הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 7, 2015-06-23 11:00

עאידה תומא סלימאן: צהריים טובים, אנחנו פותחים את הישיבה השנייה של היום של הוועדה לקידום מעמד האשה ושוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה לעסוק היום בנושא של התכנית הממשלתית לעידוד תעסוקת אימהות בני אפס לחמש, והסדרת מעונות יום משפחתונים וצהרונים.

עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים שבעצם חסם עיקרי בעניין תעסוקת נשים הינו העניין של הסדרת הנושא של הילדים והפעוטות שלהם מבחינת מסגרות חינוכיות סדירות שאינם קיימים, אבל קיים גם חוסר גדול במספר הילדים שנקלטים במסגרות כאלה.

עאידה תומא סלימאן: יש הרבה מהנתונים שמפורסמים בעניין הזה שאומרים שכמעט 70 אלף ילדים לא נקלטו עדיין במסגרות כאלה במדינה.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה קיימה בקדנציה הקודמת בראשות חברת הכנסת עליזה לביא באוגוסט שנה שעברה מושב מיוחד לישיבה מיוחדת שדנה בנושא, וניסתה להבין איפה עומדת התכנית מבחינת יישום ומבחינת התקדמות בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו שלחנו רשימה של שאלות שניסינו דרכה להבין בעצם איפה עומד הביצוע של התכנית, ומה התקדם מאז.

עאידה תומא סלימאן: לצערי, ואני מציינת את זה, לא קיבלתי תשובות לפני הישיבה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שהיה קושי להכין מסמך כזה תוך שבוע ימים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שבעתיד, למרות שהממ"מ.

עאידה תומא סלימאן: ביקש מהמשרד כבר תשובות על הנושאים האלה במרץ שעבר וגם כן לא קיבלו שום תשובה כתובה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מציינת פה שהממ"מ.

עאידה תומא סלימאן: לא קיבל את המידע, בעצם המשרד לא ענה לממ"מ.

עאידה תומא סלימאן: מחודש מרץ על הבקשה הזו של מידע.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאולי הרבה מהוויכוחים שהתקיימו היום היה אפשר לחסוך אם היינו מקבלים את המידע הזה מההתחלה, ואולי הבהרות ושאלות שנרצה להעלות, אולי כדאי שנציגות המשרד יקשיבו קצת, כי בעצם אני בדיוק מתייחסת לנושא שלכם, ולעבודה שלכם.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שבעתיד אנחנו נקבל את המידע באופן זורם יותר כדי שנוכל לעמוד מקרוב על הביצוע של התכנית שהיא חשובה לכולנו, והיא מבורכת כמובן.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שהיום יהיה לנו גם בשורות, כמו שבחודש אוגוסט אתם הגעתם עם בשורה שבעצם יוצאים עם התכנית, ואני איך שהבנתי פתחתם כבר את האפשרות של הגשת בקשות מהרשויות המקומיות וקיבלתם ואישרתם חלק.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לפתוח בדיווח מצד המשרד, הגברת שטריגלר, מנהלת אגף בכיר במעונות יום ומשפחתונים במשרד הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: לרשותך שבע דקות, כי אני יודעת שהגשנו לכם הרבה שאלות, אז אני אהיה נדיבה עם הזמן בתקווה לקבל את התשובות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<מלי שטריגילר: בוקר טוב.

<מלי שטריגילר: תודה רבה על ההזדמנות.

<מלי שטריגילר: משרד הכלכלה כמובן מאוד מעוניין להרחיב את היצע מעונות היום.

<מלי שטריגילר: אנחנו מעוניינים לסייע לנשים לצאת לעבודה, ואנחנו עושים מאמץ מאוד גדול להרחיב את ההיצע בכל דרך שאנחנו יכולים.

<מלי שטריגילר: כפי שציינת, החל משנת 2014, התחלנו נוהל חדש לתקצוב רשויות לבינוי מעונות יום.

<מלי שטריגילר: המרנו את נוהל התמיכות הישן בנוהל חדש יעיל יותר, מתקצב בצורה נכונה יותר ויעילה יותר עם פחות חסמים.

<מלי שטריגילר: בעצם אנחנו מדברים על תקציב של מיליארד 200 על פני שש שנים, החצי הראשון היה לפני כן בנוהל תמיכות, והחצי השני התחיל ב-2014 בנוהל התקצוב החדש.

<מלי שטריגילר: אנחנו פועלים בשלושה מסלולים בנוהל הזה, יש לנו מסלול בינוי חדש, מסלול מעבר שמיועד לרשויות שזכו להקצאה ב-2011, 2012, 2013 של תמיכות ורוצים להמיר את ההקצאה הזאת למסלול החדש והיעיל והמתקצב יותר, בעצם, לנוהל התקצוב, אז אנחנו נגיש בקשת מעבר.

<מלי שטריגילר: מסלול שלישי הוא מסלול תכנון שמיועד בעיקר לרשויות קצת יותר חלשות שקשה להן להגיע בעצם למסמך המכונן, מסמך הבסיס ההכרחי הנדרש למסלול בינוי שזה היתר בנייה שגם לו יש עלויות, ואז אנחנו מוכנים לתקצב את זה מראש.

<מלי שטריגילר: זאת אומרת, רשות שבאה ואומרת רוצה אני, יכולה לקבל מראש בתנאי שהיא עומדת בתנאים מסוימים יכולה לקבל מראש תקצוב לצורך תכנון, מה שמאפשר לה להגיע להיתר בנייה ואז להגיש בקשה לבינוי.

<מלי שטריגילר: הנוהל התחיל ברבעון האחרון של 2014, עם מנה של 200 מיליון שקל לאותה שנה.

<מלי שטריגילר: במסלול בינוי הוגשו 316 בקשות, מתוכן אושרו 23.

<מלי שטריגילר: מסלול מעבר שהוא המסלול שלקחנו כמסלול ראשון מכיוון שכפי שאמרתם דובר על רשויות שקיבלו כבר הקצאה לתמיכות, אז קודם כל רצינו לשחרר אותם.

<מלי שטריגילר: אישרנו 122 בקשות.

<מלי שטריגילר: במסלול מעבר אישרנו 122 בקשות מתוך 268, מסלול תכנון אישרנו 92 מתוך 262, כששוב, מסלול תכנון הוא בעצם איזשהו מכינה, הוא לא מסלול שמסתיים בבינוי.

<מלי שטריגילר: במסלול בינוי אישרו 23 מתוך 316.

<מלי שטריגילר: בעצם הכול בנוי תחת מגבלת התקציב.

<מלי שטריגילר: הוקצו לנו 200 מיליון שקל ל-2014 וניצלנו אותם.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, ה-200 מיליון שקל, בעצם זה התקציב הדרוש ל-23 לבנייה ו-268 למעבר, ו-92 תכנון?

<מלי שטריגילר: לא, זה לא 268 מעבר.

<מלי שטריגילר: 23 בינוי ועוד 122 מעבר, ועוד 92 תכנון, זה 200 מיליון שקל.

<אליעזר שוורץ: יש את הכסף הישן שאפשר להעביר אותו במסלול חדש.

<מרצדס צרפתי: כן, אבל אנחנו גם במעבר הוספנו כסף.

<מרצדס צרפתי: כל המהות של המעבר הייתה גם להוסיף כיתות ולהגדיל את התקציב, אז גם במסלול המעבר הוספנו כסף על התמיכות הישנות שהן קיבלו.

<מלי שטריגילר: אני אסביר בצורה מדויקת יותר את מסלול מעבר.

<מלי שטריגילר: מסלול מעבר אומר שרשות שקיבלה הקצאה, לדוגמה, של 2 מיליון שקל לבניית מעון ובאה ואומרת שתי מיליון שקל לא מספיק, במסלול החדש אתם עבור אותו גודל מעון מקצים 3 מיליון.

<מלי שטריגילר: אני מבקשת לקחת את השני מיליון שכבר מובטחים לי ולקבל תוספת.

<מלי שטריגילר: זאת אומרת, כשאני אומרת שאושרו 122 בקשות, אני מדברת על הדלתא, על הפער בין מה שאושר להם בתמיכות, הדלתא הזאת מסתכמת ביחד עם הבינוי והתכנון ל- - -

עאידה תומא סלימאן: אז בעצם מה שאתם אישרתם, המספר הכי גדול שאישרתם זה למעונות שכבר קיימים, או בשלבי בנייה.

<מלי שטריגילר: לא, אני שוב מסבירה.

<מלי שטריגילר: במסלול מעבר רוב המעונות שקיבלו הקצאה לא התחילו בנייה.

עאידה תומא סלימאן: בעצם, המעונות האלה, ה-122 כבר אושרו לא מהתכנית הזו, אושרו מהתמיכות מקודם לא מהתכנית הזו.

עאידה תומא סלימאן: בעצם התכנית הזו מקצה להם עוד סכומים כדי שימשיכו את הבנייה שלהם.

<מלי שטריגילר: היא פשוט מאפשרת להם לבנות, התכנית הקודמת לא איפשרה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא בעניין 316 בקשות וה-23 שאושרו.

עאידה תומא סלימאן: בעצם, לכל מה שאושר, האם יש מפה של פיזור המעונות האלה גיאוגרפית במדינה?

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כל הבקשות האלה שאושרו, אם זה בעניין מסלול התכנון, ואם זה בעניין ה-23 שאושרו חדשים לבנות ואם זה במעבר.

<מלי שטריגילר: להגיש לך את הרשימה?

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת.

<מלי שטריגילר: חשוב לציין.

<מלי שטריגילר: אנחנו בעצם מתוקף הרצון שלנו לעודד תעסוקה, אנחנו גם הקצנו סכומים מוגדרים מראש למגזרים שאנחנו רוצים לעודד בצורה מאסיבית יותר תעסוקה שם.

<מלי שטריגילר: אנחנו חושבים שצריך יותר לסייע שם.

<מלי שטריגילר: מדובר על המגזר החרדי, על המגזר הלא יהודי ועל אשכולות למ"ס נמוכים.

עאידה תומא סלימאן: לא יהודי זה ערבי.

<מלי שטריגילר: לא יהודי זה לא רק ערבי.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, ככה קוראים לנו, ערבים.

עאידה תומא סלימאן: לא לפחד.

<מלי שטריגילר: דרוזים, צ'רקסים.

עאידה תומא סלימאן: דרוזים הם ערבים וצ'רקסים.

עאידה תומא סלימאן: דרוזים, בדואים זה ערבים.

עאידה תומא סלימאן: נוצרים זה ערבים, מוסלמים זה ערבים, במקרה הזה רק צ'רקסים הם לאום אחר, ואולי כדאי להתחיל להשתמש במושגים האלה לפחות בוועדה הזאת.

<מלי שטריגילר: בכל אופן, 40% מתוך התקציב שיועד לבינוי מתחלק בין שלושת המגזרים האלה.

<מלי שטריגילר: הוא צבוע מראש, הוא מוגדר לשלושת המגזרים האלה, ורק 60% הולך למגזר הכללי.

<מלי שטריגילר: זאת אומרת, מראש המטרה שלנו היא להתאמץ יותר בעידוד תעסוקה בשלושת המגזרים שציינתי – מגזר חרדי, מגזר ערבי והאשכולות למ"ס נמוכים.

עאידה תומא סלימאן: יש לך אחוזים כמה ניתן באחוזים מתוך הבקשות האלה לאוכלוסייה הערבית?

<רות דיין מדר: אבל אולי כדאי שנשאל כמה הועבר לרשויות תקציב, כמה בנו, אחר כך נתעסק רק ספציפית במגזר כזה או אחר.

עאידה תומא סלימאן: נגיע לזה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, תאמינו לי שאני רוצה להוביל למקום הזה.

עאידה תומא סלימאן: קודם אני רוצה להבין מה בדיוק נעשה עד עכשיו מבחינת המשרד, אחר כך נגיע כמה בנו, אחר כך נגיע איפה בנו.

עאידה תומא סלימאן: אולי תתנו לי להחליט מה תהיה השאלה הגדולה ומהן השאלות הגדולות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<מלי שטריגילר: לגבי המגזר הערבי.

<מלי שטריגילר: בנוהל תכנון אושרו 30 בקשות בסך של 10 מיליון שקל.

<מלי שטריגילר: בנוהל מעבר אושרו 18 בקשות מתוך 38 בהיקף של 10 מיליון שקל.

<מלי שטריגילר: בבינוי היה קושי גדול מכיוון שלרוב הרשויות, כמעט כולן לא יכלו להמציא היתר בנייה, ולכן היה קושי גדול לאשר, אושרה בעצם בקשה היחידה שהייתה תקינה.

<מלי שטריגילר: חורפיש הייתה בקשה היחידה שהייתה תקינה והיא אושרה.

עאידה תומא סלימאן: אולי לא התייחסתם, אני קראתי את הפרוטוקול של הישיבה הקודמת שניהלה אותה לפני שהגעת אמרתי חברת הכנסת עליזה לביא את זה, בעצם, אני יודעת שלא הייתה התייחסות מיוחדת לקשיים והחסמים שעומדים בפני אישור בקשות מהאוכלוסייה הערבית, במיוחד כשרוב הרשויות המקומיות יש להן גם בעיה בעניין התכנון, וגם בעיה בעניין הקצאת האדמות כי יש בעיה שם בעניין הקצאה אדמה ציבורית לרשויות המקומיות ברשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שבעניין התכנון אישרתם 30 בקשות מ-122 בקשות שאושרו, מתוכן 30, אני מבינה, לאוכלוסייה הערבית בעניין תכנון.

<מלי שטריגילר: שליש.

