכיפה באירופה, אמצעים למנוע העברה של כלי נשק והלבנת כספים לטרור.

<לארס פבורג-אנדרסן: אנחנו עוקבים אחרי הלבנת כספים לטרור, נסיעות של חשודים בטרור.

<לארס פבורג-אנדרסן: בנוסף, אנחנו רוצים למנוע הקצנה של אנשים על-ידי שיתוף פעולה עם כל מיני ארגונים, לסגור אתרי אינטרנט המעודדים פשעי שנאה ואנטישמיות, נלחמים כנגד הרדיקליזציה של הצעירים באירופה.

<לארס פבורג-אנדרסן: ולבסוף שיתוף פעולה עם האזור הים התיכון במלחמה בטרור ושיתוף פעולה במעברי הגבול.

<לארס פבורג-אנדרסן: אני שמח שהיה לנו דיאלוג ראשוני עם ישראל בעניין זה במרץ השנה.

<לארס פבורג-אנדרסן: לבסוף, אדוני היושב ראש, אני רוצה להביע את הצורך שלנו להבדיל בין אנטישמיות שהיא דבר דוחה אבל מצד שני, הזכות הבסיסית להביע חילוקי דעת לגבי מדיניות ישראל ופועלה, שזה נושא אחר לחלוטין לדעתנו.

<לארס פבורג-אנדרסן: אני רוצה לציין שהקהילה האירופית, כנגד מה שאני קורא בכמה עיתונים ישראלים, הקהילה האירופית היא מאה אחוז ולחלוטין נגד BDS, נגד בידודה של ישראל ויש לנו רקורד ארוך של שיתוף פעולה קרוב ופורה בין ישראל ואירופה בתחומים שונים ומגוונים כדי להוכיח זאת.

<לארס פבורג-אנדרסן: ולבסוף אני רוצה לומר שהקהילה האירופית ושיתוף הפעולה שלה עם ישראל, מבקשת כבוד הדדי כחלק אינטגרלי של השותפות בינינו.

<לארס פבורג-אנדרסן: זה גם על-מנת לשמור חברה אזרחית חופשית ופועמת כאן בישראל, מקום שבו גם כן יש חילוקי דעות בכל הנושאים.

<לארס פבורג-אנדרסן: אני רוצה לומר שסוג התמיכה הכספית שהקהילה האירופית נותנת במדינה זאת, ניתנת לכך בהגדרה שאנחנו תומכים אך ורק בארגונים לגיטימיים וחוקיים במדינה זאת ואנחנו תומכים רק במוסדות שקשורים לאינטרסים המשותפים שלנו ושמקדמים את הדיאלוג בינינו.

<לארס פבורג-אנדרסן: אני רוצה להודות לכם מאוד.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכבודו.

אברהם נגוסה: מר בראון ג'ולין קלנר מבלגיה, בבקשה.

<בראון ג'ולין קלנר: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<בראון ג'ולין קלנר: ) אני אומר כמה דברים.

<בראון ג'ולין קלנר: המצב באירופה הוא כפי שהוא.

<בראון ג'ולין קלנר: הייתי רוצה להתייחס לדברים שאמר כרגע השגריר.

<בראון ג'ולין קלנר: אני מודה שלא נוח לי כאשר אני רואה את ההבדל בין האנשים שמבקרים את ישראל והטיעונים שהם משתמשים נגד היהודים.

<בראון ג'ולין קלנר: הדעה הקדומה הימי ביניימית העתיקה הזאת שבה משתמשים באנשים האלה כדי לבקר את ישראל זאת נקודה אחת.

<בראון ג'ולין קלנר: מהצד השני, מהיבט מאוד אישי, אתה יודע מה מפריע לי?

<בראון ג'ולין קלנר: בלגיה היא מדינה נהדרת.

<בראון ג'ולין קלנר: היא היתה נפלאה.

<בראון ג'ולין קלנר: המצב היום בבלגיה לא היה כמותו.

<בראון ג'ולין קלנר: אני עכשיו מרגיש באופן אישי כאילו אני הוצאתי מתוך החברה ושוב הגעתי למצב שהיה אולי בתחילת המאה, מיעוט מוגן.

<בראון ג'ולין קלנר: זאת הבעיה האמיתית.

<בראון ג'ולין קלנר: העניין שזה מגיע שוב אולי אין לו שום דבר עם ישראל, אולי אין לזה קשר ליהדות.

<בראון ג'ולין קלנר: משליכים עלי כל מיני דברים בתור מיעוט.

<בראון ג'ולין קלנר: זה לא קשור לישראל וילכן שזה לא קשור ליהדות, יתכן שזה קשור באותן בעיות עתיקות בתוך החברה האירופית.

<בראון ג'ולין קלנר: בעיות כלכליות, בעיות סוציולוגיות ולפעמים אישיות, שמושלכות על השעיר לעזאזל העתיק הזה.

<בראון ג'ולין קלנר: יתכן ואם היינו יכולים לפתור את הבעיות האלה, אנשים לא היו חוזרים לאותן תקופות היסטוריות שאף אחד לא רוצה לזכור.

<בראון ג'ולין קלנר: זאת לא רק בעיה ישראלית, זאת לא רק בעיה אישית אבל זאת בעיה עם המצב באירופה.

<בראון ג'ולין קלנר: יתכן שאת המצב באירופה אתם צריכים לפתור.

<בראון ג'ולין קלנר: הטיעונים ששמעתי כאן, שמעתי אותם כמה פעמים אז למה הם לא עובדים?

<בראון ג'ולין קלנר: אם כולנו מבינים מה קורה פה, מה קורה באירופה, מה קורה עם המאבק שלנו נגד הרע, אז מה לא עובד?

<בראון ג'ולין קלנר: אין לי תשובה.

<בראון ג'ולין קלנר: התשובה היא התשובה שנתן אייב פוקסמן אמר ומה שאמרו חברי הכנסת.

<בראון ג'ולין קלנר: צריך להמשיך במאבק אבל בסופו של דבר – לי יש לאן ללכת.

<בראון ג'ולין קלנר: אני קיוויתי שהדור הבא יום אחד יגור בעולם אידיאלית ורומנטית, כפי שאני חשבתי שיקרה באירופה לאחר מלחמת העולם השנייה.

<בראון ג'ולין קלנר: אבל זה חלום.

<בראון ג'ולין קלנר: בקצרה, תודה רבה שהקשבתם לי ובוא נקווה שהעתיד יהיה טוב יותר.

אברהם נגוסה: שגריר בלגיה, מר ג'ון קורנט דלזיוס.

<ג'ון קורנט דלזיוס: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<ג'ון קורנט דלזיוס: ) אדוני היושב ראש, תודה רבה על שאתה נותן לנו את ההזדמנות להחליף דעות בנושא כל-כך חשוב.

<ג'ון קורנט דלזיוס: כמו כן אני רוצה לברך פה את מר קנר ואת המשלחת הבלגית שהובאה לפה על-ידי הקונגרס היהודי.

<ג'ון קורנט דלזיוס: אני רוצה לומר שממשלתי מודעת לבעיית האנטישמיות והיא נוקטת עמדה בלתי מתפשרת כלפי האנטישמיות ובכל צורה אחרת של גזענות או אפליה.

<ג'ון קורנט דלזיוס: אנחנו לא נקבל פעולות אנטישמיות במדינה שלנו.

<ג'ון קורנט דלזיוס: אנחנו נלחמים בהם בדרכים שונות, למשל, בדרכים משפטיות.

<ג'ון קורנט דלזיוס: יש לנו אכן חוק נרחב שמאפשר לנו להילחם באנטישמיות.

<ג'ון קורנט דלזיוס: כמו כן גם באמצעות החלטות מנהליות.

<ג'ון קורנט דלזיוס: אולי שמעתם על האיש הנוראי הזה מוריס ז'דונה שמנסה להיכנס למדינות רבות באירופה.

<ג'ון קורנט דלזיוס: בלגיה תמיד דחתה ניסיונות שלו להגיע ולהופיע בבלגיה.

<ג'ון קורנט דלזיוס: יש לנו גם חוק משנת 1995 שדוחה ניסיונות לגמד או להכחיש את השואה.

<ג'ון קורנט דלזיוס: כמו כן אנחנו מיישמים פעולה מיוחדת, ועדה מיוחדת של מאבק באנטישמיות שחברים בה חברים של הקהילה היהודית בבלגיה.

<ג'ון קורנט דלזיוס: הם עוקבים אחרי המצב בשטח.

<ג'ון קורנט דלזיוס: בלגיה גם פעילה בזירה הבינלאומית.

<ג'ון קורנט דלזיוס: בשנת 2012 אנחנו היינו נשיאים של הקרן לזיכרון השואה ולאחרונה ב- OSCE בלגיה לקחה חלק חשוב בתפקיד חשוב במאבק נגד הדיבור שמקדם שנאה.

<ג'ון קורנט דלזיוס: חשוב לעבוד בתחום הזה ואני רוצה להזכיר קבוצות שונות של מלומדים שמגיעים הנה ליד ושם להשתתף בסמינרים בנושא חשוב זה.

<ג'ון קורנט דלזיוס: בקיצור, אנחנו נחושים לעבוד איתכם במאבק נגד אנטישמיות.

<ג'ון קורנט דלזיוס: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אסת ווט מהולנד, מנהלת מידע ותיעוד על ישראל.

<אסתר ווט: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<אסתר ווט: ) תודה אדוני היושב ראש.

<אסתר ווט: אני גם עורכת הראשית של כתב העת היהודי העתיק ביותר בהולנד שקיים מזה 150 שנה.

<אסתר ווט: תודה רבה לכם על כך שנתתם לי אפשרות לדבר פה.

<אסתר ווט: מר אמרסון, אמרת משהו מאוד מעניין על ביקורת על דתות, זה חשוב מאוד.

<אסתר ווט: מה שאנחנו רואים נכון להיום באירופה, שיותר ויותר אנשים רואים את היהודים רק כדת ולא מעבר לכך, בעוד שאנו גם עם.

<אסתר ווט: אנחנו לא ברורים מספיק בלהסביר שאנחנו מבדילים בין יהודי שכותבים אותו באות גדולה Jew לבין jew באת קטנה.

<אסתר ווט: יש הבדלים ו-Jews נרדפים ומותקפים על-ידי אנטישמים בגלל מה שהם ולא בגלל מה שהם מאמינים.

<אסתר ווט: הדבר הנוסף שאנחנו רואים באירופה, זה המעבר מהנרטיב הישן של 1967 לנרטיב הישן של 1948.

<אסתר ווט: זה משהו שהוא מעורבב לחלוטין.

<אסתר ווט: אנשים שמבטלים את מדינת ישראל בשל מה שקורה בגדה המערבית, מנצלים אותם על ידי אנשים אחרים שרוצים לחזור לנרטיב של 1948.

<אסתר ווט: אני חושב שהממשלות צריכות להיות מאוד ברורות בעניין הזה, בעניין ההבדלים בין שני הנרטיבים האלה.

<אסתר ווט: ישנו דבר נוסף שאנחנו כיהודים באירופה צריכים לקחת אחריות עליו.

<אסתר ווט: אני תמיד אומרת שאנחנו צריכים להיות קצת יותר ישראלים.

<אסתר ווט: אנחנו צריכים להתחיל ולהשמיע את קולנו.

<אסתר ווט: אני רואה יותר מידי מנטליות של הסתרה ושמירה על פרופיל נמוך בתוך הקהילות היהודיות.

<אסתר ווט: אנשים פוחדים לומר דברים וגם האנשים צעירים מפחדים לומר שהם ציוניים.

<אסתר ווט: בעוד ש-90% מהיהודים ההולנדים הם ציונים, אנשים אינם מעזים להגיד זאת בגלל התגובות שהם עלולים להיתקל בהם.

<אסתר ווט: אני חושבת שזה מאוד חשוב, שאנחנו כיהודים באירופה, ניקח גם אחריות, לדבר בקול רם.

<אסתר ווט: אם אתה ציוני תגיד את זה בקול רם, תסבול את התגובות ותיצור דיאלוג.

<אסתר ווט: זה משהו מאוד חשוב ואנחנו צריכים לצאת איתו בגלוי.

<אסתר ווט: אני רוצה אכן להודות לשגריר שלנו שעוזב אותנו.

<אסתר ווט: הוא היה שגריר נפלא ואנחנו הולכים להתגעגע אליו מאוד.

<אסתר ווט: אני חייבת לומר שממשלת הולנד עשתה צעדים חשובים מאוד בתחום הביטחון.

<אסתר ווט: כאן אכן יש לנו שותף.

<אסתר ווט: אבל אני מבקשת מהיהודים באירופה לדבר ולא לתת לישראל לעמוד לבד.

<אסתר ווט: אני רואה בקהילות שלנו שאנשים לא מעזים לדבר.

<אסתר ווט: אני מקווה שזה ישתנה.

<אסתר ווט: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת טלי גלוסקוב.

אברהם נגוסה: נמשיך עם שגריר הולנד.

<ולדקמפ כספר: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<ולדקמפ כספר: ) תודה רבה אדוני היושב ראש ותודה לאסתר ווט על הערתך האדיבה וגם על הערתך החשובה.

<ולדקמפ כספר: שמתי לב שהרבה אנשים בישראל ובעולם מודאגים מהתגברות האנטישמיות באירופה.

<ולדקמפ כספר: היא אולי פוגעת בהתחלה בקהילה היהודית אבל ההשפעות יפגעו על החברה בכללותה.

<ולדקמפ כספר: אם אנשים לא יכולים להיות יהודים בקלות, זה יפגע בחיי החירות של אירופה.

<ולדקמפ כספר: לא אדבר על הסובלנות שיש בחברתנו כלפי קבוצות שונות בחברה שלנו, כולל כלפי היהודים.

<ולדקמפ כספר: אם אנשים אינם מסוגלים להיות יהודים בגלוי, הדבר הזה גם יכבה את אור החירות באירופה.

<ולדקמפ כספר: אני רוצה לדבר גם על התגברות אי הסובלנות כלפי קבוצות מיעוטים שונות בחברה שלנו.

<ולדקמפ כספר: אני רוצה לצטט את ראש הממשלה שלנו שאמר ממשלת הולנד אינה מוכנה לוותר אפילו במילמטר לטרור וכל פעולה אנטישמית אנטי יהודית תטופל.

<ולדקמפ כספר: אנחנו רואים שחוסר הנכונות להאמין בחברה שלנו שמדובר בהכרה שיש אנטישמיות.

<ולדקמפ כספר: זה משהו שאנחנו לא יכולים לקבל.

<ולדקמפ כספר: באשר ליוזמות של BDS תרשו לי לאשר פעם נוספת שממשלת הולנד מתנגדת ל-BDS ואכן הודיעה על-כך בפומבי בכמה הזדמנויות.

<ולדקמפ כספר: הביקורת כלפי ממשלת ישראל היא כמובן אפשרית.

<ולדקמפ כספר: אנחנו רואים את זה יום יום פה בארץ וגם בבית הזה, אבל אני מגנה זאת כשאנשים משתמשים בביקורת כנגד מדיניות ישראל לצורך דה-לגיטימציה את מדינת ישראל ואת זכותה להתקיים.

<ולדקמפ כספר: לא יכול להיות שביקורת כלפי מדיניות של ישראל או מתחים במזרח התיכון יתפתחו לשנאה ואלימות באירופה כלפי ישראל, כפי שראינו בעת מבצע צוק איתן במספר מקומות באירופה.

<ולדקמפ כספר: אנחנו רואים את חובתנו כממשלת הולנד, לייצר ביטחון, חרות ופיתוח ולא לייבא סכסוכים ממקומות אחרים לתוך החברה שלנו.

<ולדקמפ כספר: תרשה לי לומר, אדוני הראש, שגילויי אנטישמיות בקרב מיעוטים, בעיקר בקרב צעירים, הנמצאים בשוליים של הרדיקלים המוסלמים, אכן התגברה בשנים האחרונות, כולל במדינתי.

<ולדקמפ כספר: זה משהו שאנחנו צריכים לפעול נגדו ולנקוט בצעדים.

<ולדקמפ כספר: חשוב מאוד שאנחנו שנעריך את הערכים של החברה שלנו ולהגן עליה מפני חזרה של האנטישמיות.

<ולדקמפ כספר: ראש הממשלה שלנו אמר שאין מקום לאנטישמיות או לאפליה בהולנד.

<ולדקמפ כספר: בנוסף, תרשו לי גם לציין, שבאפריל השנה הפרלמנט ההולנדי אימץ החלטה שקוראת לממשלה שלנו להפוך את הקריאה נגד האנטישמיות לאחד מהנושאים המועדפים באג'נדה שלנו, כאשר נהיה יושבי הראש של האיחוד האירופי ב-2016.

<ולדקמפ כספר: לבסוף.

<ולדקמפ כספר: אני רוצה לחזק את דבריו של חבר הפרלמנט מליטא.

<ולדקמפ כספר: חברי כנסת צריכים לנסוע יותר לבירות אירופיות אם הם רוצים להעביר את המסר שלהם.

<ולדקמפ כספר: יש אצלכם מגוון של קולות הישראלים והם צריכים הישמע בבירות אירופה.

<ולדקמפ כספר: הקול הישראלי, על כל הפלורליזם שבו, צריך להישמע באירופה לעיתים קרובות יותר.

<ולדקמפ כספר: אני מקווה שתעודד את עמיתיך לנסוע לבירות אירופה והתחיל את הדיאלוג בין החברות.

<ולדקמפ כספר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מר זלוטן קוזסקי, חבר בכיר בהנהגת הקהילה היהודית בהונגריה.

<זולטון קוזסקי: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<זולטון קוזסקי: ) תודה רבה אדוני היושב ראש.

<זולטון קוזסקי: אצלנו בהונגריה יש רמה יחסית גבוהה של אנטישמיות, כך מראים הסקרים האחרונים.

<זולטון קוזסקי: אנחנו חיים במדינה שבה יש ממשלה מעניינת.

<זולטון קוזסקי: אבל אנחנו בטוחים, נכון להיום, כי האנטישמיות המוסלמית איננה קיימת אצלנו.

<זולטון קוזסקי: יש לנו שיתוף פעולה טוב בין הקהילה היהודית עם הממשלה.

<זולטון קוזסקי: כמובן שאנו עומדים על דעתנו אבל אנחנו משתפים פעולה.

<זולטון קוזסקי: האיומים שאנו מתמודדים איתם, הפליטים שמגיעים לאירופה.

<זולטון קוזסקי: יש לנו אלפים רבים של פליטים שמביאים למדינתנו תרבות של אנטישמיות חדשה שהיתה נהוגה בארצותיהם.

<זולטון קוזסקי: אנחנו רואים את האיומים ואנחנו מנסים לפתור את הבעיה הזאת באמצעות שיתוף פעולה עם הממשלה.

<זולטון קוזסקי: זאת הנקודה שאנחנו רוצים להדגיש.

<זולטון קוזסקי: מבחינת ישראל, אני גם רוצה להגיד ש-90% מהצעירים בהונגריה הם ציוניים.

<זולטון קוזסקי: יש להם מפגשים יפים, ופסטיבלים כדי לעודד את ישראל.

<זולטון קוזסקי: הם עושים כל אשר ביכולתם כדי לעשות זאת.

<זולטון קוזסקי: אני גם הייתי רוצה להדגיש שהיינו רוצים לראות יותר אנשים מישראל אצלנו.

<זולטון קוזסקי: לא רק חברי כנסת אלא גם דמויות תרבותיות, אנשים שיכולים להוסיף על הקול הישראלי הנשמע בהונגריה.

<זולטון קוזסקי: זה מאוד יעזור לנו כדי להביא את נקודת מבטנו לציבור בהונגריה.

<זולטון קוזסקי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: שגריר הונגריה, דוקטור נאגי אנדור.

<נאגי אנדור: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<נאגי אנדור: ) יש לי נאום כתוב אבל אני לא רוצה לקרוא מהכתב אחרי הדברים שעמיתי אמר.

<נאגי אנדור: אני רוצה להיות מאוד ספונטני.

<נאגי אנדור: אני רוצה להמשיך איפה שאתה הפסקת כשקראת לנו להיות אופטימיים ולקוות שיש עתיד טוב ליהודים באירופה.

<נאגי אנדור: זה תפקידי הדיפלומטי הראשון.

<נאגי אנדור: אני אינני יהודי, אני נוצרי.

<נאגי אנדור: אני גדלתי בתקופה הקומוניסטית ומעולם לא היה דיון מי הוא יהודי.

<נאגי אנדור: יש לי הרבה חברים ממקור יהודי ואף פעם לא ביקשתי מהם לדבר על-כך.

<נאגי אנדור: כשהשיטה השתנתה, במובן הטוב, זה הפך לנושא מה המוצא שלך?

<נאגי אנדור: מה אתה חושב על השואה?

<נאגי אנדור: במשך תקופה הקומוניסטית בעצם אנחנו מעולם לא דיברנו על מה שקרה באותה תקופה.

<נאגי אנדור: למרבה הצער, המנהיגים ההונגרים ב-1944 מילאו תפקיד חשוב בגירוש אלפי הונגרים שהיו אשמים רק בהיותם יהודים.

<נאגי אנדור: אני צריך להיות כן איתכם, היהודים אכן תרמו תרומה ענקית לכלכלה ההונגרית, תרבות, אמנות, ספרות ועוד.

<נאגי אנדור: הטרגדיה הזאת לא היתה רק הפסד של העם היהודי זה היה גם הפסד ענקי להונגריה.

<נאגי אנדור: לכן, כשאנחנו מדברים על האנטישמיות בהונגריה, חשוב מאוד לדעת שבמדינות של מזרח אירופה אין לנו מוסלמים לכן זאת צורה אחרת של אנטישמיות.

<נאגי אנדור: במיוחד זה מגוחך לדור הצעיר, מדוע הם צריכים להיות אנטישמיים?

<נאגי אנדור: יש לנו 100,00 יהודים בהונגריה.

<נאגי אנדור: זה אפילו לא 1% מהחברה ההונגרית.

<נאגי אנדור: באופן נורמלי, לצעירים ההונגרים אין שום ניסיון לגבי היהודים.

<נאגי אנדור: למה הם אשמים על מה שהם עשו פעם?

<נאגי אנדור: אין לנו מוסלמים והסיבה לעליית האנטישמיות בהונגריה היא כשל בחינוך.

<נאגי אנדור: אתה גם אמרת לנו שחינוך הוא נושא חשוב.

<נאגי אנדור: תרשה לי להביא דוגמה אחת של מה הונגריה עושה בנושא.

<נאגי אנדור: לכל מדינה יש שיעורי בית לעשות ואנחנו עושים את שיעורי הבית שלנו ברצינות.

<נאגי אנדור: עכשיו התחלנו לשפץ בתי קברות יהודיים.

<נאגי אנדור: חבל מאוד שיש לנו בהונגריה 3,200 קהילות וב-50% מהקהילות האלה יש בתי קברות יהודים.

<נאגי אנדור: ישנם 1,600 בתי קברות זה עצום.

<נאגי אנדור: ב- 50% מהקהילות בהונגריה היו בתי קברות יהודיים.

<נאגי אנדור: אני לא צריך לומר לכם באיזה מצב נמצאים בתי הקברות האלה.

<נאגי אנדור: ממשלת הונגריה לא מזמן התחילה פרויקט גדול מאוד כדי לשפץ את בתי הקברות האלה.

<נאגי אנדור: לא מדובר בשיפוץ פשוט וזה עולה הרבה כסף, אבל זה משהו שאנחנו חייבים לעשות.

<נאגי אנדור: באותו זמן, זה גם כלי יפה מאוד כדי להסביר לדור הצעיר מהי התרבות היהודית?

<נאגי אנדור: מדוע חשוב כל-כך שאתם בישוב שלכם תשפצו את בתי הקברות האלה?

<נאגי אנדור: בתי ספר משתתפים בעבודה הזאת.

<נאגי אנדור: הייתי רוצה להגיד שאולי זאת לא הדרך הטובה ביותר, אבל זאת דרך טובה לחנך את הדור הצעיר לגבי התרבות היהודית באמצעות דוגמאות חיוביות.

<נאגי אנדור: להראות לאנשים הלא יהודים את הדוגמאות החיוביות של אותה התרבות היהודית המשגשגת, הספרות, האמנות, המדע וכדומה.

<נאגי אנדור: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: שלום וצהריים טובים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לחלק את דבריי לשני חלקים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד תודה לאנשים שנמצאים כאן בחדר.

טלי פלוסקוב: התודה הזאת היא לא ק בשמי אלא בשם אזרחי מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שכאן נמצאים אנשים שמבינים ומכירים אותנו ומבינים באיזו מדינה נפלאה אנחנו גרים וכמה דברים טובים קורים כאן במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: לצערי הרב, התחושה שלי כרגע כאזרחית המדינה, היא שאנחנו לא מספיק טובים בלספר על הדברים הנפלאים שקורים במדינה הזאת.

טלי פלוסקוב: לעומת זאת אנחנו שומעים על הדברים שמספרים עלינו.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לגעת בנקודה אחת.

טלי פלוסקוב: בימים האלה קיבלנו את הדוח על מלחמת צוק איתן.

טלי פלוסקוב: איך משווים אותנו כמדינה, אומרים גם אנחנו אשמים וגם עזה אשמה.

טלי פלוסקוב: אנחנו רצינו מלחמה?