<מלי שטריגילר: כפי שאמרתי, מסלול תכנון בעצם נועד לסייע לרשויות שמתקשות להקצות מימון ביניים עד לקבלת היתר בנייה, באמת הרשויות היו זקוקות לסיוע הזה.

<מלי שטריגילר: יש וקיימת התייחסות, סיוע מאוד מאסיבי וייעודי למגזר הערבי, אנחנו מאוד מסייעים.

<מלי שטריגילר: מנהלת הרישוי באגף שלנו שייכת למגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: מנהלת הרישוי שהתקן שלה הוא בעצם מנהלת משהו אחר, מנהלת משפחתונים והוספתם לה את העניין של הרישוי.

<מלי שטריגילר: לא, מנהלת תחום בכיר רישוי ואכיפה באגף מעונות יום שייכת למגזר הערבי הגברת סוהר שקור...

עאידה תומא סלימאן: שהיא בעצם גם מנהלת עוד משהו.

<מלי שטריגילר: לא, בעבר הרחוק - - -

עאידה תומא סלימאן: הרישוי הוספתם לה הבינוי.

עאידה תומא סלימאן: הוספתם לה כל האחריות על הנושא הזה עכשיו של התכנית.

<מלי שטריגילר: היא מנהלת תחום רישוי באגף.

<מלי שטריגילר: ביקשנו ממנה וזה מה שהיא עושה, היא מסייעת גם באותה שפה כדי שאפשר יהיה - היה כנס, ויש תקשורת שוטפת.

<מלי שטריגילר: אנחנו כל הזמן מייצרים את התקשורת עד כמה שאפשר.

<מלי שטריגילר: אנחנו באנו מאוד לקראת הרשויות הערביות מתוך הבנה שהרבה פעמים הם פשוט לא הבינו איך למלא, מה ביקשנו, מה הטפסים, מה המסמכים, עשינו עבודה מאוד משמעותית, אנחנו עכשיו לקראת יציאה למכרז למנהלת בינוי, ואנחנו מתכוונים להציב שם רפרנט מיוחד למגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: במינהלת בינוי.

עאידה תומא סלימאן: איפה עומדים המעונות שאושרו לבנייה – האם נבנה משהו?

עליזה לביא: גברתי, זאת בדיחה מהלכת השאלה שלך, תסלחי לי, המצב כל כך קשה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני יודעת, אני רוצה לשמוע מהם את הבדיחה, אם מותר לי.

<מלי שטריגילר: אני חושב שזו לא בדיחה.

<מלי שטריגילר: לבנות מעון לוקח בהערכה שקיבלנו ממהנדסים, מבחינתנו 18 חודש כולל כל התהליך.

<מלי שטריגילר: אנחנו מדברים על מסלול, בכלל כל הנוהל הזה שהבקשות אושרו בדצמבר, מדצמבר עד היום עברה חצי שנה.

<מלי שטריגילר: אנחנו עוקבים אחרי אבני דרך, אנחנו לוחצים מאוד, אנחנו הצבנו אנשים, וכמו שאמרתי תהיה גם מנהלת שזה יהיה תפקידה לדאוג לעמידה באבני הדרך במטרה לעודד ולזרז ולקדם את הבינוי.

<מלי שטריגילר: תוך שישה חודשים אי אפשר לבנות מעון, אבל בהחלט יש התקדמות, בהחלט רשויות עובדות ומתקדמות.

עאידה תומא סלימאן: לאן מתקדמות?

עאידה תומא סלימאן: התחילו לבנות משהו?

<מלי שטריגילר: כן.

<רות דיין מדר: לא קיבלנו מידע ממשרד הכלכלה כמה רשויות התחילו בבינוי, כמה תקציב הועבר.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, את שמעת בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: את שמעת את התשובה, בעצם, עוד לא התחילו.

<רות דיין מדר: זה לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: יהיה לך זמן להציג את הנתונים.

<רות דיין מדר: לא, אבל הנתונים האמתיים קיימים אצל משרד הכלכלה, אי אפשר לא לקבל - - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, סליחה.

<רות דיין מדר: טוב, את לא רוצה לקבל אותם, בסדר, אבל הנתונים קיימים.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, את מוכנה קודם כל לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אם את רוצה לדבר את יכולה להירשם, אנחנו ניתן לך לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת לא להתפרץ לתוך הדיון בצורה כזו.

עאידה תומא סלימאן: ברור שאני לא קיבלתי את התשובות שציפיתי להן ממשרד הכלכלה, אבל אנחנו עוד בתחילת הפגישה, ואני ארצה אחר כך לפנות בעוד שאלות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: תודה, גברתי היושבת ראש, אני שמחה מאוד שכבר בתחילת הקדנציה שלך את לוקחת את הנושא הזה של המעונות.

עליזה לביא: את יודעת, אפשר לחשוב שנרדמנו פה בוועדה במשך שנה מאז אוגוסט האחרון שקיימנו דיון מפורט – שוב, דבר לא השתנה.

עליזה לביא: במדינת ישראל חסרים בקרוב סדר גודל של 700 מעונות במדינת ישראל.

עליזה לביא: לצערי, עדיין זה נתפס כבעיה של נשים, למרות שזו סוגיה משפחתית, סוגיה הורית, אבל גם בגלל פערי השכר המאוד גדולים במדינת ישראל, הנושא של המעונות, העובדה שאחת לשלושה, במקרה הטוב מתקבל למעונות, אני לא צריכה להזכיר לכולכם את התחרות הנוראית בין משפחות, בין אמהות משום שכשאין מעונות, זה אומר שאי אפשר ללכת לעבוד.

עליזה לביא: משרד הכלכלה ממשיך ונרדם בשמירה.

עליזה לביא: תראו, כשהיה צריך להביא את המדינה לגנים, השלטון המקומי ידע לעשות את זה, העיריות ידעו לעשות את זה.

עליזה לביא: התשובה שלך שלא יודעים, ולוקח זמן לבנות, ראינו כשהייתה החלטה ומשרד החינוך היה צריך להיות אחראי, בנו, בנו במדינת ישראל, הביורוקרטיה פתאום נעלמה לה, פתאום היו לה כנפיים.

עליזה לביא: אנחנו חוזרים ודנים, מה קרה מאז אוגוסט שנה שעברה?

עליזה לביא: למה הממ"מ.

עליזה לביא: כותב לי פה בדוח שהוא מגיש ליושבת ראש – "לא קיבלנו נתונים, לא קיבלנו מענה".

עאידה תומא סלימאן: אנחנו פתחנו בזה.

עליזה לביא: זה לא מספיק לפתוח בזה, גברתי, כלומר יש פה מחדל מתמשך.

עליזה לביא: אני רוצה לחזור על הדברים, אני לא פעם ולא פעמיים פניתי למשרד הכלכלה כיושבת ראש הוועדה לא קיבלתי תשובות.

עליזה לביא: אני קוראת לשר הכלכלה החדש לבוא ולקחת את הנושא הזה של המעונות.

עאידה תומא סלימאן: אני דיברתי כבר עם השר אתמול על עצם העובדה שהמשרד שלו לא הגיש את הנתונים למרות כמה בקשות שכבר הופנו לעובדים במשרד, והשר כן יטפל בזה, אני מאוד מקווה, ואם לא, אנחנו נחזור ונפנה באופן הכי חד בנושא הזה.

עליזה לביא: גברתי, אני רוצה לפרוטוקול, משום שמעבר לאי התקדמות המעונות יש פה חבלה בעבודת חברי הכנסת, משום שאם משרד, ותפקידי לפקח על משרדי הממשלה, זה התפקיד שלי כחברת כנסת, ולא משנה באיזה נושא, אבל אם באופן שיטתי משרד במדינת ישראל, משרד הכלכלה לא מעביר נתונים, זאת חבלה בעבודה בכלל, ובעבודה שלי כחברת כנסת.

עליזה לביא: אני במשך התקופה שהייתי יושבת ראש הוועדה, וגם היום, ציפיתי שהיום אנחנו נראה נתונים חדשים, או איזה שהיא התחלה של תקווה, ולא יכול להיות שממשלה קודמת לפני כמה שנים מעבירה החלטה, מעבירה כסף ויש הבנה שצריך לבנות מעונות במדינת ישראל, ושום דבר לא קורה.

עליזה לביא: שוב, אנחנו מקבלים תשובות לא ברורות ושוב אין נתונים.

עליזה לביא: חלם, זה פה, ואם אנחנו חוזרים לחיות במדינת חלם, גברתי, יש לנו עוד כלים.

עליזה לביא: תודה.

<מלי שטריגילר: סליחה, למה שום דבר לא קורה?

<רות דיין מדר: קורה, אבל לא קיבלנו נתונים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה שכולם מרגישים שאפשר לנהל את הישיבה ממקומם, אבל אני מאוד מבקשת לא לחזור על זה שוב.

חיים ילין: זה לא אישי, אל תיקחו את זה אישי, כי זה לא אישי, אתן מייצגות משרד, באמת, עושים את כל מה שניתן, אבל כל התפיסה היא תפיסה שונה בין משרד הכלכלה לבין משרד החינוך - התפיסה היא שונה, אין מה לעשות.

חיים ילין: אם אני בונה במשרד החינוך בלי היתרים, בלי כלום, ותוך כדי תנועה אני משיג את ההיתרים, ואני בסוף מקבל את החותמת אני פותח גן תוך שנה וחצי ממוגן, בית ספר תוך 10 חודשים – בניתי בית ספר 35 דונם, 10 אלפים מטר מרובע, ואנחנו נתקלים כל הזמן בפרוצדורה של משרד הכלכלה.

חיים ילין: לא סתם – אחד הדברים, החוקים הראשונים שאני מעביר בכנסת זה להעביר את כל מעונות היום למשרד החינוך - אי אפשר.

עליזה לביא: ניסינו.

חיים ילין: בסדר, אני אנסה, אולי נביא את הנחישות של עוטף עזה, אולי נצליח יותר.

חיים ילין: שני דברים שצריכים להבין - היום זה חסם לקליטה ביישובים.

חיים ילין: אנחנו לא יכולים לקלוט אם אין מעונות יום, עזבו מקומות עבודה, אנחנו לא יכולים לקלוט משפחות.

חיים ילין: גם אם האמא עכשיו תשב, מה היא תעשה, היא תפוטר מהעבודה?

חיים ילין: או הבעל, או הפוך, זה לא משנה, אני לא רוצה לדבר בצורה מגדרית, כל אחד יכול לשבת בבית, וכל אחד יכול לפרנס את המשפחה היום, אבל אין לנו את האפשרות הזו.

חיים ילין: ממוצע אני אומר לכם את זה, כל כך הרבה בניתי, גנים - גג שנה וחצי, הגן עומד, יש ילדים, יש קליטה, אפשר לקלוט.

חיים ילין: מעון יום - עדיין החלטת הממשלה מ-2010, תקשיבו לי מה שאני אומר לכם, החלטת הממשלה מ-2010, היחידים שבנו תלת כיתתי זה מועצה אזורית אשכול במבטחים, ועכשיו מתחילות הבעיות, המטבח צריך 20 סנטימטר למעלה, והכיור 15 סנטימטר ימינה, והמזגן שחסר פה, וכיבוי אש שכבר הם לא באים כי הם לא באים, וגם בסוף המפקחת שלכם מפחדת להגיע לעוטף עזה, מי שצריכה לחתום על הניירת.

עליזה לביא: אתה אומר באמת?

חיים ילין: אמיתי, מי שצריך לפקח על הבנייה מטעם משרד הכלכלה.

<מלי שטריגילר: האדריכלית ההיא כבר מזמן לא עובדת, האדריכלים מגיעים ומפקחים.

<מלי שטריגילר: המפקח שלנו היה גם תוך כדי "צוק איתן".

חיים ילין: אני לא רוצה להפוך את זה למהות.

חיים ילין: אני התחלתי לעשות עבודה בשביל להבין למה זה ככה במשרד הכלכלה ובמשרד החינוך אחרת.

חיים ילין: משרד החינוך הוא עצמאי, הוא לא נותן תמיכות, הוא מממן.

חיים ילין: במשרד הכלכלה כל התפיסה היא של תמיכות.

<רות דיין מדר: כבר השתנה, הם שינו.

חיים ילין: עדיין שזה השתנה, עדיין זה לא עבר את השינוי.

חיים ילין: כל מי שמגיש ראשון, אז הוא זוכה.

<רות דיין מדר: אז למה הוא לא בונה?

חיים ילין: בסוף מי שבונה זה הרשות, אבל הרשות לא יכולה לבנות אם אין לה כסף.

חיים ילין: אין לה כסף כי היא לא מביאה את כל הניירת שצריך להביא למשרד הכלכלה.

חיים ילין: הניירת שצריך להביא למשרד הכלכלה היא בעצם הביורוקרטיה בהתגלמותה של כל מדינת ישראל, מהמשבצת החומה שצריכה לעבור למועצה ולהחזיר בחזרה, החכרת הקרקע, שינוי ייעוד עד ההיתר וגולת הכותרת טופס 4.

<מלי שטריגילר: כבר לא.

חיים ילין: כל מה שאמרתי זה בכלל לא משרד הכלכלה, אבל כל זה צריך להגיע אליכם, וזה המהות שיש בין משרד החינוך לבין משרד הכלכלה, כי אם משרד החינוך בא ואומר, רוץ, הרי הגן הזה לא ייפתח אם אין טופס 4 והיתר, אז תתחיל לבנות.

חיים ילין: ואם סומכים על ראש הרשות שהוא לא יבנה בקרקע שהיא לא חוקית, צריכים לסמוך עלינו שאנחנו אנשי הביצוע, לא עכשיו, אז שהייתי בפעם הקודמת, אז צריך לסמוך צריך אמון.

חיים ילין: זה את לא יכולה להביא, כי אם היועץ המשפטי של המשרד שלך יגיד, אין דבר כזה, בלי זה הוא לא יקבל, אז הוא לא יקבל.

חיים ילין: אנחנו מנוהלים על ידי היועצים המשפטיים במשרד החינוך, ואני עושה את ההקבלה, אין יועץ משפטי.

חיים ילין: יש טופס שממלאים אותו, סומכים, עושים את הפרוגרמה ורצים קדימה, תוך כדי תנועה מסדרים את כל הדברים, וזה במהות.

חיים ילין: עכשיו בוא נראה, אני זוכר את הנתון מלפני שנה, 40 מעונות יום נבנו מול 2,200 כיתות במשרד החינוך, זה אני זוכר את המספר הזה שהיה צריך לבוא לבנות את הגנים 3, 4 החדשים, דרך אגב, איפה בנו אותם?

חיים ילין: אני אספר לך, במשבצת החומה שגם הייתה מיועדת למעונות יום, צריך לבנות, אז משרד החינוך דחף, ולא נשאר בעצם קרקע עם הייעוד הנכון למבני ציבור של מעונות יום - זו סוגיה מאוד פשוטה.

חיים ילין: מה שאני מציעה שני דברים - אני לא אציע עכשיו את כל החקיקה, אבל הדבר שאומר לקחת את המהות, את המהות של משרד החינוך, להעתיק אותה אחד על אחד עם כל מה שמשתמע מהדבר הזה, זה יוריד, אני מעריך בממוצע שנתיים לבנייה.

חיים ילין: עכשיו, אחרי שיש את הבנייה, רמת הפיקוח והחתימות של משרד הכלכלה, תסלחו לי, אני לא יודע לעמוד בהם, אף ראש עיר לא יכול לעמוד בהם, אף רשות באמת לא יכולים לעמוד בהם.

חיים ילין: אני לא מאשים אתכם, יש מעליכם כל מיני אנשים שבאים ואומרים, או.

חיים ילין: קיי.

חיים ילין: ילד בן שנה הוא צריך תקן כזה, ומטבח כזה, וכיור כזה ושירותים כאלה.

חיים ילין: אני מבקש להוריד את הרמה הזאת, כי בסוף אם המהות שהילדים יקבלו חינוך, גובה הכיור לא יקבע את רמת החינוך.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: נשמע את עמותת "סיכוי" שביקשו להציג, מהמנכ"ל רון גרליץ, ומהגברת סמאח אלחטיב-איוב.

עאידה תומא סלימאן: אני מעלה שאלה למחשבה שאני ארצה תשובה אחר כך עליה.

עאידה תומא סלימאן: אתם רק הולכים לפי הביקוש, ואין לכם שום תכנית אם אתם מתכוונים לעודד תעסוקה, אתם לא עשיתם תכנית מההתחלה, דווקא לאתר מקומות שצריך למלא וצריך לקיים את השרות הזה שנקרא מעונות יום, וליזום משהו מצדכם, או רק אתם בעצם יושבים ומחכים שיהיו בקשות כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני אומר למה אני שואלת את השאלה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, סמאח.

<סמאח אלחטיב-איוב: קודם כל מברכים את היוזמה לנהל דיון מאוד חשוב זה.

<סמאח אלחטיב-איוב: אני אפתח בסיפור של הרשויות המקומיות הערביות שזה סיפור מאוד מורכב, כפי שפתחת בתחילת הדיון - התייחסנו לעניין של החסמים.

<סמאח אלחטיב-איוב: אוגוסט אשתקד יוצאת הממשלה בהכרזה חגיגית, ובום, אנחנו נתקעים, אין לנו ולו רשות אחת, עכשיו אנחנו מתמקדים על הרשות הערבייה היחידה שהצליחה לסלול את החסמים במסלול הבינוי.

<סמאח אלחטיב-איוב: הסיפור הוא עניין החסמים התכנוניים.

<סמאח אלחטיב-איוב: אני אדגיש, ואני תוהה לגבי התשובה שקיבלנו היום בדיון.

<סמאח אלחטיב-איוב: האם המכרז שייצא לרפרנט במנהלת בינוי יוכל לתת מענה לחסמים המבניים התכנוניים הקשורים לרשויות הערביות?

<סמאח אלחטיב-איוב: הרי רק לפני שבועיים, שלושה בצוות 120, הממשלה והמדינה הודתה שיש שם סיפור מאוד מורכב וארוך.

<סמאח אלחטיב-איוב: רפרנט תקן יכול לתת מענה שהוא מוסדי ומבני?

<סמאח אלחטיב-איוב: שאלה שנייה שאני רוצה להעלות אותה, נתון שצריך להירשם על השולחן.

<סמאח אלחטיב-איוב: כיום ברשויות ערביות יש לנו רק 19 תכניות מפורטות בתוקף, זה אומר, שרק 19 רשויות יכולות להוציא היתר בנייה שזה המסמך כפי שציינה הגברת מלי בפתיחת דבריה, וככה אנחנו מנציחים את הפערים.

<סמאח אלחטיב-איוב: לפי הנתונים, לפי דוח משרד הכלכלה, קיים פער גדול מאוד לגבי מעונות יום, פער של פי שמונה פר ילד כמה יש מעונות יום.

<סמאח אלחטיב-איוב: לכן, אני תוהה אם כיום בכלל יש מענה מקצועי, וגם הרפרנט שיובא אם הוא יספק את המענה המקצועי מבחינה תכנונית, אני פה מעלה שאלה רטורית שצריך לשים אותה על השולחן – זה לגבי הממשלה והחסמים בקרב משרדי ממשלה בגדול.

<סמאח אלחטיב-איוב: החסמים בקרב רשויות מקומיות ערביות, גם שם קיימים חסמים שמנעו מרשויות ערביות לממש את התקציב ששוריין להם שצעד משמעותי שיזמה אותו הממשלה, אבל הוא לא מושלם.

<סמאח אלחטיב-איוב: אחד, חוסר אמון מאוד גדול ברשויות הממשלה, וכשהממשלה נותנת משחק פתוח ליברלי, כל הקודם זוכה, קולות קוראים, ולא פעולה אקטיבית יזומה של הממשלה, אז זה בדיוק מנציח את הפערים ואת ההקצאות לבלתי שוויוניות.

<סמאח אלחטיב-איוב: ברשויות מקומיות ערביות לא ברור מי אמור להרים את הכפפה כיום.

<סמאח אלחטיב-איוב: אין לנו תקן ייעודי שאמור לטפל בזה, וזה נופל בדרך כלל על המהנדס.

<סמאח אלחטיב-איוב: המהנדס, מחלקת הנדסה במקרה הטוב, היא קורסת תחת עול לטפל בדיון בתחבורה ציבורית וכדומה.

<סמאח אלחטיב-איוב: נושא אחרון, טיפול סנכרון בין החסמים ברשויות מקומיות ערביות לבין משרדי הממשלה, יש לנו המלצות מדיניות.

<רון גרליץ: אני רוצה להגיד שאנחנו בעמותת "סיכוי" שעוסקים בסוגיה הזאת של המדיניות של הממשלה כלפי האזרחים הערבים, אנחנו קודם כל מברכים על זה שיש כוונה טובה, כרגע זה משרד האוצר ומשרד הכלכלה לבנות מעונות יום ביישובים הערבים וזה ראוי לציון ואנחנו מציינים את זה.

<רון גרליץ: אני רוצה להגיד שאנחנו חושבים במה שצריך לעשות, אני רוצה להזכיר שאנחנו נמצאים היום אחרי עשרות שנים שהיה מדיניות מאוד מפלה כלפי היישובים הערבים בהקשר של בינוי של מעונות יום, ולכן, צריכים לעשות צעדים שהם יותר קונקרטיים ויותר ברורים בשביל להצליח לבנות מעונות יום לאור החסמים המאוד גבוהים שנמצאים, חסם הקרקע הוא חסם שהעוצמה שלו ביישובים הערבים גבוהה הרבה יותר מאשר ביישובים היהודים, ולכן אנחנו ממליצים:

<רון גרליץ: במשרד הכלכלה יהיה רפרנט שהתפקיד היחיד שלו יהיה לסייע לרשויות הערביות להגיש קולות קוראים שיוכלו לעבור את הקריטריונים שלכם.

<רון גרליץ: במשרד התחבורה, ובמשרדים אחרים יש תופעה חיובית שכזאת, וזה עוזר.

<רון גרליץ: המענה הנוכחי, חשוב לי להדגיש, עם הרצון הטוב שלכם, המענה הנוכחי לא מספק.

<רון גרליץ: כרגע במשרד הכלכלה אין סיוע מספק פרו אקטיבי לרשויות הערביות להגיש קולות קוראים שיראו, ולהערכתנו, בלי שיהיה בן אדם במשרה מלאה במשרד הכלכלה שיסייע להם, לא נוכל להתקדם בבינוי מעונות יום.

<רון גרליץ: אנחנו חושבים שהחסמים הם גבוהים, יש לנו הרבה נסיון בזה, אנחנו ממליצים להקים ועדה בראשות מנכ"ל משרד הכלכלה, ועדה להסרת חסמים שמונעים בנייה בתכנון של מעונות יום ביישובים הערבים.

<רון גרליץ: אני מדגיש, שהעוצמה של החסמים לדעתנו מחייבת פתרון כזה.

<רון גרליץ: לגבי התקציב, כרגע משרד האוצר הקצה 20% מהתקציב למעונות יום משולם - - - אני מודע לזה שלא כל ה-20% האלה מנוצלים.

<רון גרליץ: יחד עם זאת, אנחנו חושבים שצריך להעלות את זה מעבר ל-20%.

<רון גרליץ: קודם כל מספר הילדים הערבים בגילאי - - -

עאידה תומא סלימאן: כמו שעשו במשרד התחבורה - הקצו 40%.

<רון גרליץ: בדיוק.

<רון גרליץ: נכון, במשרד התחבורה 40% וכל התקציב החדש לסובסידיה הולך לאזרחים הערבים וזו העדפה מתקנת ראויה לציון.

<רון גרליץ: אנחנו ב-20% למעשה, אפילו בתת תקצוב, כי אחוז הילדים הערבים בגילאים האלה הוא מעל 20%, גם התפלגות הגילאים באוכלוסייה הערבית.

<רון גרליץ: לכן אנחנו חושבים שהחלק שצריך להיות מוקצה ליישובים הערבים הוא מעל 20%, צריך להיות משהו באזור 30%, 35%, ואז גם כל הפוש של משרד הכלכלה והאוצר ושל הרשויות להגיע למצות אותו יהיה יותר חזק - אלה שלושת ההמלצות שלנו.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: גברת מייסם כנעאן-אבו תאיה, רכזת פרויקטים לגיל הרך.

<מייסם כנעאן אבו תאיה: קודם כל אני גם מברכת על קיום הוועדה בנושא הזה.

<מייסם כנעאן אבו תאיה: אנחנו כבר כמה שנים עובדים בנושא הזה, הזכרת את יום העיון שהיה, זה היה אתנו עם המשרד, וניסינו להביא את ראשי הרשויות, ולעשות את המהלך הזה.

<מייסם כנעאן אבו תאיה: עובדתית, מבחן התוצאה לא עבד.

<מייסם כנעאן אבו תאיה: אני רוצה לחזור על זה, זה לא רק משרד הכלכלה בהתחלה, זה משרד השיכון בחברה הערבית.

<מייסם כנעאן אבו תאיה: גם אנחנו יודעים שאין תכניות מתאר של אלף יחידות דיור שאז מחייבת לבנות מעון יום.

<מייסם כנעאן אבו תאיה: ההמלצה שלנו, חוץ מלשנות את אופן העבודה הזה, היא גם לשנות את הייעוד של הקרקעות של המדינה ביישובים הערבים ככה שיאפשרו בנייה עכשיו, ויתנו מענה לנשים, גם יגביר את תעסוקת נשים.

<מייסם כנעאן אבו תאיה: כל הנושא של תעסוקת נשים, אנחנו יודעים שגם נשים ערביות הן בתחתית הסולם.

<מייסם כנעאן אבו תאיה: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מסבה את תשומת ליבם של חבריי הכנסת, גם לנייר העמדה שהוגש, כי בעצם שם אתם נותנים בדיוק סטטיסטיקה כמה מהמעונות יום באוכלוסייה הערבית שבעצם הרוב המוחץ של המעונות מנוהלים על ידי ארגונים, והוקמו על ידי ארגונים וולונטריים ולא על ידי הרשויות המקומיות, דבר שמעיד גם כן על חוסר הניסיון בלהתנהל מול המשרד בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: זכות הדיבור לד"ר נעמי מורנו, מנהלת אגף לגיל הרך ויצ"ו ישראל.

<נעמי מורנו: אני רוצה לחדד נקודה שאנחנו כגורם, כארגון, כמלכ"ר, לא כרשות מקומית מקימים ממשאבים ומתרומות שמגיעות גם מהעולם וגם מהארץ מעונות יום.

<נעמי מורנו: לצערי, בתוך כל התהליך הזה של בניית מעונות והקצאות של המדינה, היום כל העמותות פשוט לא נכנסות וזה מאוד חבל, כי אם אנחנו מדברים במונחים של איגום משאבים, של הרחבת ההיצע, זה פשוט איזשהו סוג של בזבוז משאב שקיים רוצה ויכול, וזה ממש חבל.