טלי פלוסקוב: אנחנו רוצים שלום.

טלי פלוסקוב: שוב פעם, אני לא מדברת כאן כחברת כנסת.

טלי פלוסקוב: אני מדברת כאחת מאזרחי מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אנחנו הגנו עלינו ועל הילדים שלנו.

טלי פלוסקוב: כל מה שעשינו זאת רק הגנה.

טלי פלוסקוב: כל זאת לעומת הצד השני.

טלי פלוסקוב: מדברים על אלפי ילדים שנפגעו ונפצעו במלחמה.

טלי פלוסקוב: לבי איתם.

טלי פלוסקוב: אבל אנחנו ראינו מה הם עשו.

טלי פלוסקוב: הם השתמשו בילדים שלהם ואנחנו הגנו על הילדים שלנו.

טלי פלוסקוב: זה ההבדל רבותיי.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שכל אחד שנמצא כאן ידע על זה.

טלי פלוסקוב: לא רק שידע, גם יספר לאחרים.

טלי פלוסקוב: אני מאוד מקבלת את ההמלצה כאן שאנחנו הישראלים צריכים להיות בכל מקום כדי לספר על זה.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים להראות את הדברים הנפלאים שקורים כאן

טלי פלוסקוב: בכל תחום: במדע, בתרבות, בחיי היום יום שלנו.

טלי פלוסקוב: אתם מכירים אותנו, אנחנו אוהבים לעבוד ביום ובלילה לעשות חיים, כך אומרים אצלנו.

טלי פלוסקוב: זה המשפט שמשתמשים כאן.

טלי פלוסקוב: אנחנו עם שאוהב את החיים.

טלי פלוסקוב: אנחנו עם שאוהב לחיות.

טלי פלוסקוב: רק העם שלנו יכול ביום אחד לעשות יום הזיכרון ולבכות על החיילים שנפלו אצלנו ולמחרת לקום עם ראש מורם ולדבר על העצמאות של המדינה שלנו ולחגוג את זה.

טלי פלוסקוב: אחת מהפניות הראשונות שקיבלתי כחברת כנסת היתה מאם שכולה שכתבה לי שהיא מאוד מבקשת להפריד בין יום הזיכרון ליום העצמאות כי היא לא מצליחה לחגוג את העצמאות של המדינה כי היא עדיין ממשיכה לבכות.

טלי פלוסקוב: תבינו מה אנחנו עוברים כאן.

טלי פלוסקוב: אני שוב חוזרת ואומרת, המדינה שלנו רוצה שלום.

טלי פלוסקוב: אנחנו רוצים לגדל כאן את הילדים שלנו, אנחנו רוצים להתפתח, אנחנו רוצים לעזור לאלה שזקוקים לעזרתנו.

טלי פלוסקוב: אתם בטח יודעים, שהמדינה שלנו היא הראשונה שמציעה את עזרתה כשקורה משהו בעולם.

טלי פלוסקוב: תמיד נהיה שם כי זאת המדינה שלנו.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם, אני גאה להיות ישראלית ואני רוצה ועושה הכול כדי שכל אזרח במדינה הזאת ולא חשוב אם הוא יהודי או מוסלמי, יגיד שהוא גאה להיות אזרח במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שוב לחזור לתודה.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שיש פה הרבה אנשים שמגינים או מספרים את האמת על המדינה שלנו.

טלי פלוסקוב: תודה מיוחדת לקונגרס היהודי הישראלי.

טלי פלוסקוב: אני יודעת איזו עבודה הם עושים בכל העולם.

טלי פלוסקוב: מי שעומד בראשם זה ולדימיר סוסקר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שתמסרו לו שאנחנו מאוד מעריכים את העבודה שאתם עושים.

טלי פלוסקוב: אני אומרת לכם, אני אחת מ-120.

טלי פלוסקוב: תגידו לי עכשיו לנסוע לסוף העולם כדי לספר את האמת על המדינה שלי, אני אעשה את זה ויש עוד הרבה כמוני.

טלי פלוסקוב: שוב, תודה רבה לכם ותדעו שהאמת היא בלב.

טלי פלוסקוב: שמתם לב שלא דיברתי מהנייר.

טלי פלוסקוב: אני מחזיקה את הנייר הזה וכשקראתי את הנתונים – אני לא מבינה מאיפה כל זה.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: אנחנו הרי אנשים.

טלי פלוסקוב: נכון שאנחנו יהודים, אבל אנחנו בדיוק אותם אנשים כמו כל אחד אחר.

טלי פלוסקוב: אנשים שמצליחים, אנשים שנכשלים, הכול.

טלי פלוסקוב: לפעמים טוב, לפעמים רע, אבל אנחנו כאן במדינה הזאת ואנחנו נעשה את הכל שהמדינה שלנו רק תלך קדימה.

טלי פלוסקוב: הדבר הכי חשוב שכולנו מכוונים אליו זה השלום כי זה המפתח להצלחות במדינה הזאת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה מכל הלב.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: מכובדיי כולם, כבוד היושב ראש.

חיים ילין: מבחינתי זה שבוע מאוד קשה, כי גם עוד מעט זאת שנה לצוק איתן.

חיים ילין: מצד שני, אתמול התפרסם דוח וגם יוצא איזה משט של חבר כנסת.

חיים ילין: אחרי שאני רואה מה קורה בצרפת, מה קורה בדרום אמריקה ובכל המדינות, אני מגיע למסקנה שאלימות כלפי יהודים, אלימות כלפי מיעוטים, בסיסה קודם כל באי הבנה אחת גדולה ובחוסר ידע.

חיים ילין: כולנו יודעים את הפסיכולוגיה שכשאין ידע ואין מידע אז הרכילות ודעות קדומות מתחילות להכתיב מדיניות, שלרוב היא מדיניות של אלימות.

חיים ילין: לכן הטענה הבסיסית שלי היא שהכול מתחיל בחינוך.

חיים ילין: זה לוקח זמן וזה ייקח זמן.

חיים ילין: כל אחד במקומו יש לו תפקיד להסביר שכולנו שווים בפני האלוהים, גם שחורים, גם לבנים, גם יהודים, גם נוצרים, גם מוסלמים.

חיים ילין: בעצם הסכסוך או האלימות ה זאת היא אנושית והיא לא טכנולוגית, היא בין בני אדם לבני אדם.

חיים ילין: היחידים שיכולים לפתור בעיות בין בני אדם זה לא מכונות, זה אנחנו.

חיים ילין: אם כולנו נשכיל להבין את זה, אז נבין שאנחנו לא יכולים להאשים אף אחד רק את עצמנו כולנו.

חיים ילין: אני לא מוריד מהאחריות של מדינת ישראל על זה שאנחנו צריכים להיות בכל מקום ולהסביר בכל מקום מה היה פה ומה עשינו וזאת בשקיפות מלאה כלפי כל העולם.

חיים ילין: אני חושב שזה דבר שלא נעשה ואני חושב שזה צריך להשתפר.

חיים ילין: אם אני היחיד, יחד עם קבוצה של 6 אנשים להגיע לז'נבה להסביר לשאבס מה היה במלחמה, אז אנחנו בבעיה ולא יעזור כלום.

חיים ילין: אסור לנו לפחד.

חיים ילין: גם אנחנו מפחדים כמדינה.

חיים ילין: אסור לנו לפחד.

חיים ילין: אנחנו לא צריכים לפחד מזה שצבא הגנה לישראל יוצא להגן על התושבים, על האזרחים.

חיים ילין: בני נפצע במלחמה.

חיים ילין: אני לא גידלתי אותו להרוג אנשים, אני גידלתי אותו להגן.

חיים ילין: אבל החמאס יורה מאחורי ילדים.

חיים ילין: זאת תרבות אחרת לגמרי.

חיים ילין: ביהדות אומרים שאם הצלנו אדם, הצלנו עולם ומלואו.

חיים ילין: אבל הם, ככל שאתם הורג להם יותר אנשים או מתים להם יותר אנשים, כך הם יותר חוגגים.

חיים ילין: זה פער תרבותי אדיר שאותו צריך לסגור ולהסביר אותו.

חיים ילין: כולם חושבים שאנחנו כמדינה מחרחרי מלחמה, שאנחנו רוצים מלחמות.

חיים ילין: אנחנו לא רוצים מלחמות.

חיים ילין: תבינו את הנתונים.

חיים ילין: מדינת ישראל השקיעה 4 מיליארד במיגון כל עוטף עזה.

חיים ילין: עוד 4 מיליארד שקל בכיפת ברזל.

חיים ילין: זה לא לצאת למלחמה.

חיים ילין: את ה-8 מיליארד שקל במדינות אחרות היו משקיעים כדי לצאת למלחמה.

חיים ילין: פה השקיעו לצורך הגנה.

חיים ילין: את זה צריך לדעת להגיד ולהסביר בכל העולם.

חיים ילין: זאת אשמתנו, זאת אשמת מדינת ישראל.

חיים ילין: אנחנו לא יודעים להסביר.

חיים ילין: אנחנו מסבירים לנו למי שמשוכנע ולמי שמבין, אבל אנחנו לא יודעים להסביר למי שלא מאמין לנו ולמי שחושב שאנחנו אחרים.

חיים ילין: אם היינו כמדינה, היינו לוקחים מיליארד פחות ממשרד הביטחון ומעבירים אותו להסברה, החוסן של המדינה, כל הסברה, הכול היה נראה אחרת לחלוטין.

חיים ילין: זאת הביקורת שיש כלפינו, כלפי מדינת ישראל.

חיים ילין: תמיד בסכסוך יש שני אשמים אז אני לוקח אחריות.

חיים ילין: אבל כל השגרירים וכל הנציגים של העולם, צריכים גם לקחת אחריות על כל מדינה, על כל מקום שהם נמצאים שם ולהבין שבסופו של דבר זה היהודים אבל זה גם אחרים.

חיים ילין: מחר זה אוכלוסיות אחרות.

חיים ילין: אלימות בבסיסה תמיד הולכת כלפי מיעוטים.

חיים ילין: הגלגל יתחלף, היום זה מיעוט כזה ומחר זה יהיה מיעוט אחר.

חיים ילין: אנחנו חייבים להוריד קודם כל את האלימות, לחנך את האנשים ולהסביר שהדמוקרטיה, חופש הביטוי, הוא אחד הכלים החשובים ביותר שיש בעולם.

חיים ילין: את זה, תדעו לכם, בפיסת הארץ הנחמדה הזאת שנקראת ארץ ישראל , אני מאוד גאה להיות בה.

חיים ילין: כאחד שגדל בדיקטטורה במשך הרבה מאוד שנים, דיקטטורה בבואנוס איירס בזמן השלטון הצבאי, לחיות במדינת ישראל ולראות מה זאת דמוקרטיה ולראות שיש חברי כנסת ערבים, שיכולים להביע את דעתם באופן חופשי ויש להם את אותן זכויות כמו שלי.

חיים ילין: הם יכולים לחוקק, להגיש שאילתות, לדבר, וגם להיות פה עכשיו.

חיים ילין: את זה העולם לא יודע.

חיים ילין: את זה העולם צריך לדעת וזה התפקיד שלכם.

חיים ילין: גם לעזור לנו להסביר וגם להביא את הדמוקרטיה והשוויון שאנחנו מנסים לקיים במדינת ישראל.

חיים ילין: אני חושב שזה החוסן שלנו ואני כן מאמין שאנחנו יכולים חלק מהעולם הנאור ולהיות מקובלים על כולם כשיבינו שאנחנו חפצים לא במלחמות אלא באמת בשלום.

חיים ילין: מי שיושיט יד, אם השכנים יושיטו יד הם ימצאו בצד שלנו הרבה מאוד אנשים.

חיים ילין: את רצועת עזה עזבנו ב-2005 ורק קיבלנו טילים.

חיים ילין: אני חושב שאת המעשים שלנו אנחנו עושים ואת הוויכוחים שלנו אנחנו עושים אבל בסוף זה קשה, כאשר בעולם לא אוהבים אותנו, שונאים אותנו אפילו.

חיים ילין: זה מביא לריאקציה הפוכה גם בתוך מדינת ישראל.

חיים ילין: זה מביא לקיצוניים לבוא ולצעוק צעקות שאנחנו לא רוצים לשמוע.

חיים ילין: לכן אנחנו חייבים להיות הנאורים, המתונים ודרך הדיבור נוכל לפתור את הבעיות.

חיים ילין: אולי אני קצת תמים, אבל אני מעדיף להיות תמים בכנסת מאשר רשע במקומות אחרים.

חיים ילין: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני גם מצטרף לחבריי חברי הכנסת לקריאה שלהם שאנחנו מוכנים להתגייס לבוא ולהגיד את האמת על ישראל.

אברהם נגוסה: האמת היא שישראל היא מדינה, היא בית, לכל יהודי באשר הוא מארבע כנפות הארץ.