<נעמי מורנו: בפרקטיקה, מה שקורה, רשויות מקומיות מקבלות את התקציבים, לא, אין להן מספיק תקציבים הרי לבנות באופן מלא.

<נעמי מורנו: הרשויות באופן דיי חוזר על עצמו מפרסמות מכרזים, המכרזים עצמם אינם רק מכרזי הפעלה אלא דורשים השתתפות כספית של הארגון המפעיל בהקמה.

<נעמי מורנו: ארגון מפעיל שיכול להרשות לעצמו, פונה למכרזים, בדרך כלל זה הארגונים הגדולים, ואז מה שיוצא בסופו של דבר, שאנחנו נכנסים לא ממקום של יכולת להשפיע על התהליך, אלא בדרך כזכייני משנה, ואני חושבת שזה איזשהו סוג של פספוס הזדמנות, יש פה שחקן מוביל, מנוסה בשוק, שוק מעונות היום במדינת ישראל שמקומו לא בא לידי ביטוי באופן מלא.

<נעמי מורנו: המכיל בהקמה, להרשות לעצמו, בדרך כלל זה ארגונים הגדולים, ואז, מה שיוצא בסופו של דבר, שאנחנו נכנסים לא ממקום של יכולת להשפיע על התהליך אלא בדרך כזכייני משנה, ואני חושבת שזה איזשהו סוג של פספוס הזדמנות.

<נעמי מורנו: יש פה שחקן מוביל, מנוסה בשוק, שוק מעונות יום במדינת ישראל שמקומו לא בא לידי ביטוי באופן מלא.

<נעמי מורנו: דבר נוסף שאני רוצה להעלות, את הנושא של הרחבת מעונות קיימים.

<נעמי מורנו: אנחנו מפעילים מעונות בפריסה מאוד גדולה.

<נעמי מורנו: אני יכולה לדבר על עצמנו, אבל כמובן יש רשתות נוספות גדולות.

<נעמי מורנו: יש ליד הרבה מאוד מעונות שטחים שאפשר להרחיב מעונות קיימים - משמע, כל התהליך הוא הרבה יותר פשוט וזמין כאשר אנחנו מתבססים על תשתית קיימת.

<נעמי מורנו: אנחנו הגשנו להרחבה סדרה של מעונות.

<נעמי מורנו: אנחנו לא ארגון שלא מנוסה בבנייה, אנחנו בונים בעצמנו, אנחנו הצלחנו לממש כרגע מ-2011 רק הרחבה אחת במתכונת הזאת של השתתפות המשרד.

<נעמי מורנו: אני מאוד מקווה שאנחנו נסיים את הסאגה הזאת עכשיו, בגלל כל מיני אישורים שנדרשנו להביא שהם לא בבעלותנו, זאת אומרת, אנחנו תלויים ברשות המקומית שתסכים להנפיק.

<נעמי מורנו: חלק מהאישורים הרשויים שאני מבינה למה הרשות מתקשה להנפיק, היא צריכה להתחייב לנו שהמבנה שהוא חלקו שלה ייועד למטרה הזאת, היא לא רוצה להתחייב לאורך זמן, ואז יש פה איזשהו סאגה כזאת – אנחנו מביאים את ה-50%.

עאידה תומא סלימאן: דורשים התחייבות של עשר שנים – נכון?

<נעמי מורנו: נכון.

<נעמי מורנו: אז מעבר לזה אנחנו הבנו במקרים הללו 50% תרומות שאנחנו הבאנו כדי לבצע, אנחנו גם לא מצליחים לממש את התרומות שהבאנו במקרה הזה.

<נעמי מורנו: נקודה אחרונה, וגם ראיתי פה איזשהו נייר עמדה של אגודת הסטודנטים.

<נעמי מורנו: אנחנו מפעילים מעונות במקומות עבודה, כולל באוניברסיטאות.

<נעמי מורנו: היישות הזאת שהיא מוסד לימודים בין אם זה אוניברסיטה ובין אם זה מכללות, לא בא לידי ביטוי ברור בתוך כל התהליכים של ההקצאות, בתוך התהליכים של האישורים - יש לי על השולחן טיפול במוסד אקדמי מסוים, הוא שייך לרשות מקומית שהרשות לא בהכרח רוצה אבל המוסד רוצה, אנחנו רוצים, אנחנו נביא מצ'ינג, אנחנו לא יודעים דרך איזה מסלול לפנות כי זה לא זה, לא זה ולא זה.

<נעמי מורנו: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת יוסי יונה.

יוסי יונה: אני אמרתי לך במישרין.

יוסי יונה: תודה, גברתי היושבת ראש, אני בעצם מעלה מספר תהיות שאני לחלוטין, ואולי, את יודעת, כדי לקבל מספר מענים לתהיות שיש לנו נניח מהמסך הזה שניצב כאן בפנינו של מרכז המחקר של הכנסת, מדובר גם על אופן תקצוב של בניית מעונות.

יוסי יונה: אם תוכלי להרחיב בעניין של מהם הקריטריונים לגבי הבחנה בין בעלות ציבורית, לבין בעלות פרטית מצד אחד.

יוסי יונה: מצד שני – מהמסמך הזה עולה - - -

<מרצדס צרפתי: בעלות של הרשות.

<מרצדס צרפתי: בגלל זה כפי שהיא ציינה קודם יש את הבעיה ברשויות המקומיות במגזר המיעוטים שהקרקעות הן פרטיות וקשה להעביר אותן לקרקעות ציבוריות.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה היא לא שהקרקעות פרטיות, אלא שלא נותנים להם קרקעות מדינה שהופכות - - -

<מרצדס צרפתי: לא נותנים - - - תב"ע.

יוסי יונה: כלומר, במקרים שבהם אין קרקע ואז המדינה צריכה להקצות.

יוסי יונה: מה שאני רואה מהמסמך הזה, שבעצם ישנה איזושהי מגמה של עלייה בתקציבים לצורך העניין.

יוסי יונה: ישב כאן חיים ילין, והציע איזושהי הצעה שעל פניו לא ברור לי למה משרד החינוך הוא יעיל יותר.

רחל עזריה: כי זה חובה, כי זה חינוך חובה.

רחל עזריה: הכול נכנס למסלול של מעונות יום.

<מלי שטריגילר: זה שורש העניין – חוק חינוך חובה לעומת מעונות יום שזה וולונטרי, זה לא חובה.

<מלי שטריגילר: גם חבר הכנסת ילין דיבר גם על זה שהוא רוצה לעזור לקדם את חוק הפיקוח שלנו.

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שיש החלטה, אנחנו מדברים על ביצוע החלטה ותכנית שכבר קיימת במשרד.

עאידה תומא סלימאן: לא חשוב, חובה, לא חובה, התכנית כבר קיימת, אנחנו מדברים על הביצוע שלה, נלחם אחר כך כדי שזה יהיה חובה.

עאידה תומא סלימאן: אבל ההבדל הוא שמשרד החינוך כבר שנים עוסק בנושאים האלה, וכבר כנראה צבר ניסיון מסוים והבין איך להוריד את החסמים.

<מלי שטריגילר: משרד החינוך חייב לספק גני ילדים על פי חוק.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה, ואני אומרת שהוא צבר ניסיון כבר בנושא הזה וכנראה יש לכם מה ללמוד מזה.

<מלי שטריגילר: גם אנחנו לומדים.

<מלי שטריגילר: אנחנו בשיח רציף ושוטף איתם.

יוסי יונה: אז ברור שזה מתקשר לנקודה הזאת, אם אתם יכולים להרחיב את דעתנו כי על פי המסמך שניצב כאן בפנינו שהמרכז למחקר ומידע של הכנסת כתוב שהוא פנה לאגף וניסה לבחון את אופן הביצוע, זאת אומרת, יש בעיה של תת ביצוע, גם במקרים שבהם המשאבים הם זמינים אז יש חוסר ביקוש של המשאבים הללו.

יוסי יונה: קיבלנו איזשהו מענה שהוא בהחלט לא מספק, כלומר, איך אנחנו מסבירים את הטענה הזאת שבגלל שזה חובה, אז יש האצת תהליכים בגלל שזה חובה, אני לא מבין, וזה קצת לא ברור.

יוסי יונה: לא, מה המנגנון שבעצם משעה שזה הופך להיות חינוך חובה זה מאיץ את התהליכים - - -

רחל עזריה: מאה אחוז בנייה על ידי המדינה, לא בהשתתפות - - -

<מלי שטריגילר: גם הרשות לא יכולה להתחיל להחליט האם היא כן או לא בונה גן ילדים.

<מלי שטריגילר: כאן ברגע שיש מגרש פנוי, כן מעון, לא מעון.

עאידה תומא סלימאן: בנוסף לכך, כפי שאמר חבר הכנסת יונה, ומה שאמרה חברת הכנסת עזריה, שהמדינה יש לה תכנית ברורה איפה היא צריכה לבנות.

עאידה תומא סלימאן: המשרד יודע איפה, מאתר, יש לו תכנית והוא הולך לפי התכנית.

עאידה תומא סלימאן: פה זה עניין של היצע וביקוש וכל הקודם זוכה, ואין תכנית ברורה, וזה מה שבעצם מקשה מאוד וחייב להשתנות.

יוסי יונה: אז לכן הטענה שהועלתה מספר פעמים במספר פורמים שונים שגם בגלל סיבות פדגוגיות שמדברים על רצף חינוכי, רצף פדגוגי, הרי שיש הגיון מאוד רב שגם החינוך בגיל הזה יועבר לסמכות של משרד החינוך.

<מרצדס צרפתי: או לקדם את חוק הפיקוח.

יוסי יונה: בכל אופן, נראה שאנחנו פה תקועים באיזשהו מקום.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, למרות שאני מנסה להיות ליברלית בניהול הדיון, אבל אי אפשר לקיים שיח כזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

יוסי יונה: עאידה, לפעמים הדיאלוג הזה הוא בסדר כי הוא מרחיב את הדעת כל עוד הוא לא נעשה באופן שמשבש את הדיון, אז זה בסדר.

יוסי יונה: תודה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין רות דיין מדר, מנהלת מחלקת חברה מרכז השלטון המקומי.

<רות דיין מדר: אני מובילה את הנושא הזה מרגע שהתקבלה החלטת הממשלה בנושא עידוד תעסוקה של אימהות.

<רות דיין מדר: אני בכוונה נותנת בריף קצר של מה שהיה כדי שנבין גם את חוסר הידע עד הסוף שקיים בין הגורמים שדיברו קודם.

<רות דיין מדר: עד היום מדינת ישראל לא בנתה מעונות יום, ולכן לא הייתה אפליה אחורה, אלא בעצם יש פה בינוי חדש לכלל מדינת ישראל כשבאמת הייתה העדפה בקריטריונים לאוכלוסיות שונות ולמצב סוציו-אקונומי נמוך.

<רות דיין מדר: משרד הכלכלה אמר הדרך היחידה שבו אני יכול לבנות מעונות זה באמצעות נוהל תמיכה.

<רות דיין מדר: אני לא יודע לבנות שלא באמצעות נוהל תמיכה.

<רות דיין מדר: באנו ואמרנו לא תצליחו לבנות ככה.

<רות דיין מדר: אמרו, אם היינו חוק, היינו יכולים לבנות אבל אנחנו לא חקיקה, אנחנו חייבים בנוהל תמיכה.

<רות דיין מדר: טרכטנברג בנתה תוך חצי שנה גני ילדים בגילאי 3-4 בכל מדינת ישראל, וב-1 לספטמבר כל הילדים בגילאי 3 נכנסו לגנים – מה קרה?

<רות דיין מדר: חזרנו למשרד הכלכלה ואמרנו, סליחה, זה הרי לא במסגרת חוק חינוך חובה, זה במסגרת החלטת ממשלה.

רחל עזריה: לא, אבל טרכטנברג אמרו עוד משהו.

רחל עזריה: להעביר את זה ממשרד הכלכלה את התחום - - - למשרד החינוך.

<רות דיין מדר: זה ביקשנו, אבל זה לא בהסכמים הקואליציוניים, אין מה לעשות.

רחל עזריה: אבל זה כן היה בהחלטה של טרכטנברג.

<רות דיין מדר: בסדר, אבל זה לא עבר בהסכמים הקואליציוניים בממשלה הקודמת.

<רות דיין מדר: לא משנה, לא נפתור את הכול.

<רות דיין מדר: אני רוצה להתקדם, כדי שנבין את השורה התחתונה כרגע.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, נתקדם.

<רות דיין מדר: אז התקציב התחיל להיאסף, וגם האוצר התחיל כבר להרגיש לא נוח, כי מה קרה?

<רות דיין מדר: הוא שומר את התקציבים שנה אחרי שנה, ואני לא רואה פה רפרנט של האוצר שיבוא ויגיד מה הוא עשה עם תקציב 2014.

<מלי שטריגילר: יש רפרנט.

<רות דיין מדר: אני אשמח שתגיד איך ה-200 מיליון שקל לא הועברו לרשויות המקומיות ב-2014.

<רות דיין מדר: מה שקורה בשורה התחתונה זה שהכסף לא עבר לרשויות.

<רות דיין מדר: הרשויות קיבלו הרשאות, אבל הן לא קיבלו תקציב.

<מלי שטריגילר: בדצמבר הן מקבלות תקציב עכשיו על ביצוע.

<מרצדס צרפתי: התקציב חולק.

<רות דיין מדר: התקציב לא חולק.

<מלי שטריגילר: הוא חולק - 200 מיליון שקל.

עאידה תומא סלימאן: מלי, תני לה לסיים.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך ניתן לאוצר לענות בדיוק על הנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע – הכסף הועבר, לא הועבר?

<רות דיין מדר: הרשויות קיבלו הרשאה, אבל הן לא קיבלו תקציב.

<רות דיין מדר: התקציב לא הועבר אליהן.

<רות דיין מדר: בעצם, כל רשות שבעצם קיבלה – חלקן, חלקן כן קיבלו, כי הן ידעו להפעיל את הלחץ הנכון.

<רות דיין מדר: למשל קלנסאווה, לדוגמה, נתנה את כל האישורים הנדרשים, עברה את כל ה"ויה-דה-לרוזה", עומדת, רוצה לבנות, מבקשת לקבל את התקציב, עוד שבועיים, אני מלווה אותה בנושא הזה לפחות 3, 4 חודשים.

עאידה תומא סלימאן: לבנות?

<רות דיין מדר: הם קיבלו הרשאה, הם לא קיבלו תקציב.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל לבנות או להשלים?

<רות דיין מדר: לא, השלמה של הבנייה.

<רות דיין מדר: מראש, ב-2 מיליון אי אפשר לבנות.

<רות דיין מדר: 3 מיליון זה משהו שאפשר לבנות.

<רות דיין מדר: רשות מקומית לא יכולה לבנות ללא התקציב שיש לה כי אין לה אישור של ועדת הביקורת שלה או של הגזבר לבנות אם אין תקציב.

<רות דיין מדר: התקציב כנראה נמצא אצל האוצר, כנראה אפילו לא אצל משרד הכלכלה, אני לא יודעת, אולי כדאי שהם יגידו, ולכן, בעצם לא קיבלנו נתונים.

<רות דיין מדר: גם אנחנו כמרכז שלטון מקומי פנינו, מאחר ואנחנו מלווים את הקשר עם זה משרד הכלכלה חמש שנים, פנינו, אמרנו תגידו לנו איזה רשויות קיבלו אישור לבנייה, אנחנו רוצים לדבר איתן, לראות שהתהליכים עוברים כמו שצריך, שאין להם חסמים נוספים לחסמים שידענו עליהם והצגנו אותם בפני משרד הכלכלה.

<רות דיין מדר: לא קיבלנו עד לרגע הזה במשך חצי שנה, אני פונה לכל הדרגים ומבקשת את המידע.

<רות דיין מדר: ולכן, מאוד שמחתי על הדיון היום כי חשבתי שלפחות נקבל מידע מיהן הרשויות שקיבלו תקציב לבינוי, ומה הסטטוס שלהן – הן בשלב א', בשלב ב', בשלב ג', בשלב ד', באיזה שלב הן בתהליך כדי שנדע מתי יגיע ה-1 לספטמבר שיפתחו את מעונות היום האלה.

<מלי שטריגילר: זה מידע פנימי, בבקשה לא להפצה.

<מרצדס צרפתי: יש ועדת הקצאות, אני לא יודעת להסביר כרגע, אבל יש ועדה שהחליטה עם יועץ משפטי.

<מרצדס צרפתי: המידע הזה כרגע נמצא בידי הכנסת כי הכנסת - - -

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה להבין יותר, כלומר, כנראה המידע בגלל שהתעקשתי אתמול שאני רוצה את המידע כתוב כשדיברתי עם השר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמידע אמור להיות במיוחד - - -

<מרצדס צרפתי: זה היה מפורסם תקופה מסוימת ואז הוא הורד מהאתר.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה מנוגד לכל עקרונות השקיפות בניהול תכניות ממשלתיות.

עאידה תומא סלימאן: יש גורם שנקרא מרכז שלטון מקומי שבעצם הוא השותף שלכם בתכנית הזו.

עאידה תומא סלימאן: אם המרכז לא יודע איפה התכנית עומדת ואיפה הרשויות המקומיות שהוא אמור לאגד אותם, איפה הם נמצאים בתהליך הזה - איך אפשר להתקדם?

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה למה המידע הזה חסוי.

<מרצדס צרפתי: מכיוון שאנחנו בשנת בחירות ואין תקציב ל-2015, מה שהחליט המשרד לעשות שבמשך החצי שנה אחרונה להמשיך ולטפל בכל הבקשות שהרשויות הגישו ב-2014, והוא מכין אותם בעצם לכדי אישור.

<מרצדס צרפתי: אנחנו עומדים מול הרשויות המקומיות מבקשים מהם להשלים מסמכים, מעבירים כתובות בלי שהם ביקשו.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת, אבל מה שאת אומרת בעצם מאוד מפריע לי.

<רות דיין מדר: שקל לא הועבר.

עאידה תומא סלימאן: דווקא עצם העובדה שאולי פלט את המלה של שנת בחירות, מעידה אולי למה צריך להחביא את המידע הזה ולא לפרסם אותו.

<מרצדס צרפתי: לא, זה לא קשור.

עאידה תומא סלימאן: לא הספקתי בינתיים לדקדק ובדיוק ביקשתי שידקדקו לי ברשימה שניתנה לי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת האם קיים קשר בין מערכת בחירות לבין אישורים שניתנו.

<מרצדס צרפתי: לא, אין קשר בין מערכת בחירות לבין האישורים שניתנו.

<מרצדס צרפתי: מה שאמרתי שברגע שיש שנת בחירות אין תקציב ולכן המשכנו לעבוד על הבקשה הקודמת.

עאידה תומא סלימאן: אתם תמשיכו לעבוד על הבקשות.

עאידה תומא סלימאן: העניין הוא לא המסגרת התקציבית.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאתם צריכים ב-2015 להמשיך על אותה מסגרת תקציבית של 2014, דבר שהוא למורת רוחי והצבעתי נגדו, אבל זה מה שקיים, אבל אני לא מדברת על זה, אני מדברת על העובדה שאני עכשיו לא מבינה למה רשימה של אישורים לא אמורה להיות חסויה.

<מרצדס צרפתי: מתייחסים לזה כאל יחידה אחת.

רחל עזריה: עאידה, כל הכבוד ליושבת ראש הוועדה על הקיום של הדיון הזה.

רחל עזריה: אני מאחלת לך שלא יהיו לך הרבה דיונים כאלה.

רחל עזריה: אני מיידעת אותך שכנראה יהיו לך דיונים כאלה, זה נושא מאוד חשוב שהוא איכשהו תקוע בצנרת.

רחל עזריה: קודם כל יש שינויים דרמטיים משוק העבודה.

רחל עזריה: אם בעבר מעונות היו כדי לעודד נשים לצאת לעבודה, היום נשים רוצות לצאת לעבודה, ורק צריך לאפשר להם לצאת לעבודה.

רחל עזריה: בעצם, מה שקורה בתחום הזה, שאם בעבר זה היה - במושב של ההורים שלי היה מחלק דואר, היה עובר, ובהתחלה היה לו חמור, אחר כך עבר לאופניים עם צפצפה, ואחר כך היו תאי דואר.

רחל עזריה: למה אני מספרת את זה, כי אנחנו בעצם כאילו עדיין עובדים בשיטה של לפני 50 שנה.

רחל עזריה: צריך להבין ששוק העבודה השתנה מהקצה אל הקצה.

רחל עזריה: יש פה כמה דברים שחייבים התייחסות.

רחל עזריה: שכל חודש שאשה נשארת בבית אחרי לידה של תינוק מעבר לחופשת לידה, מורידה בממוצע 1.1% מהשכר שלה.

רחל עזריה: כל לידה של תינוק במדינת ישראל מורידה בממוצע 5% מהשכר של האשה גם כאילו שנים אחר כך, זאת אומרת, שוק העבודה, נשים משלמות מחיר מאוד גבוה על זה שהן נשארות בבית עם הילדים.

רחל עזריה: ככל שאנחנו נדאג לכך שנשים יוכלו לחזור לעבודה, ככה בסופו של דבר אנחנו מעלים את ההכנסות של הנשים.

רחל עזריה: מה השיטה שעובדת היום?

רחל עזריה: אמרתי, זו השיטה המאוד ותיקה, ובעצם יוצא שהשיטה אומרת כמה קרקע יש לעיר או לכפר, או כמה זמינות יש לקרקע, זה מה שמכריע, כמה נשים יוכלו לצאת לעבודה ולקבל מעון יום מסובסד.

רחל עזריה: כלומר, בערים הגדולות קשה לקבל קרקע כי הקרקע מאוד יקרה בערים הגדולות, ואין קרקע, וצריך את הקרקע לדברים אחרים.

רחל עזריה: ביישובים הערביים יש את הבעיה של הבעלות על הקרקע, וזה פשוט הכול פונקציה של הקרקע.

עאידה תומא סלימאן: תכניות מתאר לא מאושרות.

רחל עזריה: כל העניין הזה של יציאה של נשים וכמה נשים מרוויחות, בגלל העניין הזה של השיטה של הבנייה של מעונות יום, הכול פונקציה של הקרקע.

רחל עזריה: כשאני הייתי אחראית לנושא בעיריית ירושלים, ראיתי שרק 13% מילדי ירושלים יכלו להיות במעונות יום מסובסדים, והכול כל הזמן היה פונקציה של קרקע, חיפשנו קרקעות, גירדנו קרקעות, קרקעות שאין בהן בעיות של טופוגרפיה בעייתית, ואותו דבר גם אני רואה שיש במגזר הערבי 2.62%, ברחבי הארץ בממוצע 20%, בירושלים זה היה 13%, ומה שמעלה את האחוזים זה היישובים והמושבים שבהם אין בעיה של קרקע, הכול פונקציה של הקרקע.

רחל עזריה: לכן אני רוצה להציע, שכמו שבמושב שלי עברו לתאי דואר, יכול להיות שאנחנו צריכים לעבור לשיטה שלא מבוססת על קרקע.

רחל עזריה: קודם כל לשנות לגמרי את השיטה, לא צריך את הבעלות על הקרקע, לאפשר לבנות מעל גני ילדים, כי גני ילדים כן נמצאים - - -

<מלי שטריגילר: אפשר.

רחל עזריה: אז נכון, זה לא יהיה ארבע כיתות.

רחל עזריה: לא, אבל אתם דורשים גודל של מספר כיתות שלא מאפשר.

<מלי שטריגילר: יש מעונות של כיתה אחת.

<קריאה: לא, אנחנו בונים בכמה קומות מעונות יום וגני ילדים בעיקר בערים הגדולות.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת את זה, אבל גם נודע לי שזה לא מאושר בינתיים באוכלוסייה הערבית.

<מלי שטריגילר: אין הבדל, אם מותר, מותר בכל מקום.

רחל עזריה: כשאני בדקתי בעיריית ירושלים איפשרו לנו, במקום אחד בנינו.

<מלי שטריגילר: אני אשלח אותך בירושלים לכמה כתובות - ברמות.

רחל עזריה: בסדר, אני מכירה בבית הכרם, לא משנה.

רחל עזריה: הדבר השני זה מעל עוד הרבה מבני ציבור - טיפות חלב.

<מרצדס צרפתי: בתי כנסת - זה לא משנה.

רחל עזריה: אני שמחה לשמוע.

רחל עזריה: אבל אני חושבת שזה שלב ביניים, והשלב הבא בעיניי צריך להיות בכלל מנותק מעניין הקרקע, אנחנו צריכים לייצר שיטה.

רחל עזריה: יש לנו את השיטה של המשפחתונים, אנחנו צריכים כמה שיותר להאיץ את העניין של המשפחתונים.

רחל עזריה: אגב, המשפחתונים יכולים לעזור במגזר הערבי בצורה דרמטית, זה מנותק לגמרי מנושא הקרקע, אין בכלל את הפונקציה הזאת.

<מלי שטריגילר: צריך לזה תקציב, אנחנו אתך לגמרי.

רחל עזריה: יפה.

רחל עזריה: אגב, אני מציעה שנקדם.

רחל עזריה: אני יודעת שארגונים של מעונות היום יש דיון אחד ויש דיון שני, אבל כיוון שאני חושבת שבכנסת המטרה שלנו היא להביא את הפתרונות עבור הציבור, ולדאוג לזה שנשים יוכלו לצאת לעבודה, אני מציעה שאנחנו נאיץ את השיטה של המשפחתונים ואנחנו נקרא לתקציב גדול יותר לעניין של המשפחתונים.

רחל עזריה: אולי נחשוב גם על ההגמשה של השיטה של הניהול של המשפחתונים כמה שיותר כדי לאפשר, כי ברגע שאנחנו מנתקים את זה מנושא הקרקע, אנחנו פשוט רצים קדימה.

עאידה תומא סלימאן: רציתי לשאול, הקריטריון של דחיות בהרשמה, או מספר הנרשמים עדיין קיים כקריטריון לאישור?

עאידה תומא סלימאן: כלומר, מספר הילדים שנרשמו ואין להם מקום – זה עדיין קיים?

עאידה תומא סלימאן: למרות שאני אף פעם לא מבינה.

עאידה תומא סלימאן: בכפר שאין בו אף מעון למה שיירשמו התינוקות?

עאידה תומא סלימאן: למה שירשמו אותם ושיהיה לכם דחיות?

<מלי שטריגילר: הקריטריון שאנחנו מתייחסים אליו הוא אחוז הילדים ברשות שאין להם פתרון.

<מלי שטריגילר: זאת אומרת, זה הקריטריון.

עאידה תומא סלימאן: זה משהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: קריטריון של ילדים שאין להם פתרון, את מוציאה - - -

<מלי שטריגילר: זה הקריטריון.

עאידה תומא סלימאן: אבל היה בדיון בעבר, וזה מה שאני רוצה להבין, זה עדיין קיים או לא, מספר הילדים שאכן נרשמו ברשות המקומית ואין להם פתרון?