אברהם נגוסה: אני הדוגמה.

אברהם נגוסה: נולדתי וגדלתי באתיופיה ועליתי לישראל כי מדינת ישראל היא הבית שלנו.

אברהם נגוסה: מדינת ישראל קלטה מיליוני יהודים, עזרה, חינכה ותמכה והנה אחד מהמיליונים זה אני.

אברהם נגוסה: אני קיבלתי הזדמנות ללמוד, לרכוש השכלה והגעתי גם אל כנסת ישראל.

אברהם נגוסה: זאת האמת של מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אני מזמין את מר ג'יל טייב מצרפת.

<ג'יל טייב: אני רוצה לדבר בעברית.

<ג'יל טייב: אם יהיו חסרות לי מילים, תהיה לי עזרה.

<ג'יל טייב: אני קודם כל רוצה לדבר כתושב צרפתי גאה.

<ג'יל טייב: גם גאה להיות יהודי שגדל במשפחה יהודית ואני גם ציוני.

<ג'יל טייב: שלושת הדברים האלה נותנים לי כוח להגיד כמה אנחנו גאים במדינת ישראל, גאים בחיילי צה"ל, שאנחנו יודעים כמה זה קשה לעשות את הביטחון במדינת ישראל ולהיות בן אדם.

<ג'יל טייב: פה אנחנו עם כל השגרירים וכל היהודים בשביל להגיד שיש שני עולמות.

<ג'יל טייב: יש את העולם של הקיצוניים ויש העולם הדמוקרטי.

<ג'יל טייב: העולם הדמוקרטי יש לו עיניים, יש לו לב והוא שומע, אבל יש פעמים שהוא לא רוצה לשמוע והוא לא רוצה לראות וזאת הבעיה של מדינת ישראל.

<ג'יל טייב: כצרפתי, אני גאה בצרפת, גאה בראש הממשלה של צרפת.

<ג'יל טייב: זה ראש הממשלה היחיד בעולם שאמר שלהיות אנטי ציוני זה להיות אנטישמי.

<ג'יל טייב: רק אחד בעולם אמר את זה.

<ג'יל טייב: הוא עשה את הקישור הזה, כאשר הוא ראה מה קורה בצרפת.

<ג'יל טייב: אנחנו בשוק, הרגו את אילן עלימי, הרגו בטולוז, הרגו בהיפר כשר, הרגו בשרלי אבדו וזה ימשיך.

<ג'יל טייב: ביולי היו הפגנות ברחובות בצרפת ואמרו: יהודי צרפת, זה לא שלכם.

<ג'יל טייב: שמענו וראינו את זה וגם הנשיא שמע וראה את זה.

<ג'יל טייב: אחרי זה כראש הממשלה הוא אמר את הדבר הזה.

<ג'יל טייב: אני גאה להיות תושב צרפת.

<ג'יל טייב: אבל יש הבדל בין מה שקרה בין הממשלה ומה שקורה בתוך העם.

<ג'יל טייב: בתוך העם יש בעיה, יש בעיה גדולה.

<ג'יל טייב: דיבר פה שגריר בלגיה.

<ג'יל טייב: יש את ז'דונה ויש כמה אנשים כאלה שפתחו את הדלת להיות אנטי ציונים, אנטישמיים ואנטי ישראל.

<ג'יל טייב: הכול פתוח.

<ג'יל טייב: הפה הפתוח נותן כוח להרבה אנשים מהקהל הצרפתי שעכשיו הם חושבים שהם בדרך להיות אנטי ציונים.

<ג'יל טייב: אנחנו שומעים הרבה דברים נגד אנטישמיות.

<ג'יל טייב: אנחנו יודעים עד כמה העולם לא רוצה שתהיה אנטישמיות אבל אני רוצה להגיד לכם כתושב אירופה, כתושב עולם פתוח, אני אוהב את החופש ואת הדמוקרטיה.

<ג'יל טייב: עכשיו הגיע הזמן שכל העולם צריך גם לתת כבוד לשואה וליהודים שהלכו לעולמם, אבל צריך גם כבוד ליהודים שהם חיים.

<ג'יל טייב: יש להם מדינה והם מגינים על העתיד שלהם.

<ג'יל טייב: זה הדבר שאנחנו צריכים להגיד, לא רק למתים אלא גם לחיים וזה מה שאנחנו רוצים.

<ג'יל טייב: אנחנו כיהודים, תושבים בעולם, אנחנו עובדים, אנחנו כל הזמן ובכל המלחמות אנחנו נגד הקיצוניים.

<ג'יל טייב: אנחנו לא אוהבים את הגזענות, לא אוהבים הומופוביה, אבל הבעיה היא שצריך לראות גם את הבעיות שלנו.

<ג'יל טייב: לא יכולים להיות נגד הכול וכולם נגדנו כשאנחנו אומרים שאנחנו אוהבים את ישראל, אוהבים את צה"ל ואוהבים את המדינה הזאת.

<ג'יל טייב: אם היינו היום בשנת 1947 והיינו הולכים לאו"ם בבקשה להקים את מדינת ישראל, היום לא היו נותנים לנו להקים את מדינת היהודים.

<ג'יל טייב: צריך לחשוב על זה.

<ג'יל טייב: בגלל זה אנחנו גאים בישראל, גאים להיות שגרירים של ישראל בצרפת ובכל העולם.

<ג'יל טייב: אנחנו גאים בחיילי צה"ל וגאים להיות יהודים.

<ג'יל טייב: אתם השגרירים, צריכים לדעת שיש לכם שותפות עם הקהילות היהודיות.

<ג'יל טייב: היהודים בכל העולם הם אזרחי מדינות והם אוהבים את המדינות בהן הן גרים, אבל המדינות צריכות לאהוב את היהודים וגם את המדינה של היהודים.

<ג'יל טייב: תודה.

אברהם נגוסה: אני מבקש לקצר.

אברהם נגוסה: אני מזמין את סגן שגריר צרפת, ג'יל פיקסו.

<ג'יל פיקסו: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<ג'יל פיקסו: ) תודה אדוני היושב ראש.

<ג'יל פיקסו: ברצוני להתחיל ולומר שאנחנו גאים להיות המדינה עם הקהילה היהודית השלישית בגודלה בעולם, אחרי ישראל וארצות הברית ואחת מהעתיקות.

<ג'יל פיקסו: אי-אפשר להבין את הזהות הלאומית שלנו וההיסטוריה שלנו בלי לקחת בחשבון את המצב הזה.

<ג'יל פיקסו: לכן האנטישמיות היא איום על כל ערכי הבסיס של צרפת ולכן אני מודה לכם על ההזדמנות שניתנה לי להיות פה.

<ג'יל פיקסו: קודם כל לנתונים.

<ג'יל פיקסו: בשנת 2014 היו 851 פעולות אלימות ואיומים שדווחו, בהשוואה ל-433 בשנת 2013.

<ג'יל פיקסו: התקריות האלימות עלו ב-120%.

<ג'יל פיקסו: המספרים האלה התקבלו הן מכוחות הביטחון שלנו והן מנציגי הקהילות היהודיות שעובדים ביחד במשך שנים כדי לקבל נתונים מהימנים בנושא הספציפי הזה.

<ג'יל פיקסו: כמה תקריות אנטישמיות אינן מקבלות תשומת לב תקשורתית ואחרות מאוד ידועות, אך חשוב שכולן ייחשבו כמה שהן.

<ג'יל פיקסו: עיתונאי, שוטר, 3 צרפתים וטוניסאי נהרגו בפריז בחודש ינואר על-ידי טרוריסטים בגלל שהם יהודים.

<ג'יל פיקסו: כעת הם נחים על משכבם לא רחוק מאיפה שאנחנו נמצאים.

<ג'יל פיקסו: המאבק כנגד מעשי אנטישמיות היה ויהיה בעדיפות לטיפול על-ידי השלטונות.

<ג'יל פיקסו: הביטחון של הקהילה היהודית נשארת בעדיפות על ידי ממשלת צרפת.

<ג'יל פיקסו: יהודי צרפת צריכים להרגיש בטוחים, כי רוב רובם רוצים להישאר בצרפת ולגדל את ילדיהם בצרפת.

<ג'יל פיקסו: אלפי חיילים שלנו פרוסים כעת כדי להגן על בתי ספר ובתי כנסת בכל רחבי הארץ.

<ג'יל פיקסו: אני מבין שהמצב הזה אינו מצב אופטימלי.

<ג'יל פיקסו: ההגנה הזאת תישאר כל עוד יהיה צורך בה.

<ג'יל פיקסו: אנחנו נלחמים גם בטרוריזם, ג'יהאדיזם ובאיסלם הרדיקאלי.

<ג'יל פיקסו: בצרפת אלפי צעירים נהיים קיצוניים דרך האינטרנט חולמים על ג'יהאד בעירק ובסוריה וזאת בזמן שאלפים מחיילינו נלחמים היום באל קעידה.

<ג'יל פיקסו: זה משהו שאני מבקש מכם לא לשכוח.

<ג'יל פיקסו: בעוד שאנטישמיות מובילה הרבה פעמים לטרוריזם לפעמים יש לה צורות נוספות הדורשות התייחסות מעבר לתפקוד כוחות הביטחון.

<ג'יל פיקסו: לכן אימצנו תכנית פעולה לאומית נגד גזענות ואנטישמיות באפריל 2015.

<ג'יל פיקסו: התכנית כוללת כמה פרקים ו-40 צעדים שמכסים את נושא החינוך, צדק ואינטרנט.

<ג'יל פיקסו: 100 מיליון אירו הושקעו כדי לנקוט אמצעים ברמה הלאומית והמקומית עד שנת 2017.

<ג'יל פיקסו: אני רוצה להדגיש עד כמה חשובה הפעילות באינטרנט.

<ג'יל פיקסו: אנו עושים מאמץ גדול מאוד כדי להילחם בדיבור שגורם לשנאה באינטרנט.

<ג'יל פיקסו: האינטרנט הוא מקום של דמוקרטיה אבל יש בו גם סיכונים.

<ג'יל פיקסו: לסיכום, ברצוני להתייחס למה שיושב ראש הכנסת, מר יולי אדלשטיין, כינה כפרדוקס.

<ג'יל פיקסו: זה באמת פרדוקס שבו נתקלות כל הדמוקרטיות.

<ג'יל פיקסו: אלה שמפיצים מסרים אנטישמיים יש להם אינטרס להבעיר את האזור ולבדוק את גבולות החברה הדמוקרטית שלנו.

<ג'יל פיקסו: אנחנו נתנגד להם על-ידי זה שנמשיך ונעשה אבחנה בין אלה שמעבירים ביקורת מדיניות של ישראל, כמו שזה לגיטימי מצד ישראל להעביר אספקטים של הדיפלומטיה שלנו ושל המדיניות שלנו.

<ג'יל פיקסו: אלה שרוצים לנצל זאת על-מנת להפיץ אנטישמיות, אנטישמיות היא לא דעה, היא פשע.

<ג'יל פיקסו: לישראל יש זכות בסיסית למדינה משלה וצריך להילחם באלה שמתכחשים לזכות זאת.

<ג'יל פיקסו: באשר לחרם על ישראל, שר החוץ שלנו הביע עמדה נחרצת המתנגדת לכל סוג של חרם על ישראל.

<ג'יל פיקסו: אנחנו רואים את ישראל כחברה וכשותפה.

אברהם נגוסה: מר גדעון בכר, מנהל המחלקה למאבק באנטישמיות, משרד החוץ.

<גדעון בכר: תודה רבה אדוני היושב ראש, תודה רבה לחברי הכנסת, שגרירים, סגל דיפלומטים וחברים מקהילות יהודיות.

<גדעון בכר: השנה האחרונה היתה שנה עצובה במיוחד.

<גדעון בכר: שנה קטלנית, שנה שבה נהרגו 9 יהודים בגלל שהם יהודים על אדמת אירופה.

<גדעון בכר: בקופנהגן, בפתחו של בית הכנסת.

<גדעון בכר: בפריז 4 יהודים ליד היפר כשר.

<גדעון בכר: בבריסל במוזיאון היהודי.

<גדעון בכר: אני לא סופר גם את ההתקפה נגד היהודים בטולוז ב-2012 שגם שם נהרגו ארבעה יהודים.

<גדעון בכר: רבותיי, המצב חמור ועל-פי ההערכה שלנו המצב רק יחמיר.

<גדעון בכר: זה מה שצריך לדעת, זאת המציאות היום.

<גדעון בכר: רוב האנטישמיות לצערנו הרב נמצאת דווקא במדינות הדמוקרטיות ביותר בעולם, באיחוד האירופאי.

<גדעון בכר: זאת תופעה שאנחנו ככלל לא יכולים לקבל אותה.

<גדעון בכר: הדברים האלה הם דברים שאנחנו לא יכולים להסכים להם ולא יכולים לקבל אותם יותר.

<גדעון בכר: אנחנו שמענו גם פה הצהרות של השגרירים, שאנחנו מעריכים ומכבדים אותם מאוד, בדבר הצורך והנחישות להילחם באנטישמיות.

<גדעון בכר: אני יכול להגיד לכם.

<גדעון בכר: ההצהרות האלה הן חשובות מאוד ושמענו אותן גם קודם לכן.

<גדעון בכר: אבל אם ההצהרות האלה לא ילוו בפעילות מצד ממשלות אירופה והאיחוד האירופאי, המצב רק ילך וידרדר.

<גדעון בכר: אנחנו נמצאים ברגע קריטי לעתידו של העם היהודי במדינות אירופה.

<גדעון בכר: אתם היהודים שמגיעים משם, אתם יודעים את המצב.

<גדעון בכר: צריך להגיד את הדברים האלה פה על השולחן חד משמעית.

<גדעון בכר: נדרשת פעולה והפעולה צריכה לבוא מצד ממשלות אירופה ומצד האיחוד האירופאי.

<גדעון בכר: היהודים של צרפת הם אזרחים של צרפת.

<גדעון בכר: היהודים של גרמניה הם אזרחים של גרמניה.

<גדעון בכר: היהודים של בריטניה הם אזרחים של בריטניה.

<גדעון בכר: הם אלה שצריכים להגן על הקהילות היהודיות שלהם כל הזמן.

<גדעון בכר: אנחנו מאוד מודים ומעריכים את כל ההגנה הפיזית והביטחונית ששמים על הקהילות היהודיות באירופה.

<גדעון בכר: אם היא לא היתה, בוודאי שמספר התקריות והנפגעים היה גבוה הרבה יותר.

<גדעון בכר: אבל אני רוצה לשאול: האם זאת המציאות שאנחנו צריכים לקבל אותה לאורך זמן באירופה?

<גדעון בכר: האם קהילה יהודית, השלישית בגודלה בעולם – אני באמת מודה לממשלת צרפת – האם היא צריכה להמשיך לחיות אחרי חומות הגנה של 10,000 חיילים ברחובות?

<גדעון בכר: האם יהודים צריכים לפחד ללכת ברחובות אירופה בתור יהודים שניתן לזהות אותם?

<גדעון בכר: רבותיי, המאבק באנטישמיות הוא לא מאבק יהודי, המאבק באנטישמיות הוא מאבק בינלאומי, הוא מאבק עבור הדמוקרטיה, הוא מאבק עבור הערכים האירופאים, הוא מאבק עבור כולנו.

<גדעון בכר: הגענו לשעת האמת.

<גדעון בכר: אני דיפלומט ובדרך כלל אני לא נוהג לדבר בצורה כזאת מלאה רגש, אבל אין מה לעשות, אלו הדברים.

<גדעון בכר: אם אנחנו היום לא נדבר ברגש ולא נשים את הדברים על השולחן, המצב רק ילך ויחמיר.

<גדעון בכר: יש פה אחריות קולקטיבית, של כולנו, שלנו כמדינת ישראל, של האיחוד האירופי, של מדינות אירופה, של מוסדות כמו הארגון לביטחון ושיתוף פעולה של אירופה.

<גדעון בכר: לבוא בתכניות מעשיות וליישם אותם בהיקפים גדולים, כי נפח האנטישמיות נמצא רק במגמת עלייה.

<גדעון בכר: מספר התקריות רק הולך וגדל ורוב היהודים שחווים אנטישמיות מפחדים היום להתלונן.

<גדעון בכר: המספרים מוטים כלפי מטה, אנחנו יודעים את זה.

<גדעון בכר: היהודים וקהילות יהודיות מאבדות חלק גדול מהאמון שיש להם במדינות ובממשלות האירופאיות.

<גדעון בכר: האם זה המצב שאנחנו רוצים להמשיך לחיות בו?

<גדעון בכר: זה המצב שאנחנו רוצים להמשיך לקבל אותו?

<גדעון בכר: אלה דברים לא מקובלים.

<גדעון בכר: אנחנו חייבים היום להעביר את הדיון לדיון של מצב של פעילות.

<גדעון בכר: לקחת פעילות, לקבל אחריות, לפעול ולנקוט נגד האנטישמיות.

<גדעון בכר: אני אומר אנחנו כי כולנו שותפות, מדינות אירופה, האיחוד האירופי, הקהילות היהודיות, מדינת ישראל, ארצות הברית וקנדה שתומכות במאבק הזה.

<גדעון בכר: כולנו צריכים היום לבוא ולהתקדם ולהיאבק בתופעה הזאת בממדים הרבה יותר גדולים ממה שעשינו.

<גדעון בכר: אם הדבר הזה לא יקרה, המצב ילך ויחמיר, לצערי הרב.

<גדעון בכר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: איתי הבלסקי מגרמניה.

<איתי הבלסקי: אדוני היושב ראש, אורחים נכבדים.

<איתי הבלסקי: היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לגרמניה חוגגים עכשיו 50 שנה.

<איתי הבלסקי: נשיא הבונדסטאג הגיע לביקור בישראל.

<איתי הבלסקי: זה מראה את מערכת היחסים בין ישראל לגרמניה.

<איתי הבלסקי: בנימה אישית, הסבים שלי באים ממזרח אירופה, מבודפשט הונגריה.

<איתי הבלסקי: הם באו לגרמניה מייד אחרי השואה.

<איתי הבלסקי: אבי נולד במחנה פליטים של יהודים שנפתח על-ידי בנות הברית.

<איתי הבלסקי: כך אני נוצרתי כגרמני יהודי.

<איתי הבלסקי: זה פרדוקס מעניין אבל הוא קיים.

<איתי הבלסקי: אני גרמני ויהודי.

<איתי הבלסקי: אולי אנשים לא מצפים לכך, אבל ככה זה.

<איתי הבלסקי: גרמניה היא ארץ שבה היהודים גרים די בביטחון, בעיקר בגלל התמיכה של הממשלה, אמצעי הביטחון שננקטים, בתי הכנסת שקיימים ועוד.

<איתי הבלסקי: אפשר לומר יש הרבה מאוד פעילות מצד פקידי ממשלה למען המטרה הזאת.

<איתי הבלסקי: רבים מדברים על הפער בין הדעה הרשמית של הממשלה לבין הדעה ברחוב.

<איתי הבלסקי: ראינו בדוח של הליגה נגד השמצה, ש-27% מהחברה הגרמנית מחזיקה בדעות אנטישמיות.

<איתי הבלסקי: זה די מדהים לשמוע ולקרוא דבר כזה.

<איתי הבלסקי: אני מרגיש זאת גם כשאני מדבר עם אנשים.

<איתי הבלסקי: אנשים מאמינים שיש 400 או 500 מיליון יהודים בכל העולם זה בגלל חוסר ידע בעיקר, אבל זאת עובדה.

<איתי הבלסקי: בסופו של יום, כשאנחנו רואים ברחובות אנשים שקוראים ליהודים לחזור חזרה לתאי הגזים, זאת הרגשה נוראית למישהו שגר בגרמניה, עבור מישהו שחושב שהוא אזרח רגיל במדינה.

<איתי הבלסקי: אם הייתי מספר את זה לסבי, שהוא ניצול אושוויץ, זה משהו שאי-אפשר להקשיב לו.

<איתי הבלסקי: אני מרגיש זר במדינה שלי.

<איתי הבלסקי: אולי זה רק מיעוט אבל זאת הרגשה שנשארת.

<איתי הבלסקי: בסופו של יום זה קורה בגלל חוסר ידע והבנה, אולי חוסר במידע ובתקשורת.

<איתי הבלסקי: אנחנו הקהילה היהודית בגרמניה מנסים לעשות משהו אבל מה אנחנו יכולים לעשות?

<איתי הבלסקי: אנחנו מחזקים את בני הקהילה שלנו כדי שירגישו גאים ביהדות ובזהות שלהם.

<איתי הבלסקי: עם ישראל ובלי ישראל, קודם כל אנחנו מחזקים אותם כיהודים.

<איתי הבלסקי: בדרך-כלל ישראל ויהדות לא נפרדים ובכל מקרה הם מתייחסים להכל כמקשה אחת.

<איתי הבלסקי: בסופו של דבר, אכן האיחוד האירופי והממשלות האירופית צריכות לאכוף את החוק, צריכות לחנך, לפעול וצריכות לאכוף את החוק ולפעול.

<איתי הבלסקי: הייתי רוצה שממשלת ישראל תשלחו אנשים ישראלים שדוברים את השפה המקומית, שיוכלו להשתתף בתכניות התקשורת, להיות נוכחים במדיה וקצת להוריד מאיתנו את העומס לייצג את ישראל.

<איתי הבלסקי: אנחנו רוצים לעשות זאת אבל לפעמים זה קצת יותר מידי.

<איתי הבלסקי: אנחנו צריכים שתהיו יותר אקטיביים.

<איתי הבלסקי: כפי שאמר חבר הכנסת ילין, הוא צודק לחלוטין.

<איתי הבלסקי: זה מה שחסר ואנחנו מרגישים.

<איתי הבלסקי: רק שיתוף פעולה כזה יאפשר לאנשים להבין את המציאות ואת האמתי ולקבל תמונה ברורה של המצב.

<איתי הבלסקי: תודה רבה על ההקשבה.

אברהם נגוסה: סגנית שגריר גרמניה, גברת מוניקה לוורסן.

<מוניקה לוורסן: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<מוניקה לוורסן: ) תודה אדוני היושב ראש, ותודה לכל המשתתפים בדיון.

<מוניקה לוורסן: אני שמחה מאוד שהוזמנו כדי להקשיב לכם, להקשיב לנציגי הקהילות ולעמיתנו האירופים.

<מוניקה לוורסן: אני מסכימה למה שנאמר כרגע על-ידי הנציג הקהילה הגרמנית.

<מוניקה לוורסן: אם אתם תסתכלו על המספרים של 2013 ושל 2014 תוכלו לראות שתקריות ופעילויות אנטישמיות גדלו ב-25%.

<מוניקה לוורסן: עבורנו, כמדינה שיש לה אחריות היסטורית כלפי ישראל וכלפי העם היהודי עקב השואה, עקב הדברים הנוראיים שבוצעו על-ידי הגרמנים, עבורנו זה לא רק לא מתקבל על הדעת אלא גם כואב.

<מוניקה לוורסן: כל מי שהוא דמוקרטיה ומודע למה שקרה בעבר, משוכנע שהאנטישמיות והפעולות האנטישמיות אסור שיקרו שוב לעולם, אבל לצערי הם חזרו.

<מוניקה לוורסן: מה לעשות?

<מוניקה לוורסן: אחד הצעדים הראשונים זה לנצל את כל האפשרויות שהחוק מעמיד לרשותנו כדי להילחם בכל מי שמבצע פשע אנטישמי מכל סוג שהוא והדבר הזה נעשה.

<מוניקה לוורסן: כוחות הביטחון והמשטרה אכן רגישים מאוד אצלנו לעבירות מהסוג הזה.

<מוניקה לוורסן: מה שעוד הוזכר פה זה הגנה על המוסדות היהודים, בתי ספר, בתי כנסת, גני ילדים.

<מוניקה לוורסן: כמה שהדבר הזה מביש שזה עדיין נחוץ, כמה עשורים אחרי מה שקרה, זה עדיין נחוץ כי ללא ההגנה הזאת אני חושבת שהדברים גרועים יותר היו קורים.

<מוניקה לוורסן: אנחנו יודעים שיש שיתוף פעולה הדוק מאוד ברמה המקומית בין הקהילות ןבין המשטרה, שתמיד מוכנים לשמוע את הדאגות והאיומים שמקבלות הקהילות היהודיות וגם המשטרה מעבירה מידע לקהילות.

<מוניקה לוורסן: זה קורה גם ברמה המקומית וגם ברמה הפדרלית, כל פעם שיש איזה איום שנחשב לאיום בכל רחבי המדינה.

<מוניקה לוורסן: סוגיה נוספת היא סוגיית המניעה, כיצד אנחנו יכולים למנוע מעשים כאלה.

<מוניקה לוורסן: יש כאן נושא חשוב אחד.

<מוניקה לוורסן: אנשים צעירים, בתי ספר, כיצד אנחנו מלמדים על השואה?

<מוניקה לוורסן: כיצד אנחנו מלמדים על האנטישמיות ואיך אנחנו מלמדים בבתי הספר מתן כבוד לאנשים אחרים, לא משנה מה המוצא האתני שלו.

<מוניקה לוורסן: זה אתגר חשוב מאוד עבורנו.

<מוניקה לוורסן: אנחנו שמחים מאוד שהמדינות הפדרליות שלנו משתפות פעולה עם יד ושם, לדוגמה, להבין כיצד המורים יוכלו ללמוד את הנושאים האלה בבתי הספר.