<מלי שטריגילר: הקריטריון שאנחנו מתייחסים אליו, אנחנו מתייחסים לאיזשהו מכלול של קריטריונים שכולל אזורי עדיפות לאומית, וכולל דירוג רשות מבחינה סוציו-אקונומית וכולל האם קיים מענה ל-60% מהילדים?

<מלי שטריגילר: לא עניין של ועדות קבלה במעונות היום המוכרים של משרד הכלכלה של מדינת ישראל, אלא האם קיים מענה בכלל ל-60% מהילדים ברשות - של ילדים בכלל.

<מלי שטריגילר: ברור שיכול להיות שאשה לא עובדת - -

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, עורכת הדין ציפורת שימל מ"אמונה".

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<רות דיין מדר: גברתי יושבת ראש הוועדה, אני רק יכולה להשלים שני דברים קטנים שחשוב שהוועדה תדע?

עאידה תומא סלימאן: אחרי הגברת.

<ציפורת שימל: אני רק אסבר את האוזן גם לגברתי יושבת הראש.

<ציפורת שימל: לנו יש 135 מעונות יום עם 9,000 ילדים, בשנה האחרונה נאלצנו לדחות כ-2,000 ילדים שזה גידול מהשנה הקודמת של 1,000 ילדים שנדחו.

<ציפורת שימל: אני אתן דוגמה - במעון אצלנו שנרשמו בו 360 ילדים, התקבלו בפועל 100 ילדים.

<ציפורת שימל: המצב הזה הולך ומחמיר משנה לשנה, והסיבה היא כמובן גם העובדה שמשרד הכלכלה יורה על הפיצוץ במספר הילדים שהולך בהדרגה בסדר גודל של 10% בכל שנה, אבל הנושא המרכזי הוא באמת הנושא של "הדרה" אם אנחנו נמצאים בוועדה לקידום מעמד האשה, אז אשתמש באותו מונח – הדרת הארגונים המפעילים מהנושא של בניית המעונות.

<ציפורת שימל: אנחנו מבחינתנו המשמעות של הדבר הזה, אני אתן רק סדר גודל.

<ציפורת שימל: בניית מעון היום במדינת ישראל עולה סדר גודל בערך של 5 מיליון.

<ציפורת שימל: התקצוב של משרד התמ"ת הוא סדר גודל של בערך - תלוי בגודל הכיתות, מתוך 5 מיליון סדר גודל של 3 מיליון.

<מלי שטריגילר: 3 מיליון ו-600 מאות.

<ציפורת שימל: אל תתפסו אותי במלה, תלוי בגודל הכיתות.

<ציפורת שימל: המשמעות של הדבר הזה, וזו השערה שלנו בהקשר הזה היא שאם יבדקו את אחוז הרשויות המקומיות שאכן, מה שנקרא בפועל, מומשו כבר, הכסף כבר מומש במובן הזה, אנחנו נראה שאחוז הרשויות החזקות ביותר הן אלה שבעצם מסוגלות לבנות, כיוון שרשויות אחרות, וזו בעצם הטענה שעלתה כאן בצורה הכי ברורה לא מסוגלות לשאת בדבר הזה.

<ציפורת שימל: אם היו מאפשרים לנו כארגונים מפעילים כמו שהיה בעבר להצטרף לעניין הזה, לנו יש את התורמים שלנו, הדבר הזה יכול היה להתרומם, היום במקום שבמהלך השנה האחרונה אנחנו בנינו איקס מעונות מכספי התרומה שלנו, היינו יכולים לבנות פי 3 מאותו איקס, זאת אומרת, הדבר הזה הוא דבר חמור.

<ציפורת שימל: אנחנו גם מוכנים להשלים לרשויות כספים שחסרים להם, הבעיה בדבר הזה, כפי שהעלתה נעמי, זה באמת העובדה שכאשר אנחנו רוצים את הדבר הזה, מגבילות אותנו רשויות ואומרות לנו זה יהיה לסדר גודל של בין 5 ל-10 שנים.

<ציפורת שימל: איזה תורם יהיה מוכן לתת לנו אפשרות כדי שנוכל לעזור, ובאמת להקים את אותו מעון כאשר הוא יודע שכעבור 5 עד 10 שנים לא תהיה שום משמעות לאותה תרומה שלו - המצב הזה הוא מצב מאוד קשה.

<ציפורת שימל: אנחנו חושבים שפתיחה של הארגונים המפעילים אם יפתחו את זה גם הארגונים המפעילים, יש לנו את הניסיון הרב בבנייה של מעונות חדשים, אנחנו עושים את זה, תאמינו לי, על הצד הטוב ביותר - אם יאפשרו לנו זה יכול להיות פתרון טוב.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה עם ארגונים שמנהלים מעונות יום כבר עלתה, ואני אדרוש בסיכום שלי משהו ספציפי בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת טרכטנברג, אני שמחה שאתה נמצא.

עאידה תומא סלימאן: השם שלך הוזכר כמה פעמים לפני כניסתך – רק דברים טובים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

מנואל טרכטנברג: תודה רבה, גברתי היושבת ראש, אני רוצה לברך אותך על קיום הישיבה החשובה הזאת על הנושא הזה.

מנואל טרכטנברג: אני מצטער שלא נכחתי בדיון, בו זמנית יש שלוש ועדות שדורשות נוכחות, אני עדיין לא למדתי מה הטריק של להיות בו זמנית.

עאידה תומא סלימאן: גם אני, ובדיוק עכשיו אני מפסידה ערעור שהגשתי לוועדת הכנסת בגלל שאני נמצאת פה.

מנואל טרכטנברג: בכל אופן, כפי שידוע לכם, אני עוסק בנושא הזה מאז המחאה והדוח, ואני חייב להגיד שזה מסע בלתי נגמר שכרוך בהרבה מאוד תסכולים, הסיבות ידועות לכם מהשטח יותר טוב ממני.

מנואל טרכטנברג: בכל זאת, אני רוצה לציין, אמנם המדינה עשתה כמה צעדים, והצעד הראשון הגדול של גילאי 3, 4 וכו', אבל הממשלה לא הקדישה לנושא הזה מספיק משאבים ותשומת לב.

מנואל טרכטנברג: העניין הוא לא רק מחסור במשאבים, זה בין היתר הכשלים שאתם מתמודדים איתם כל יום ובכל מקום כמעט בארץ, משקפים את העובדה שאין מדיניות ממשלתית קוהורנטית, אין תכנית אב שמסתכלת על הגיל הרך בכללותו, שאין תכנית שיודעת להגדיר חלוקת עבודה מושכלת בין השלטון המרכזי לבין הרשויות המקומיות, ובין ארגונים שיכולים להיות שותפים נהדרים לעשייה הזאת.

מנואל טרכטנברג: לכן, כל פעם הבעייתיות הזאת צצה לך ממקום אחר.

מנואל טרכטנברג: פעם כי לא בונים מספיק, או בקצב הדרוש, או לא משתפים מספיק בבנייה.

מנואל טרכטנברג: פעם אין מספיק צוות כדי להעניק לילדים את הטיפול הנדרש, שלא נדבר פעם – פעם אין את ההכשרה לצוות הסייעות ולגננות הנוספות שצריך.

מנואל טרכטנברג: אני שואל את עצמי מה אנחנו יכולים לצפות כשמדובר על הסגמנט שעדיין לא מטופל שזה מעצם מלידה ועד גיל שלוש, שהוא לא מטופל במובן של לא תכנים חינוכיים, לא סטנדרטים פדגוגיים וכו', יש - - - טוטלי בעניין הזה.

מנואל טרכטנברג: מה שאני רוצה להגיד לכם, שאני אישית מחויב בנושא הזה, והחלטתי להפוך את הנושא של הגיל הרך לנושא דגל בכנסת.

מנואל טרכטנברג: אני מתכוון לקדם בכל כוחי הקמתה של רשות לגיל הרך שתרכז את כל הנושאים שנוגעים לגיל הרך.

מנואל טרכטנברג: אי אפשר לעשות הפרדה בין הפן הבריאותי לבין הפן הפדגוגי, לבין הפן של סיוע לנשים או להורים לצאת לשוק התעסוקה.

מנואל טרכטנברג: אי אפשר לנתק את זה מאבחונים, מפן של רווחה וכו'.

מנואל טרכטנברג: אם יש משהו שחסר במדינת ישראל, זה בדיוק הגישה האינטגרטיבית הזו, ופעם לפני שנים אולי, אתם או חלקכם לא זוכרים, אבל היה מאבק גדול על אי סגירה של טיפות חלב, ניסו במשך תקופה ממושכת, אני במקרה הייתי במשרד ראש הממשלה, ותרמתי את תרומתי הקטנה למנוע את הסגירה של טיפות חלב, אבל כל פעם הדבר הזה יצוץ לנו ממקום אחר, שלא נתבלבל בעניין הזה - כי אין הבנה מערכתית לחשיבות של הנושא של הגיל הרך, ולכמה שהמדינה מחויבת להשקיע בכך וזה לא רק עניין של תקציבים.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לחזק את ידיכם במאבקים האלה.

מנואל טרכטנברג: אני אישית מחויב לזה.

מנואל טרכטנברג: גברתי היושבת ראש, באמת, כל הכבוד על העשייה גם במסגרת הוועדה הזו.

מנואל טרכטנברג: תודה רבה לכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: איאד סנונו, כלכלן ממרכז מוסאוא.

<איאד סנונו: אני רוצה לשתף בתהייה אחת ושאלה קונקרטית וכמה פתרונות אם אפשר.

<איאד סנונו: התהייה היא לגבי מה שדיברו כאן בעיקר ממשרד הכלכלה על העדפה מתקנת.

<איאד סנונו: לפי הנתונים שיש לי ונתונים ממשרד הכלכלה, וגם עברתי לוועדה, הרשויות הערביות קיבלו, לא בדיוק קיבלו, הוקצו להם כ-9 מיליון בשנת 2014, זאת אומרת, אנחנו מדברים על 4.5% מה-200 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: זה ב-2014?

<איאד סנונו: כן, אז אני לא בדיוק יודע על איזה העדפה מתקנת מדברים כאן, אנחנו קיבלנו הרבה פחות.

עאידה תומא סלימאן: מה שנכון לא דיברו על העדפה מתקנת בוועדת הכלכלה.

<איאד סנונו: כן, היא דיברה דווקא על שלושה מגזרים שיקבלו העדפה מתקנת.

<איאד סנונו: השאלה הקונקרטית שאני מאוד מבקש תשובה עליה שאף אחד לא התייחס, לגבי הערים המעורבות.

<איאד סנונו: השאלה היא האם יש מנגנון שמבטיח שחלק מהכסף שמועבר לערים המעורבות שבדרך כלל הן רשויות חזקות יחסית, האם יש איזשהו מנגנון שמבטיח שחלק מהכסף מועבר משכונות העוני שבעיקר הן שכונות ערביות, כמו בחיפה שהן יכולות לקבל את כל הכסף, אבל לפי מיטב ידיעתי ובדיקתי, אין כסף שמיועד לא לחליסה ולא לוואדי ניסנאס, גם לא בעכו, שווה לבדוק את הנקודה הזו ולגבי פתרונות.

<איאד סנונו: דיברו על החסמים ועל הבעיות שקיימות שניתן באופן גס לחלק אותן לשניים, חלק אחד שתלוי ברשויות, וחלק תלוי בקריטריונים ובמשרד הכלכלה.

<איאד סנונו: לגבי הקריטריונים, אני חושב שראוי שיאמצו לשקול מחדש את הקריטריונים ולהתאים אותם לחברה הערבית, שבעיקר הקריטריונים האלה לא מותאמים כמו רוב הקריטריונים בכל הקולות קוראים שיש - שווה לשקול התאמה.

<איאד סנונו: שנית, זה הזמן להגביר את הממשק בין משרד הכלכלה והרשויות המקומיות על ידי פגישות יותר תכופות, ולהסדיר איך ממלאים, כמו שניסינו לעשות בוועדת העיזבונות וזה עבד, שכן יבוא נציג מהמשרד שיסביר איך הרשויות אמורות למלא, החל מהניירת מהדבר הטכני והטפסים והכול.

<מלי שטריגילר: סוהר פגשה אתכם בכפר קאסם.

<איאד סנונו: פגשה, אבל זה מעט מדי.

עאידה תומא סלימאן: בוא נודה, השם של סוהר עולה כמה פעמים, עם כל הכבוד, אני לא חושבת שאדם אחד יכול לתת את המענה, גם על הפיקוח, וגם על הרישוי וגם התכנית.

<מלי שטריגילר: יהיה רפרנט שזה יהיה התפקיד שלו, איש הקשר.

<מרצדס צרפתי: תהיה מינהלת להקצאות החדשות ב-2016.

עאידה תומא סלימאן: אחרי שנסיים את התכנית, יהיה רפרנט שיעזור.

<מלי שטריגילר: הוא יהיה חלק מהמינהלת.

<רות דיין מדר: מינהלת זה רק עוד ביורוקרטיה – הם כבר יודעים לעשות את העבודה.

עאידה תומא סלימאן: הועלתה שאלה בעניין העברות התקציבים לאוצר.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לשמוע את מר דניאל סוצ'י, רפרנט משרד האוצר.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<דניאל סוצ'י: אני רוצה להתייחס לשני דברים.

<דניאל סוצ'י: אחד, לגבי הסוגיה של ההרשאות.

<דניאל סוצ'י: התקציב שמועבר לבינוי זה הרשאות להתחייב.