<מוניקה לוורסן: נושא נוסף שלפעמים לא שמים אליו לב, יש ארגוני בחברה האזרחית שמתנגדים לא רק לאנטישמיות אלא לכל סוג של שנאת זרים, גזענות או אפליה.

<מוניקה לוורסן: כשיש לצערי הפגנות של נאצים בגרמניה, יש הפגנות נגד של אנשים שאומרים שזה לא בסדר.

<מוניקה לוורסן: אז יש גם מעורבות של החברה האזרחית.

<מוניקה לוורסן: אין חושבת שאין ספק במידת המחויבות של הממשלה הגרמנית המונהגת על ידי הקנצלרית מרקל לדאוג לביטחונם של היהודים בגרמניה וגם לביטחונה של מדינת ישראל ולקיומה.

<מוניקה לוורסן: המחויבות הזאת היא חזקה והיא תישאר כך.

<מוניקה לוורסן: בנוגע לאוכלוסייה, כל חברה צריכה ללמוד להיות מעורבות ואחריות בחיי היום יום ולעמוד נגד כל תופעה של אנטישמיות בכל מקום שהיא מופיעה.

<מוניקה לוורסן: רק כך אפשר לומר שלמדנו את לקח העבר.

<מוניקה לוורסן: אז זה הוא האתגר שמנחה אותנו ואנחנו כממשלה נוקטים בו.

<מוניקה לוורסן: תודה רבה.

אברהם נגוסה: סגן שגריר ארצות הברית, מר ביל גרנט.

<ביל גרנט: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<ביל גרנט: ) תודה אדוני היושב ראש ותודה על שארגנת את הדיון.

<ביל גרנט: אני רוצה להעיר כמה הערות מבחינת המבט של ממשלת ארצות הברית בבעיה הגלובלית של אנטישמיות.

<ביל גרנט: הנקודה הראשונה היא שאנחנו לא חסינים בארצות הברית.

<ביל גרנט: אברהם פוקסמן אמר קודם שהבעיה גוברת בכמה קמפוסים בנוגע לנאומי שנאה.

<ביל גרנט: ארה"ב, כמו ישראל וכמו רוב הנמצאות כאן מסביב לשולחן, מכבדים את הזכות של אזרחינו לדבר, להתכנס, להפגין ולהיות בחברה סובלנית ופתוחה.

<ביל גרנט: אנחנו נאבקים מה לעשות בימים כאשר הנאומים האלה הופכים להיות נאומי שנאה שיכולים להביא לאלימות.

<ביל גרנט: אנחנו מנסים להתמודד עם זה.

<ביל גרנט: ב-2013 יותר ממחצית פשעי השנאה בארצות הברית, שהיו קשורים לדת, בניגוד לגזע או זהות אתנית או מגדר, יותר ממחצית מהם היו נגד יהודים אמריקאים, זה בזמן שסקרים תמיד מראים שיהדות זאת הדת שנראית באופן הכי חיובי על-ידי רוב אזרחי ארצות הברית.

<ביל גרנט: אנחנו לא חסינים בפני אירועים קשים.

<ביל גרנט: באפריל שעבר, אדם שהזדהה כניאו נאצי תקף מרכז של קהילה יהודית ומרכז לקשישים בשם "שלום ויליג'" בקנזס.

<ביל גרנט: ההתקף הזה הסתיים במותם של שני אנשים.

<ביל גרנט: כעת הוא עומד לדין.

<ביל גרנט: הדבר השני, שאנחנו רואים באופן ברור שיש הבדל בין לבקר מדיניות של מדינת ישראל או של ממשלת ישראל לבין אנטישמיות.

<ביל גרנט: זה גם מאבק, איך להגדיר זאת כראוי.

<ביל גרנט: אנחנו ניסינו במדיניות שלנו להשתמש בשלושת אותיות ה-די, כפי שאמר אייב פוקסמן.

<ביל גרנט: כשביקורת הופכת להיות לדה-לגיטימציה או להוצאת דיבה או ניסיונות להפעיל נגד ישראל סטנדרטים שונים מאשר שאר העולם, זאת אנטישמיות ולכן אנחנו מתנגדים בחוזקה לכל ניסיונות ה-BDS בכך העולם.

<ביל גרנט: אני רוצה לתת לכם כמה דוגמאות של צעדים מוחשיים שארצות הברית נוקטת בהם כדי להילחם באנטישמיות.

<ביל גרנט: קודם כל, שירותי הביון, גם בארצות וגם בחו"ל תמיד קשובים לאיומים ומגיבים לאירועים.

<ביל גרנט: גם רשויות החוק כולל ה-FBI מחפשים כל פשע שנאה, כולל אנטישמיות או איומים כדי שנוכל להגיב להם ולעצור אותם.

<ביל גרנט: ממשלת ארצות הברית מממנת עמותות ללא רווח, שסובלות מבעיות אבטחה גדולות במטרה לעזור להם להגביר את הביטחון שלהם.

<ביל גרנט: למשל, 12 מיליון דולר בשנה שעברה ניתנו לארגונים יהודים ובעשור האחרון נתנו 150 מיליון דולר ל-NGO.

<ביל גרנט: בזירה הבינלאומית עשינו כמה צעדים.

<ביל גרנט: עבדנו עם ישראל לארגן את הישיבה הראשונה באו"ם שהתמקדה בבעיית האנטישמיות.

<ביל גרנט: בדוחות על זכויות האדם וחופש הדת שהכנו על כל המדינות בעולם, אנחנו תמיד מדווחים על אנטישמיות.

<ביל גרנט: אלה מסמכים שנותנים הדרכה למדיניות החוץ של ארצות הברית וגם נותנים השראה לפועלים למען זכויות אדם בכל העולם.

<ביל גרנט: דוגמה שלישית שיש לה קשר אישי אלי.

<ביל גרנט: אנחנו לוחצים את ממשלת ארגנטינה שימצאו פתרון לפשעים נגד שגרירויות ישראל מלפני 20 שנה.

<ביל גרנט: אני הייתי דיפלומט בשגרירות האמריקאית בבואנוס איירס במרץ 1992, כאשר השגרירות הופצצה.

<ביל גרנט: אני זוכר היטב את הקול הזה של פיצוץ שנפל בשעות אחר הצהריים במרחק של כמה רחובות ממני.

<ביל גרנט: הגישה שלנו לפשעים כאלה היא גישה פשוטה מאוד.

<ביל גרנט: לא יכולה להיות כל התיישנות באשר לחקירות של פשעים טרוריסטיים כאלה.

<ביל גרנט: הדבר האחרון, אדוני היושב ראש, אני רוצה להזכיר את העבודה החשובה מאוד שנעשית על-ידי מוסדות של הארגון האזרחי בארצות הברית, כמו הליגה נגד השמצה.

<ביל גרנט: שמחתי לראות פה את פוקסמן בדיון, הקהילה האמריקאית ומרכז שמעון ויזנטל.

<ביל גרנט: המאמצים של הארגונים האלה במשך שנים כדי להבטיח שלא נשכח מה שהיה, שלא נשכח שזאת בעיה שעדיין לא נפתרה לא בארצות הברית ולא במדינות אחרות בעולם, הן קריטיות.

<ביל גרנט: זה משאיר אותנו בפוקוס כדי לנסות לפתור את הבעיה הזאת בעולם כולו.

<ביל גרנט: הלקח מהניסיון רב השנים של אייב פוקסמן הוא שהבעיה הזאת קיימת עשרות שנים.

<ביל גרנט: אני רוצה לסיים עם הערה אופטימית ומעודדת שנשמעה היום והיא היתה מאייב פוקסמן כשהוא אמר שהוא עדיין אופטימי כמו שהיה לפני 50 שנה.

<ביל גרנט: המאמץ הזה שווה ואנחנו יכולים לפתור את הבעיה הזאת.

<ביל גרנט: תודה אדוני היושב ראש.

אברהם נגוסה: סגן שגריר בריטניה, ד"ר רוב דיקסון.

<רוב דיקסון: (אומר דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום לעברית.

<רוב דיקסון: ) תודה אדוני היושב ראש, על ההזמנה ועל האפשרות לדבר.

<רוב דיקסון: תודה גם לכל המשתתפים הנכבדים שדיברו היום וחלקו את נקודת מבטם.

<רוב דיקסון: אני רוצה להעיר בשני נושאים: נושא האנטישמיות ונושא שהוא אקטואלי לבריטניה בימים האחרונים וזה חרם ה-BDS.

<רוב דיקסון: בהקשר לאנטישמיות.

<רוב דיקסון: מספר המקרים האנטישמיים שראינו במהלך השנתיים האחרונות מדאיגים מאוד.

<רוב דיקסון: אנחנו ראינו מספר מקרים מדאיגים, במיוחד בשנה שעברה במהלך הקונפליקט של שנה שעברה.

<רוב דיקסון: הממשל הבריטי נחוש לעשות כל שביכולתו לתקוף את האיום של האנטישמיות.

<רוב דיקסון: הקהילה הבריטית היהודית היא קטנה אבל מאוד פעילה ומאוד מחוברת והיא חלק בלתי נפרד מהחברה הבריטית.

<רוב דיקסון: כמו בכל חברה, אנחנו יודעים שהחברה היהודית הבריטית חייבת לחיות בבטחה וחופשיים מכל פחד מכל התקפות וורבליות או פיזיות.

<רוב דיקסון: בכל מדד בריטניה היא המדינה שבה יש הכי פחות תופעות אנטישמיות באירופה המערבית.

<רוב דיקסון: אין אצלנו מקום לסובלנות בעניין זה.

<רוב דיקסון: כמו שאמר שר החוץ שלנו בשנה שעברה, שהגישה שלנו היא פשוטה, אפס סובלנות, אין יוצאים מן הכלל, אין תירוצים, שום חילוקי דעות בנושאים פוליטיים או בנושאים של מדיניות לא יוכלו להצדיק גזענות, דעות קדומות או קיצוניות בחברה שלנו.

<רוב דיקסון: אנחנו חוקקים 800 שנה למגנה כרטה, שהיא הבסיס לשיטה הדמוקרטית הבריטית.

<רוב דיקסון: פי שראש ממשלתנו אמר בשנה שעברה, יש לנו אפס סובלנות ואין מקום לדעות קדומות ולאפליה.

<רוב דיקסון: השנה אנחנו חוגגים 800 שנה למגנה כרטה.

<רוב דיקסון: אנחנו יכולים להגיד שדורות אנחנו בונים חברה דמוקרטית רב דתית ולא ניתן לאנטישמיות להרוס את זה.

<רוב דיקסון: אז מה אנחנו עושים?

<רוב דיקסון: אנחנו פועלים בשלוש זירות.

<רוב דיקסון: קודם כל, מנהיגות בריטית היתה ברורה מאוד בעמדתה שהאנטישמיות לא מקובלת ועד כמה צריך להילחם בה.

<רוב דיקסון: שנית, העברנו חקיקה קשה ביותר נגד דיבור שנאתי, אלימות שנאתית ואנחנו מבצעים ואוכפים את החקיקה החדשה הזאת.

<רוב דיקסון: דבר שלישי, אנחנו כבר בונים ובנינו שותפות מאוד פורה עם המשטרה, קבוצות חברתיות, כל מוסדות הממשלה, הפרלמנט ובמיוחד עם כל הארגונים החשובים בקהילה היהודית בבריטניה.

<רוב דיקסון: אנחנו משקיעים בכך ואנחנו משקיעים בכך.

<רוב דיקסון: בשנה שעברה ממשלת בריטניה השקיעה 13 מיליון פאונד במטרה לספק ביטחון, גדרות, מצלמות מעקב וכדומה, שמירה וכדומה במוסדות של הקהילה היהודית, בבתי כנסת, בתי ספר יהודים פרטיים וציבוריים.

<רוב דיקסון: את זה עשינו בשיתוף עם הקהילה היהודית.

<רוב דיקסון: דבר אחרון, אנחנו עובדים בצורה מאוד ברורה לגבי החשיבות של החינוך על השואה.

<רוב דיקסון: זה דבר מאוד חשוב לממשלה הזאת.

<רוב דיקסון: זה הכרחי לכל ילד בן 14 ללמוד על השואה.

<רוב דיקסון: זאת חובה לכל כיתה לשלוח לפחות 2 ילדים לאושוויץ.

<רוב דיקסון: אנחנו משקיעים 50 מיליון פאונד בבניית מוסד חינוכי חדש על זיכרון השואה כדי שיהיה לגמרי ברור שאנחנו לא מרשים שדור חדש של בריטים יגדלו ללא הלקוחים של השואה.

<רוב דיקסון: מאוד בקצרה אני רוצה לדבר על עניין ה-BDS.

<רוב דיקסון: לנו מאוד ברור בממשלת בריטניה שאנחנו עומדים במאה אחוז נגד התנועה הזאת.

<רוב דיקסון: כפי שראש הממשלה אמר בכנסת במרץ האחרון, כל דה-לגיטימציה נגד ישראל היא אסורה וצריך למנוע אותה.

<רוב דיקסון: אנחנו מאוד ברורים בעניין.

<רוב דיקסון: אבל צריך גם לגעת במציאות, כי יש לפעמים בלבול, במיוחד בנושא של BDS.

<רוב דיקסון: בבריטניה אין חרם.

<רוב דיקסון: יש ניסיונות אבל אין חרם.

<רוב דיקסון: אין חרם באוניברסיטאות הבריטיות וחשוב לזכור זאת.

<רוב דיקסון: אכן יש יחסים בילטראליים בין ישראל ובריטניה.

<רוב דיקסון: יחסי המסחר גדלו ב-13% בשנה שעברה, 10% בשנה שעברה, ועם השקעות גבוהות ישראליות בבורסה בלונדון.

<רוב דיקסון: יש שיתופי פעולה בין האוניברסיטאות בנושאים מדעיים.

<רוב דיקסון: אלה יחסים שעומדים מול פרצופם של כל אלה שקוראים לחרם.

<רוב דיקסון: אנחנו נחושים להגדיל ולהעמיק את היחסים.

<רוב דיקסון: אבל יש נקודה אחת שברצוני להדגיש בנושא ה-BDS ואני חושב שזאת נקודה רגישה אבל חשוב שחשוב להוסיף אותה לדיון בוועדה.

<רוב דיקסון: זה גם משהו שהעלינו בימים האחרונים.

<רוב דיקסון: לישראל, לישראלים ולכולנו יש זכות לדאוג מתופעת ה-BDS.

<רוב דיקסון: זה לא נכון, זה גורם לדה-לגיטימציה של ישראל ואנחנו צריכים להילחם בזה.

<רוב דיקסון: יחד עם זאת, זה לא BDS שמטריד אותנו אלא הירידה בתמיכה בישראל והסימפטיה לישראל על-ידי רבים שנמצאים במרכז הפוליטיקה הבריטית.

<רוב דיקסון: אפשר היה לראות זאת בהצבעה הבריטית על הכרה במדינה פלסטינית.

<רוב דיקסון: ראינו אנשים שהיה להם רקורד ארוך של תמיכה בישראל ושאמרו שבעבר הם היו ציונים וכעת ישראל מאבדת את תמיכתם.

<רוב דיקסון: אני חושב שצריך להכיר שזה האתגר העיקרי, אולי יותר מה-BDS, במיוחד לאלה מאיתנו שמאמינים ביחסים חזקים בין הקהילה הבינלאומית וישראל.

<רוב דיקסון: זה גם נובע מתסכול מדאגה מחוסר התקדמות לקראת שלום וגם דאגה בקשר למדיניות שמונעת השגת פתרון לשתי מדינות.

<רוב דיקסון: זה מדאיג אותנו.

<רוב דיקסון: כמדינה שמושקעת בישראל ותומכת בישראל ובכל מה שהיא מייצגת, לראות את זה, מדאיג אותנו מאוד.

<רוב דיקסון: ישנה גם נקודה טובה.

<רוב דיקסון: ראשית, הממשל הבריטי מחויב באופן מוחלט להילחם בכל תופעה של אנטישמיות וזאת דרך שותפות, במימון ועל-ידי חקיקה.

<רוב דיקסון: יש לכם גם תמיכה חזקה בהתנגדות לחרם ולאלה שקוראים לדה-לגיטימציה של ישראל.

<רוב דיקסון: יש לנו גם התחייבות לחזק את היחסים.

<רוב דיקסון: אם נשים לרגע את ה-BDS בשוליים, צריך לדאוג לכך שהמרכז הפוליטי בבריטניה יחזור ויתמוך שוב בישראל ובכל מה שהיא מייצגת.

<רוב דיקסון: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אלון פרידמן, מנכ"ל ארגון הלל.

<אלון פרידמן: תודה רבה אדוני הישיבה.

<אלון פרידמן: הילל הוא ארגון הסטודנטים הגדול ביותר בעולם.

<אלון פרידמן: הוא פועל ב-550 קמפוסים, ב-15 מדינות ברחבי העולם.

<אלון פרידמן: רוב הפעילות וגם המטה העולמי של הארגון נמצא בוושינגטון.

<אלון פרידמן: מאחר והנושא של העיסוק בקמפוסים מופיע בכותרת של הדיון הזה, הייתי שמח להקדיש את הדברים שלי למתרחש בקמפוסים.

<אלון פרידמן: אני מסכים עם הרבה מהדברים שנאמרו בנוגע לעובדה שהמאבק ב-BDS והמאבק באנטישמיות הוא מאבק על עתידה של מדינת ישראל.

<אלון פרידמן: אני כן הייתי רוצה, ברשותכם, להדגיש את העובדה שאני חושב שהמאבק מתנהל בהחלט על מהותו של הדור הבא של יהדות ארצות הברית, של אלה שנמצאים היום בקמפוסים.

<אלון פרידמן: יותר מכך, ועל עיצוב תדמיתה של ישראל בעיניי הדור הזה.

<אלון פרידמן: אני כן מבקש דווקא להדגיש את נושא הסטודנטים היהודים בקהילה היהודית ובעיקר בארצות הברית.

<אלון פרידמן: אני חושב שהנחת המוצא ששותפים לה כולם בחדר ושותפים לה גם בשיח הישראלי באופן כללי ובטח שותפים לה כל השגרירים המכובדים והסגל הדיפלומטי שמייצג את המדינות.

<אלון פרידמן: זאת הנחה שאומרת שיש זכות לגיטימית למדינת ישראל להתקיים.

<אלון פרידמן: אני מרשה לעצמי גם להוסיף: יש זכות לגיטימית למדינת ישראל להתקיים כמדינה יהודית במקום שבו היא נמצאת היום, עם כמה קילומטרים לפה או לשם בגבולות ולא ניכנס לזה עכשיו.

<אלון פרידמן: הבעיה שלנו היא, שאותה הנחת יסוד ששותפים לה בשיח הישראלי ושותפים לה בסגל הדיפלומטי ושותפים לה גם דור ההורים של אותם סטודנטים יהודים שלומדים היום בארצות הברית, אנחנו לא יכולים להניח שזאת גם הנחת היסוד של אותו דור צעיר שנמצא היום בקמפוסים בארצות הברית.

<אלון פרידמן: אני רוצה להדגיש עובדה שתסבר את האוזן: החל מהשנה הזאת, אלה שייכנסו לקמפוסים בארצות הברית הם כבר ילידי שנת 2000.

<אלון פרידמן: הם לא חזו בכל מה שישראל מייצגת עבור הדור הקודם והם לא בהכרח יודעים להבדיל בין מה היא ישראל ובין מה שישראל עושה.

<אלון פרידמן: כמי שפועל מאוד עמוק בזירת הקמפוסים ברחבי העולם, אני מבין את העומק של הקשר בין צעירים בישראל וצעירים יהודים ברחבי העולם.

<אלון פרידמן: אני חושב שאנחנו חוטאים בכך שכאשר יש לנו פיצוץ בצינור, אנחנו רצים למקום שבו נמצא החור, במקום לרוץ ולסגור את השיבר.

<אלון פרידמן: ה-BDS עלה לכותרות בארץ לפני כמה שבועות.

<אלון פרידמן: בארצות הברית אנחנו מתעסקים עם זה בערך 18 חודשים.

<אלון פרידמן: מנהל הלל בארצות הברית עוסקים בעניין הזה כבר כמעט 18 חודשים.

<אלון פרידמן: בארצות הברית יש בערך 4,000 אוניברסיטאות.

<אלון פרידמן: היהודים לא מפוזרים באופן שווה בין כל האוניברסיטאות.

<אלון פרידמן: אנחנו נוטים להניח שיש כ-400,000 סטודנטים יהודים באוניברסיטאות וקולג'ים בארצות הברית והם לומדים בערך ב-250 אוניברסיטאות עיקריות.

<אלון פרידמן: ב-30 אוניברסיטאות עלו הצעות להנהגת הסטודנטים ל-DBS.

<אלון פרידמן: מתוך ה-30 אוניברסיטאות שבהן היו דיוני DBS, בערך ב-75% מהן ההצעות נפלו ולא עברו.

<אלון פרידמן: אבל הנקודה היא שזה לא משנה אם הצעת BDS עוברת או נפלת במועצת הסטודנטים, כי היא חסרת שיניים לחלוטין.

<אלון פרידמן: כפי שאמרו גם נציגי ממדינות אחרות במערב, אין באמת חרמות משמעותיות, אקדמאיות או מסחריות.

<אלון פרידמן: גם כאשר גוף סטודנטים קורא לחרם ומצביע בעדו, אין לעניין הזה אין שום משמעות ביום המחרת.

<אלון פרידמן: אבל, יש לעניין הזה משמעות מבחינת השיח בקמפוס, מבחינת התחושה האישית של אותו ג'וש או של אותה רייצ'ל, שמסתובבים בקמפוס, בהרווארד או בייל, ומבינה שאצלה היה נושא כזה בדיון בקמפוס.

<אלון פרידמן: אנחנו מגיעים למקומות שבהם מועצות סטודנטים דנות בשאלה האם סטודנט יהודי יכול להיות חבר במועצת הסטודנטים של האוניברסיטה כי בהיותו יהודי יכול להיות שהוא מלכתחילה מוטה לטובת ישראל ואולי הוא בכלל לא זכאי להשתתף כנציג רשמי של גוף ממשל הסטודנטים באוניברסיטה בארצות הברית.

<אלון פרידמן: חברים, מכאן ועד הנומרוס קלאוזוס שהיה לא לפני הרבה זמן ושאנחנו זוכרים, המרחק הוא קצר.

<אלון פרידמן: אני רוצה לסכם ולומר.

<אלון פרידמן: מצד אחד, יש לשים את הדברים בפרופורציה.

<אלון פרידמן: כמו שאמרו כאן לפניי, השמים לא נופלים והקמפוסים בארצות הברית לא הפכו להיות מעוזי אנטישמיות ואנחנו לא נמצאים שם.

<אלון פרידמן: מצד שני, אם אנחנו לא נשקיע בלחנך, לחשוף ולהסביר לדור הבא של יהדות ארצות הברית על החשיבות בקיומה של מדינת ישראל ועל הצורך להבדיל בין מה שישראל עושה לבין מה שמדינת ישראל הינה, אנחנו נאבד כאן עוד דור.

<אלון פרידמן: שלושה דברים שצריך לעשות.

<אלון פרידמן: ראשית, להציג קצת יותר חזית אחידה, גם כאן בבית הזה, גם בקרב הארגונים היהודים בארצות הברית.

<אלון פרידמן: ברור שהפלורליזם וריבוי הדעות הוא אחד מנקודת החוזקה הכי משמעותיות שלנו ואנחנו מכירים את הבדיחות על-כך שבכל מקום שבו יש שני יהודים יש שלוש דעות.

<אלון פרידמן: יחד עם זאת, כאשר יוצאים החוצה צריך להציג חזית טיפה יותר אחידה לגבי איך להילחם עם הדבר הזה.

<אלון פרידמן: דבר שני.

<אלון פרידמן: יש לזהות באופן אינטליגנטי את הצרכים ולהזרים משאבים באופן אינטליגנטי למקומות שבהם יש צרכים.

<אלון פרידמן: הדבר השלישי, לא להפוך את המלחמה שלנו ב-BDS למשהו שיהווה בסופו של דבר שירות דב ויזיק יותר מאשר יועיל.

<אלון פרידמן: זה יקרה אם לא נזהה באופן עדין את הצרכים ואם נזרים משאבים למקומות שבהם לא צריך.

<אלון פרידמן: הדבר האחרון שתומכי ישראל בקמפוסים צריכים היום, זה שמדינת ישראל תגיע עם מיליונים של דולרים לתוך הקמפוסים.

<אלון פרידמן: זה לא מה שנחוץ.

<אלון פרידמן: מה שנחוץ זה לראות איפה אפשר להשפיע, מי בדיוק צריך את הצרכים האלה.

<אלון פרידמן: במקום לבוא בהצהרות ולהקים עשרות פורומים ולהגיד שאנחנו הולכים לרסק את העניין הזה בתוך הקמפוסים בארצות הברית, בואו נראה מי באמת נלחם שם לצידנו ונראה איך אפשר לצייד אותם בכלים שהם חושבים שהם צריכים.

<אלון פרידמן: תודה רבה.

אברהם נגוסה: פרופסור פרדניק גוסטבו מרצה בנושא אנטישמיות.

<פרדניק גוסטבו: אדוני היושב ראש, מכובדיי.