<דניאל סוצ'י: בסוף 2014, כפי שמלי אמרה, הוקצו 200 מיליון שקל לפי החלוקה שהיא הסבירה במעבר תכנון ובינוי חדש.

<דניאל סוצ'י: התקציב המזומן שניתן בגין אותן הרשאות, ניתן בהתאם לאבני דרך.

<דניאל סוצ'י: לצורך העניין, אתה מסיים שלט, אתה מקבל איקס אחוז.

<דניאל סוצ'י: כן רציתי להגיד, את אמרת שלא יצא כלום - - -

<רות דיין מדר: 200 מיליון יצא - - - הוא לא ייתן לנו.

עאידה תומא סלימאן: אני מחכה לשמוע נתונים.

<רות דיין מדר: אני רוצה מספר.

עאידה תומא סלימאן: גם אני רוצה, אבל בינתיים אני יש לי את הזכות לבקש את זה.

<מלי שטריגילר: רק בדצמבר 2014, נתנו את ההרשאות, הכסף התחיל לצאת ב-2015.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לעשות סדר, מעכשיו והלאה אני שואלת את השאלות ואני מאוד מבקשת שתענו באופן קונקרטי.

עאידה תומא סלימאן: ב-2014, אמרתם שהקצתם 200 מיליון, כמה יצא מה-200 מיליון האלה ולמה?

עאידה תומא סלימאן: לתכנון?

עאידה תומא סלימאן: לבנייה?

עאידה תומא סלימאן: לביצוע?

<דניאל סוצ'י: לתכנון ניתן – עם התכנון נותנים 50% במועד התכנון, זאת אומרת, כבר בינואר ניתן 50% מה-23 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: בעת אישור אתם מעבירים 50%.

עאידה תומא סלימאן: העברתם לכל אלה שאושר להם?

<מלי שטריגילר: כן.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: בעניין בנייה – מתי אתם משלימים את ה-50% בסיום?

<מרצדס צרפתי: כשהם מגישים היתר בנייה שזה אמור להיות בחודש הבא.

<דניאל סוצ'י: לגבי יתר הסכומים, אני יכול להגיד כמה יצא סך הכול נכון להיום ב-2015, זה כולל הרשאות עבר, זה לא רק הרשאות שניתנו ב-2015, זה גם כולל הרשאות קודמות.

<דניאל סוצ'י: דובר כרגע על סך הכול נכון לאתמול או שלשום 35 מיליון סך הכול.

<רות דיין מדר: כלומר, שזה כולל הרשאות עבר.

<רות דיין מדר: הוא אומר שלא יצא כלום - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, תאמיני לי, אני מבינה.

<רות דיין מדר: כל כך מתסכל.

עאידה תומא סלימאן: אתם עובדים מולם בנושאים האלה, או שעכשיו עושים את העבודה הזאת פה, אצלי.

<רות דיין מדר: עובדים לא מקבלים תשובות.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, 35 מיליון זה כולל הרשאות קודמות, ויכול להיות שהרוב מההרשאות הקודמות, ככה אני מבינה.

<דניאל סוצ'י: לא רוצה להגיד כן או לא.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת עכשיו, תרשום לך שאני דורשת את המידע הזה שיישלח לוועדה תוך שבוע ימים, ואיך שאני מבינה, שעובד האוצר הכול נמצא כבר במערכת הממוחשבת, צריך רק להוציא סיכום לזה.

עאידה תומא סלימאן: שבוע ימים יהיה מעל ומעבר לזמן הדרוש כדי לקבל את המידע הזה, גם בפירוט של מה בעצם שולם מההרשאות הקודמות, מה שולם מהרשאות חדשות, מה בעצם הסכומים שהועברו גם כן, אנחנו אמרנו, יש תכנון, יש בינוי ויש מעבר, וכמה גם כן מהמעבר?

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<מלי שטריגילר: אני יכולה לספר ארבע בקשות מלאות במעבר שסיימו בנייה מעונות מוכנים.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה אליעזר מה-מ.מ.מ.

עאידה תומא סלימאן: שליווה את העבודה של הוועדה גם בקדנציה הקודמת, ומהקריאה שלי בפרוטוקולים עשית עבודה נהדרת.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<אליעזר שוורץ: יש לי שתי שאלות לאוצר, ושאלה למשרד הכלכלה.

<אליעזר שוורץ: אנחנו היינו בקשר עם האוצר גם במקביל כאשר פנינו למשרד הכלכלה ופנינו לאוצר, אחת השאלות ששאלנו הייתה – האם התקציב החלקי ב-2015 בינתיים פוגע בתקנות?

<אליעזר שוורץ: התשובה הייתה שלא.

<אליעזר שוורץ: כלומר, התקצוב לא קשור - - -

<דניאל סוצ'י: הרשאה לשנת 2015 עכשיו מאשרים בוועדת הקצאות ותאושר - - -

<אליעזר שוורץ: זה לא אמור להשפיע על החלוקה.

<דניאל סוצ'י: לא משפיע.

<אליעזר שוורץ: בהקשר של הרשאה אתכם כמו שהצגת, כל התקציבים פה בעצם ה-200 מיליון בהרשאה להתחייב.

<אליעזר שוורץ: מהנתונים שקיבלנו בהתחלה, מתוך הבקשות לבינוי אושרו 23 בקשות מ-316 מסיבות תקציביות, אם התהליך לוקח, שאלנו את השאלה הזאת כמה פעמים בעבר, למה לא לאשר 400 מיליון שקל בשנה אחת בהרשאה להתחייב כדי להתחיל את התהליך?

<אליעזר שוורץ: לדחות את כל הבקשות בגלל משהו שתשלמו כבר כמה שנים זה מסרבל.

<אליעזר שוורץ: שאלנו את השאלה הזאת כמה פעמים בעבר ועוד לא הבנו את התשובה.

עאידה תומא סלימאן: ידעתי שהוא ידחוף את הדיון קצת קדימה.

<אליעזר שוורץ: תודה.

<אליעזר שוורץ: עוד שאלה למשרד הכלכלה.

<אליעזר שוורץ: ציינת שבבקשות למעבר אישרתם 122 בקשות מתוך 268.

<אליעזר שוורץ: כמה בקשות אושרו בכלל במסלולי התמיכה במהלך השנים, וכמה מתוכן ביקשו לעבור למסלול החדש, והאם הן ביקשו לעבור מסיבות תוספת תקציב או הביורוקרטיה - - -

<מלי שטריגילר: 268 בקשות הוגשו למעבר.

<אליעזר שוורץ: כן, כמה אבל אושרו בעבר במבחני תמיכה, ומתוכן כמה ביקשו לעבור למסלול החדש?

<מרצדס צרפתי: לא, כולם אושרו בעבר במבחני תמיכה.

<מרצדס צרפתי: אתה שואל כמה ממבחני תמיכה עכשיו ביקשו לעבור למעבר?

<אליעזר שוורץ: 268 מתוך 300, מתוך 400, מתוך 500.

<מלי שטריגילר: הרוב המוחלט, אני רק יכולה לומר לך, קראנו לזה "נוהל בייבי סיטר", וכל עובדי האגף, כולל פקידים, כולל כולם, כל אחד קיבל כ"בייבי סיטר" כמה רשויות שהוא צריך לדאוג שיגישו בקשה למעבר.

<אליעזר שוורץ: אני ידעתי מהתשובה.

<אליעזר שוורץ: הנחתי שהרוב המוחלט, וזה מוביל אותי לשאלה האם כל אלה שנדחו האם זה אומר שנשארו באותו סטטוס שהם היו כל השנים שהם לא יבנו בפועל.

<מלי שטריגילר: לא נדחו, הם מחכים לתקציב ב-215.

<אליעזר שוורץ: לא, קיבלו 122 מתוך 268, שוב, זה חוזר לשאלה הקודמת על ההרשאה להתחייב.

<מלי שטריגילר: הם נכנסים עכשיו ל-2015.

<אליעזר שוורץ: הכול מתחבר לשאלות שלנו בעבר גם, אז אני אשאל אותן שוב.

<מרצדס צרפתי: אלה שביקשו לא לעבור כי הם היו על סף קבלת - - - ולא השתלם להם - - -

<מלי שטריגילר: לא היו בקשות שהיה ראוי שיעברו ולא עברו.

<מלי שטריגילר: אלה שלא עברו במעבר אחרי כל הבייבי סיטר הלוחץ הזה, זה כאלה שפשוט החליטו לוותר או שהם כבר סיימו וקיבלו - - -

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, מר רן מלמד, סמנכ"ל עמותת "ידיד".

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<רן מלמד: גברתי היושבת ראש, אני אעשה זאת קצר, אני קודם כל רוצה לברך על קיום הדיון.

<רן מלמד: אני חושב שהוא חשוב, אני חושב שקודם כל הוא מצביע על כשל הולך ומתמשך, ונראה שלא נפתר בתחום הזה.

<רן מלמד: אני חושב שנקודה שלא נגעו בה בכלל - האם הפתרונות שעליהם עובדים הם הפתרונות הנכונים.

<רן מלמד: אני חושב שנכון אמרה חברת הכנסת עזריה שצריך לחשוב אחרת כבר, שעולם העבודה משתנה, צריך להתייחס לנושא של המעונות והטיפול בילדים כחלק ממהלך כולל הרבה יותר רחב שצריך גם לקדם תעסוקה של נשים בתחום הזה.

<רן מלמד: בניית המעונות או יצירת מעונות ומשפחתונים זה מנוף תעסוקתי נפלא לנשים חד-הוריות בעיקר, אבל לא רק להם, יש מודלים שאנחנו בעמותת "ידיד" בונים אותם בימים האלה, ואם משרד הכלכלה, משרד אוצר ומשרדים אחרים יבואו ויחשבו קצת מחוץ לקופסא, יגידו, בואו נראה איך בונים מודלים שיכולים לספק צרכים, למשל, שאמהות שהילד שלהן חולה ולא יכולים לשלוח אותו למשפחתון או למעון או לגן, בגלל זה הן צריכות לשבת בבית ולהפסיד יום עבודה, ואם הן חד-הוריות אולי להפסיד בעקבות זה את העבודה שלהן.

<רן מלמד: איך המערכת מתארגנת לפתרונות אחרים, אני חושב שהראייה צריכה להיות הרבה יותר רחבה.

<רן מלמד: אני אשמח אם הוועדה הזאת תוכל לקדם דיון יותר רחב בשאלה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אלה רעיונות יותר מתקדמים כאשר נותנים את הבסיס ואחר כך מתחילים.

<רן מלמד: אולי לא צריך לבנות כל כך הרבה ואפשר להשתמש בכסף הזה לדברים יותר טובים.

עאידה תומא סלימאן: הגברת חגית יערי, מנהלת פרוייקט "אמא" - שדולת הנשים בישראל.

<חגית יערי: תודה רבה.

<חגית יערי: חוץ ממנהלת פרויקט "אמא" אני אמא בעצמי ששולחת את שני ילדיה למעונות יום של ויצ"ו, אחד סיים, אחד נמצא באמצע.

<חגית יערי: אני חושבת שהסבסוד הזה הוא הדבר היחיד שמאפשר לי לצאת לעבודה, וחבל שחבר הכנסת חיים ילין לא פה, מדובר בנושא מגדרי פר-אקסלנס.

<חגית יערי: נשים מרוויחות בממוצע 35% פחות מגברים, וזה נותן מענה לנשים בכל האוכלוסיות, בכל המגזרים, בכל המקומות בארץ, נותן להן את הפתרון כדי לצאת לעבוד.

<חגית יערי: אני חושבת שמדובר בנושא חירום, צריך להבין שרבע מהנשים שעובדות לא חוזרות למקום עבודתן, או לשוק התעסוקה ארבע שנים אחרי הלידה.

<חגית יערי: זאת אומרת 25% מהנשים שעובדות לא חוזרות לעבוד, והסיבה העיקרית שהן נותנות לך היא עלויות הטיפול בילד.

<חגית יערי: בנושא הבינוי – אנחנו רואות ואנחנו מקבלות אין ספור פניות ממקומות יותר חלשים, מקומות שבהן נשים מרוויחות פחות, שפשוט לא שווה להן לשלוח.

<חגית יערי: גם אם יבנו שם אינסוף מעונות יום, הקריטריונים חייבים להשתנות.

<חגית יערי: אשה שגרה במרכז תל אביב, לא יכולה לשלם אותו סכום כמו אשה שגרה בחורפיש, או אשה שגרה בשדרות, או אשה שגרה בדימונה, כי אז שכר הלימוד הוא פשוט יותר גבוה ממעון פרטי, אז היא מפסידה את היתרון הגדול של פיקוח ושל יום ארוך.

<חגית יערי: הדבר השלישי, בוא נודה, הילדים לא נולדים בגיל 3, הם נולדים בגיל אפס.

<חגית יערי: אנחנו צריכות לחזור לעבודה אחר 14 שבועות, לא יכול להיות שיש חוק חינוך חינם מגיל 3.

<חגית יערי: מה אתם רוצים שאנחנו נעשה עם הילדים שלנו עד גיל 3?

<חגית יערי: הם לא זכאים אז לחינוך, אנחנו לא זכאיות לעבוד?

<חגית יערי: חוק חינוך חינם חייב להתרחב לגיל אפס.

<חגית יערי: אנחנו רוצות לצאת לעבודה, אנחנו חייבות לצאת לעבודה.

<חגית יערי: אנחנו צריכות להאכיל את הילדים שלנו, ולספק להם קורת גג וחינוך יאות ובגדים, ולכן, זו האפשרות היחידה.

<חגית יערי: אני מאוד שמחה לפגוש אתכן סוף סוף, אנחנו פנינו אליכן אין סוף פעמים, אתן לא עונות לנו, אתן לא עונות לפניות ספציפיות של נשים שפונות אלינו, שנתקעות בין הכסאות של הקריטריונים, הן בעצמן פונות, הן לא מקבלות מענה, כן, אני יכולה להראות לך אין סוף.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, במקום להגיד לא, תעבירו אלינו את כל הבקשות.

<חגית יערי: אני אשמח, בהחלט צריכה להיות הסתכלות חדשה לקריטריונים לסבסוד, ואני חושבת שויצ"ו נעמ"ת ואמונה יסכימו איתנו בעניין הזה, צריך להסתכל על זה בעיניים חדשות.

<דר דשן: דבר נוסף שלא דובר בכלל, זה ציבור הסטודנטים.

<דר דשן: 10% מהסטודנטים הם בעצם הורים, זה בעיקר שהוא משפיע על הסטודנטיות ולא על הסטודנטים, שיש שני היבטים שגם כשיש כבר מעונות, אז הם לא מותאמים לסטודנטים.

<דר דשן: אחד, ההיבט המהותי, בסוף השנה האקדמית היא לא כמו השנה, וזה בעייתי.

<דר דשן: סטודנטית לא תמיד לומדת ימים א'-ה', ולכן היא צריכה את כל הימים, בעצם צריכים שיהיו מותאמים, שהיא יכולה להביא את הילד ליומיים, שלושה ימים.

<דר דשן: הבעיה השנייה בעניין הבנייה, בעצם, ברגע שקמפוס כבר רוצה לבנות בתוכו מעון יום, וזה לא מובן מאליו, כי לא כל הקמפוסים רוצים, אבל כשיש כבר קמפוס שכן רוצה, זה בדרך כלל יהיה בתוך מבנה של הקמפוס, ואז זה אף פעם לא מתאים לתכניות בנייה, כי מה לעשות הכיור באוניברסיטה הוא לא בגובה של כיור בגן ילדים.

<דר דשן: אלה דברים שצריכים, כדי שגם סטודנטיות יוכלו, זה בעצם הדור עבודה הבא.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת לא להסביר למה חשוב משפחתונים, לא להסביר מה המצב הקיים, אם יש הצעה ספציפית.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<רז קונסטליק: אני נציג של עיר איתנה ראשון לציון, אבל צריך עדיין לזכור שגם בערים איתנות יש שכונות נחשלות, ולכן אנחנו חייבים את השיתוף פעולה הזה.

<רז קונסטליק: אגיד לכם, יש בראשון לציון שני מצבים, מצב אחד, זה חמישה מעונות שכן אושרו לנו בעבר, גם מגדריים חרדים.

<רז קונסטליק: אנחנו לא מצליחים לקבל את התמיכה כי מגיעה וזה הוזכר, מגיעים לבדוק – סופרים לנו את המרצפות במרפסות כדי לא לאשר את הכסף ולסגור את העניין.

<רז קונסטליק: שלושה מעונות שביקשנו השנה, סורבנו, זה ואקום אדיר בעיר כמו ראשון לציון.

<רז קונסטליק: אז אנחנו מקימים מעונות של חברה עירונית, הם לא מפוקחים מספיק, הם לא בדיוק עובדים על פי הקריטריונים, קשה מאוד לתפעל אותם.

<רז קונסטליק: דבר אחרון שאני אומר, אנחנו לא רק מסתכלים על התמיכה בהקמה, יש אחר כך את הנושא של התפעול.

<רז קונסטליק: התפעול הוא מאוד מסורבל, הוא מאוד מיושן.

<רז קונסטליק: סתם לצורך דוגמה אחת, ואני אסיים בזה, גברתי.

<רז קונסטליק: הסכימו כבר שלא יהיה מטבח מבשל, או.

<רז קונסטליק: קיי.

<רז קונסטליק: מטבח מחמם.

<רז קונסטליק: אמרנו, לא צריך מבשלת, אז אמרו לא, כן צריך מבשלת, אבל למה?

<רז קונסטליק: אם זה כתוב בקריטריון, אז אמרתי, אז שיהיה מטפלת מחממת, אז לא, כתוב מבשלת, אז תעסיקו מבשלת, נו, אז איך אפשר להסתדר עם זה?

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאתם מעלים כבר נושאים שהם קשורים לא רק לתכנית, אתם בעצם וגם לפניכם העלו נושאים שהם קשורים גם לקריטריוני הפעלה, גם לצורת אישור התקציבים.

עאידה תומא סלימאן: יש לי גם כן פנייה מעמותת אג'יק, שבעצם גם קוצץ לה תקציב ברגע האחרון, והיום, כל מעונות יום שלהם שהם נמצאים בנגב, איפה שאין כמעט מעונות יום עומדים, יכול להיות שיעמדו להיסגר.

עאידה תומא סלימאן: בעיות ספציפיות שקשורות לנהלים, לצורת התפעול, לפיקוח, לאישור התקציבים, אני מאוד מבקשת גם בנושא של ראשון לציון, תפנו אלינו באופן פרטני, אנחנו נעקוב אחרי הבעיות האלה באופן פרטני מול משרד הכלכלה, ואנחנו ננסה להשיג כמה שאפשר תשובות שיפתרו את הבעיות האלה.

<קריאה: שבו איתנו עם הרשויות המקומיות, בסופו של יום אנחנו אלה שחיים את זה.

עאידה תומא סלימאן: אתה תשמע ממני בסוף את הסיכום, אני מציעה שתהיו חלק מהתכנית.

<שגיא רוזנבלט: לא שמעתי פה מה קורה עם התקציבים של 2015.

<שגיא רוזנבלט: דיברו על ה-200 מיליון של 2014.

<שגיא רוזנבלט: יש לנו 2 מעונות שאנחנו רוצים לבנות, אמרו לנו אין תקציב ל-2015, חצי שנה עברה.

עאידה תומא סלימאן: אתה מתאר לעצמך שלקח לנו מחודש מרץ לבקש מידע על 2014 - - -

<שגיא רוזנבלט: אבל חצי שנה אחד חלקי שתים עשרה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

<מלי שטריגילר: דווקא אני אתחיל בתשובה אליך, למרות שאין תקציב, למרות שזה אחד חלקי שתים עשרה, הוועדה המשיכה לעבוד, המשיכה לדון, המשיכה לאשר בקשות, למרות שעדיין אין תקציב כדי לא לקפוא על השמרים, כדי להיות מוכנים.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אתם יכולים לפעול לפי התקציב של 2014.

<מלי שטריגילר: לא, עוד לא יכולים לחלק, אבל אנחנו מוכנים לגמרי, ואנחנו עכשיו הולכים לבצע פנייה לוועדת חריגים באוצר כדי לשחרר את התקציב ל-2015.

<מלי שטריגילר: זו התשובה לשאלה שלך.

<מלי שטריגילר: שני דברים מאוד משמעותיים שמאוד חשוב לי לומר בסיכום.

<מלי שטריגילר: בעיות רבות שהועלו שייכות לנוהל הישן, זאת אומרת, גם חברי הכנסת שהעלו וגם חלק מהאנשים כאן.

<מלי שטריגילר: נושאים ששייכים לנוהל הישן, כל מיני ביורוקרטיות שבדיוק אותן פתרנו.

<מלי שטריגילר: אגב, על מנת לפתור את הביורוקרטיות, על מנת לא לדרוש בעלות על הקרקע, וכל מיני דברים שעיכבו, נאלצנו בחוסר רצון, תאמיני לי, לא לאפשר העברת כספים לארגונים, אלא רק תקציב ישירות לרשויות.

<מלי שטריגילר: אם אנחנו נחזיר את הארגונים כמו שבהחלט יכול להיות הגיוני, אנחנו שוב נצטרך לחזור לביורוקרטיה - זה המחיר.

<ציפורת שימל: אפשר לחשוב על - - - צירוף - - - רק יעזור - - -

<מלי שטריגילר: מה שמאוד משמעותי, וזה אולי המשפט המרכזי, הוא עלה פה קצת, וחשוב לי לומר אותו ממש כדברי סיכום.

<מלי שטריגילר: משרד החינוך כשפועל על גני ילדים, פועל מכוח חוק חינוך חובה.

<מלי שטריגילר: רשויות חייבות לבנות גני ילדים.

<מלי שטריגילר: משרד החינוך חייב לבנות גני ילדים, זה הבדל מאוד משמעותי מבנייה וולונטרית של מעונות יום.

<מלי שטריגילר: משפט אחרון.

<מלי שטריגילר: משרד הכלכלה הגיש כבר כמה פעמים הצעת חוק הפיקוח.

<מלי שטריגילר: חוק הפיקוח על המעונות יהיה בדיוק הדבר שיסדיר, ידרוש רישוי, ידרוש בינוי מעונות יום, ידרוש מענה לגיל הרך.

<מלי שטריגילר: הקריאה הכי משמעותית שיכולה לצאת מדיון כזה, הוא לתמוך בחוק הפיקוח ולקדם אותו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רגילה לתמוך בשום דבר שלא קראתי ולא נכנסתי לפרטי פרטים.

<מלי שטריגילר: אשמח לשבת איתך.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד אם זה בא מצד הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: קיימנו דיון שהוא מאוד נחוץ, וגם בסיכום מבקשת להגיד שאני מאוד לא מקבלת את הגישה של המשרד לא לתת את המידע הדרוש, ולא לפעול באופן הכי אפשרי מבחינת שקיפות על צורת קבלת ההחלטות, ועל ההחלטות שנתקבלו.

עאידה תומא סלימאן: אני רושמת את זה בפרוטוקול, שאנחנו לא נקבל את הגישה הזו.

עאידה תומא סלימאן: השר הבטיח לי אתמול שזה לא יימשך, ושיהיה תזרים של מידע ככל שנדרש.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת את הבקשות למידע שהעליתי תוך כדי הדיון ונרשמו אצלנו ואנחנו נשלח אותם באופן מסודר או היום אחר הצהריים, או מחר בבוקר כבר ייענו בהקדם האפשרי ולא יותר משבוע אחד.

עאידה תומא סלימאן: את העניין של סודיות החומר שניתן לי, ואני שמחה, פעם ראשונה שמפקידים בידיים שלי חומר סודי, תאמינו לי זה מרגיש מאוד טוב, אבל אני לא מקבלת שזה חומר סודי.

עאידה תומא סלימאן: זה חומר שנוגע לתכנית שפורסמה.

עאידה תומא סלימאן: אלה החלטות של משרד ממשלתי שהוא גם כן מחויב לפי חוק חופש המידע לספק את המידע הזה לא רק לוועדה.

<מלי שטריגילר: ביחד עם התשובות נפרסם יחד עם נתוני 2015.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד אם זה נדרש על ידי ועדה פרלמנטרית ועל ידי חברי כנסת שאמונים על הפעילות הזו של ביקורת על עבודת הממשלה והמ.מ.מ.

עאידה תומא סלימאן: המטרה מהתכנית הינה כשמה, התכנית הממשלתית לעידוד תעסוקת אמהות לילדים בני אפס עד חמש והסדרת מעונות יום – אי אפשר שתכנית אין לה תכנית.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת שתכנית עוסקת בביורוקרטיה ולא בראייה כוללנית שאומרת איך אני מקדם תעסוקת נשים, ואיפה יש לנו בעיה בתעסוקת נשים ושם אני מפקיד את הכסף, ושם אני יוזם את בניית מעונות יום, כדי באמת להגיע למטרה שנקבעה - עידוד תעסוקת אימהות.

עאידה תומא סלימאן: אם זאת המטרה, ולא המטרה היא לא לקחת את התפקיד של מערכות החינוך, אלא המטרה העיקרית היא עידוד תעסוקת אימהות, אז צריך לעשות מיפוי איפה יש מחסור בתעסוקת אמהות, ואיך אפשר לעודד את תעסוקת אימהות באופן יזום, במקומות שיש בהם בעיות.

עאידה תומא סלימאן: לכן, אני חושבת שהגיע הזמן שמשרד הכלכלה יעשה סנכרון לתכניות שלו בעצמו, כלומר, התכנית הזו סנכרון עם התכניות שיש לכם לתעסוקת נשים באופן כללי ותעסוקת אימהות.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם תכניות, תעשו סנכרון, תשבו ביחד, תאתרו את המקומות שצריך לעשות בהם, ואי אפשר שהעיקרון של הקודם זוכה, שהוא בעצם כל מי שיש לו את הכוח זוכה, וכל מי שיש לו את האפשרות זוכה בעוד יותר, ואלה המודרים והמוחלשים ימשיכו להיות מודרים ומוחלשים, זה לא מקובל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: לכן, אני מסכמת ככה – אנחנו מציעות, ואנחנו נקדם מול המשרד, ואני אבקש פגישה מיוחדת עם כבוד השר כדי להציע לו להקים ועדה בינמשרדית של הכלכלה - אני לא חושבת שבמקרה הזה הפנים, הרי מנסים להעביר את הסמכות על הקרקעות לאוצר, אז אולי לשלב את שניהם, ממילא האוצר יהיה אז נוסיף את הפנים כי עדיין יש לו את העניין של הקרקעות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת להקים את הוועדה הזו כדי שתשקול מחדש את כל הנושא של הקריטריונים.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, גם לבדוק את העניין של לשקול את החלוקה אולי לעצור את התכנית לתקופה של חודש ימים כדי לשקול את הקריטריונים ולקדם קריטריונים שיעברו על החסמים ובעצם ישנו את החסמים האלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: הישיבה נעולה.