<פרדניק גוסטבו: אני רוצה לתקן טיפה את המינוח ואשתמש במילה יודופוביה במקום אנטישמיות, לא רק בגלל שאני מתעקש להשתמש בלשון הטובה יותר אלא כי אני סבור שהמילה אנטישמיות היא לא רק מטעה אלא היא חלק מהבעיה.

<פרדניק גוסטבו: למה הבעיה שלנו לא נפתרת?

<פרדניק גוסטבו: זאת השאלה.

<פרדניק גוסטבו: היא נובעת מחוסר אבחון נכון.

<פרדניק גוסטבו: האבחון של יודופוביה מה היא, בדרך-כלל נופל בעניין אפליה או קסנופוביה.

<פרדניק גוסטבו: פעמיים שמעתי פה משגרירים אומרים שהם נאבקים בקסנופוביה כולל באנטישמיות, כאשר ליודופוביה אין שום קשר עם קסנופוביה.

<פרדניק גוסטבו: היהודים אינם זרים בארצותיהם כי היודופביה איננה תופעה של אפליה, היא תופעה של דמוניזציה וככזאת צריך לטפל בה.

<פרדניק גוסטבו: אפליה זה משהו אחר לגמרי.

<פרדניק גוסטבו: היהודים לפעמים מופלים כי נגיד שאומרים שהם קמצנים, אבל אף אחד לא רוצח מישהו כי הוא קמצן.

<פרדניק גוסטבו: המיתולוגיה של היודופוביה היא הרבה יותר חזקה: היהודים שולטים בעולם, רצחו את האל, הם וירוס, יש להם קשר עולמי לשלוט בעולם.

<פרדניק גוסטבו: לכן צריך לטפל בתופעה בצורה ייחודית ולא לשים את כולם ביחד, כל מיני אפליות, כאילו זאת עוד אפליה.

<פרדניק גוסטבו: הבעיה של היהודים זה לא שהם מופלים לרעה אלא שהם נרצחים ומותקפים בצורה אלימה.

<פרדניק גוסטבו: לכן, הדמוניזציה הזאת, שהיא הבעיה שלנו, מקבלת ביטוי בידי הממשלות האלה, שטוענות שהן נאבקות מאוד ובצורה כנה ביותר נגד היודופוביה.

<פרדניק גוסטבו: הרי בוועד זכויות האדם של האו"ם יש יותר גינויים נגד ישראל מאשר לכל המדינות האחרות יחד.

<פרדניק גוסטבו: 193 מדינות קיבלו אולי שלושה גינויים, אחד נגד צפון קוראה ואחד נגד איראן ומאות נגד ישראל.

<פרדניק גוסטבו: להפוך את ישראל לשטנית ככזאת, היא לא אחד הביטויים, היא המקור של היודופוביה היום.

<פרדניק גוסטבו: לא לטפל בזה, זה להתעלם מהבעיה.

<פרדניק גוסטבו: זה כאילו להגיד שכל היודופוביה זאת עלילת דם.

<פרדניק גוסטבו: אם אתה לא אומר שהיהודים שותים דם של ילדים, זה עדיין לא נופל בתור יודופוביה.

<פרדניק גוסטבו: האבחון הלא נכון הזה, אי-אפשר שמדינות אירופה יפתרו אותו.

<פרדניק גוסטבו: זה פשוט אי-אפשר.

<פרדניק גוסטבו: לכן הבעיה לא נפתרת, כי יש חלק מהם שלא ידברו על הדמוניזציה של ישראל, שהיא מקור היודופוביה, כי הם טוענים שלדבר על זה, זה להיכנס לפוליטיקה.

<פרדניק גוסטבו: שמענו את זה מהשגרירים.

<פרדניק גוסטבו: הם אומרים: אני רוצה להבחין בין ביקורת על ישראל.

<פרדניק גוסטבו: על איזו ביקורת מדובר?

<פרדניק גוסטבו: תיקראו את המחקרים של מנפרד גרשנפלד, את הסקרים שהוא עשה באירופה.

<פרדניק גוסטבו: 150 מיליוני אירופאים חושבים שישראל היא מדינה נאצית, שהיא מדינת אפרטהייד.

<פרדניק גוסטבו: הם היו מוכנים לחתום על הכרזה כזאת.

<פרדניק גוסטבו: ישראל מבצעת בפלסטינים מה שהגרמנים עשו ליהודים במלחמת העולם השנייה.

<פרדניק גוסטבו: אז איך האנשים האלה יכולים לטפל חינוכית ביודופוביה, כאשר הגרעין הוא שם?

<פרדניק גוסטבו: זה חלק מהאנשים.

<פרדניק גוסטבו: אומרים שרוצים לעשות אבחנה בין ביקורת על ישראל לבין דה-לגיטימציה לישראל.

<פרדניק גוסטבו: ביקורת לישראל אפשר לבחון רק בדרך אחת.

<פרדניק גוסטבו: אם אתה מותח אותה ביקורת גם נגד מדינות אחרות, אז בוודאי שזאת לא יודופוביה, אבל אם זה רק נגד מדינת ישראל זאת יודופוביה ראשונה.

<פרדניק גוסטבו: אני מסיים ופונה אליך אדוני היושב ראש, כי אנחנו בבית המחוקקים.

<פרדניק גוסטבו: מה שצריך זה שישראל תטפל בעניין.

<פרדניק גוסטבו: הדבר הראשון שאנחנו צריכים זה חוק נגד יודופוביה.

<פרדניק גוסטבו: לא קיים דבר כזה.

<פרדניק גוסטבו: חוק אחד שיגיד שיודופוביה, כולל הכחשת השואה, דמוניזציה של ישראל, סיפור הנכבה ואפליה נגד היהודים, וכל מה שקשור למיתולוגיה היודופובית יוצא מישראל.

<פרדניק גוסטבו: צריך חוק נגד יודופוביה.

<פרדניק גוסטבו: אחר-כך מדינות אחרות בוודאי יעתיקו את החוק.

<פרדניק גוסטבו: תודה רבה.

אברהם נגוסה: עידו דניאל, ראש התכנית למאבק באנטישמיות בהתאחדות הסטודנטים.

<עידו דניאל: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

<עידו דניאל: אני רוצה לגעת באספקט אחר של אנטישמיות שלא נגעו בו בדיון היום וזה הנושא של אנטישמיות באינטרנט.

<עידו דניאל: אני ראש תכנית למאבק באנטישמיות ברשת בהתאחדות הסטודנטים בישראל.

<עידו דניאל: יש לנו עשרות סטודנטים הפועלים ב-14 שפות שונות.

<עידו דניאל: מדובר בתכנית מלגות והיא פעילה בפלטפורמות הכי פופולריות באינטרנט כמו פייסבוק, יוטיוב, אינסטגרם.

<עידו דניאל: הם גם מנתרים וגם עובדים עם חברות הניו מדיה על המדיניות שלהם בנוגע להסתה שהם מארחים באתרים שלהם.

<עידו דניאל: מבקשים מהם להוריד תכנים שיש בהם הסתה לאנטישמיות, הכחשת שואה, הרבה מאוד הסתה לרצח שאנחנו מוצאים בשפות שונות.

<עידו דניאל: אנחנו רואים את זה גם בארה"ב, גם באירופה וגם בקנדה.

<עידו דניאל: לאינטרנט יש חלק חשוב וקריטי בתקיפות של יהודים על אדמת אירופה ובמדינות אחרות.

<עידו דניאל: ההסתה מתחילה שם.

<עידו דניאל: צעירים בכל העולם נמצאים כל היום בפייסבוק.

<עידו דניאל: גם אני כל היום בפייסבוק, גם הסטודנטים שלי כל היום בפייסבוק, לפחות הם עושים זאת למטרה טובה.

<עידו דניאל: הם מחפשים אנטישמיות ומגישים תלונות.

<עידו דניאל: בשנת 2014 הגשנו כ-16,000 תלונות בגין הסתה לאנטישמיות ברשתות החברתיות המובילות: פייסבוק, טוויטר, יוטיוב ואינסטגרם.

<עידו דניאל: כל תלונה כזאת זאת תמונה, וידאו, עמוד פייסבוק שיש בו הסתה.

<עידו דניאל: אני יכול לתת שלל דוגמאות.

<עידו דניאל: היה פה סגן השגריר הבריטי.

<עידו דניאל: אני יכול להראות דוגמה כיצד פייסבוק, או כיצד פעילים משתמשים בפייסבוק כדי לגייס פעילים לפעילות אנטישמית.

<עידו דניאל: זה מלונדון מ-11.4, קריאה לאסיפה של ארגון שנקרא "National Liberation" שהוא ארגון נאו נאצי בריטי שקורא להפסקה של ייהוד של לונדון.

<עידו דניאל: הם מזמינים את הציבור ומגייסים פעילים לאסיפה הראשונה שלה.

<עידו דניאל: אני מקריא מהמודעה: "נושאי הדיון יכללו את השאלה היהודית".

<עידו דניאל: אני לא צריך להזכיר לנוכחים בעולם מתי בפעם האחרונה על אדמת אירופה נערך דיון בנושא השאלה היהודית.

<עידו דניאל: זה מונח מוכר לנו.

<עידו דניאל: אם תנסו לחפור בזיכרון אז מדובר ב-20.1.1942, ועידת ואנזה.

<עידו דניאל: זה קורה שוב.

<עידו דניאל: אולי לא באותו היקף, אולי לא בשליטת מדינות אבל זה קורה שוב.

<עידו דניאל: הרשתות החברתיות מלבות את זה.

<עידו דניאל: אנשים מלבים את זה באמצעות הרשתות החברתיות.

<עידו דניאל: דיברנו קצת על פתרונות.

<עידו דניאל: אנחנו פיתחנו מתודה שעובדת למאבק באנטישמיות ברשת.

<עידו דניאל: התכנית שלנו היא קוד פתוח.

<עידו דניאל: אני רוצה לציין לטובה את הקהילה היהודית בגרמניה שעובדת איתנו בשיתוף פעולה וכבר מעתיקה את התכנית שלנו ואנחנו מעבירים סמינרים לצעירים יהודים בגרמניה איך להיאבק באנטישמיות בשפה הגרמנית.

<עידו דניאל: ראשי קהילות, מדינות, שגרירים, מי שיושב כאן.

<עידו דניאל: בבקשה, קחו.

<עידו דניאל: אנחנו מוכנים ללמד כל מי שרוצה להיאבק באנטישמיות ובהכחשת השואה.

<עידו דניאל: את הכלים שאנחנו יצרנו ופיתחנו בארבע השנים האחרונות שאנחנו פועלים במסגרת הזאת.

<עידו דניאל: תודה רבה.

אברהם נגוסה: דוקטור רוברט רוזט, מנהל הספריה ב"יד ושם".

<רוברט רוזט: הזכירו את "יד ושם" כמה פעמים היום ודיברו על החשיבות של חינוך על השואה כמאבק נגד האנטישמיות.

<רוברט רוזט: זה ברור שחינוך על השואה הוא חשוב בפני עצמו וגם כחלק של המאבק, אבל לבד הוא לא מספיק.

<רוברט רוזט: אנחנו ב"יד ושם" החלטנו בזמן האחרון שאנחנו צריכים גם לפתח חומרים חינוכיים במאבק נגד האנטישמיות.

<רוברט רוזט: להשתמש בכל הכישרונות של האנשים שלנו ובכל הניסיון שלנו ובכל הקשרים שלנו בעולם, כדי לפתח ולהפיץ חומרים שאפשר לשמש בחינוך, ברמות שונות, במקומות שונים ובשפות שונות.

<רוברט רוזט: זה מה שרציתי לבשר לכם היום.

<רוברט רוזט: תודה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכולם.

אברהם נגוסה: אני מבקש סליחה מכל אלה שהגיעו ולא הצליחו לדבר בגלל קוצר הזמן.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכולם.

אברהם נגוסה: אני רוצה לסכם בזה שאנחנו שמענו מכל הצדדים, גם מהשגרירים וגם מנציגי הארגונים ונציגי הקהילות על קיומה של אנטישמיות ועל זה שפועלים נגד ישראל.

אברהם נגוסה: האנטישמיות היא לא רק בעיה של היהודים אלא של כל בני האדם ואנחנו צריכים לשלב ידיים כדי להוקיע ולמגר אותה.

אברהם נגוסה: זה נגד האנושות, נגד כל בני האדם ואנחנו יהודים ולא יהודים משלבים ידיים.

אברהם נגוסה: כולנו צריכים להילחם.

אברהם נגוסה: הוועדה שאני עומד בראשה, כמו ששמעתם, חברי הכנסת מוכנים להתגייס להגיע לכל מקום ולהשתתף במלחמה נגד האנטישמיות ונגד BDS.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם הן באופן אישי והן כראש הוועדה.

אברהם נגוסה: תודה לכל מי שהגיע והשתתף.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: הישיבה נעולה.