הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 3, 2015-06-30 13:00

יפעת שאשא ביטון: צהרים טובים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו פותחים את הדיון השני היום בוועדה לזכויות הילד.

יפעת שאשא ביטון: בחרנו להתמקד היום בדיונים שעוסקים בחופש הגדול.

יפעת שאשא ביטון: הדיון הקודם עסק בבטיחות ילדים בקיץ.

יפעת שאשא ביטון: הילדים יוצאים לחופש ומן הסתם יש להם יותר שעות פנאי, יותר נגישות למחשב ולאינטרנט, ולכן בלתי נמנע לעסוק בסכנות שטמונות באינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לציין שהאינטרנט, התקשורת וכל המדיה שהולכת ומתפתחת היא דבר חיובי מאוד.

יפעת שאשא ביטון: באמת, זאת פלטפורמה מצוינת לתקשורת, למידעים שנחשפים ונגישים לנו, להפצת מסרים, להרבה דברים טובים, אבל בתוך כל הפלטפורמה המאוד רחבה והגדולה הזאת אנחנו חשופים לא מעט לסכנות ולתופעות חברתיות שבסופו של דבר עלולות להיות פוגעניות.

יפעת שאשא ביטון: נמצא אתנו בדיון אביב גפן, ואני מודה לו על שהסכים להגיע בהתראה מאוד מאוד קצרה של מספר בודד של שעות, ולכן הוא גם יהיה אתנו בחלקו הראשון של הדיון ואחר כך ייאלץ ללכת.

יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מעריכה את ההיענות שלך למרות ההתראה הקצרה.

יפעת שאשא ביטון: ניתן לאביב את רשות הדיבור ולאחר מכן נצפה בסרט שאביב היה שותף לתחקיר שנערך בו.

<אביב גפן: שלום וצהרים טובים.

<אביב גפן: אני מאוד מתרגש להיות כאן.

<אביב גפן: אין לי שום ניסיון בוועדות הכנסת.

<אביב גפן: אני כאן כי אני כבר משנת 1998 עוסק בתופעות של הרשת והחורים ברשת.

<אביב גפן: הטכנולוגיה שהולכת ורצה מולנו וכל הנפגעים, דבר שלצערי כמעט לא במודעות בישראל.

<אביב גפן: באנגליה למשל יש לזה הרבה יותר מודעות או פתיחות אבל לצערי כאן עוד לא הגענו לזה.

<אביב גפן: הכול התחיל כאשר בהופעות שלי אני שר על זה, על בסוף העולם, על עולם חדש, על חלולים וחברת תום לקחה את זה – שהיא בעצם עושה פילטר חכם לרשת – וחברנו יחד.

<אביב גפן: ההתחברות הייתה מאוד קצרה, לא שלטי חוצות ולא בטלוויזיה.

<אביב גפן: שם הלכתי לעשות סרט ויראלי למחשב באורך של חמש דקות.

<אביב גפן: עצרתי הכול, ביקשתי מתום לשחרר את המושכות המסחריים שלהם וכאן אני עושה סרט דוקומנטרי משלי שנקרא עולם חדש.

<אביב גפן: השקעתי מכספי הפרטי וחקרתי והגעתי להרבה אנשים.

<אביב גפן: התמונה הייתה פשוט מזעזעת.

<אביב גפן: בסרט לא מוזכר לא תום ולא שום דבר מסחרי, לא מרמז ולא מפרסם.

<אביב גפן: לצערי אתמול קיבלתי ביטול מהרשות השנייה.

<אביב גפן: הם הבינו את הנושא החשוב אבל בגלל הרגולטורים הוא לא יכול להיות משודר בערוץ 2 והעולם החדש לצערי סובל מרגולטורים מאוד ישנים.

<אביב גפן: אם אתם בקשר עם שר התקשורת, אני אשמח שזה ישודר כי הסרט הוא סרט חשוב והוא סרט חובה לכל הורה לצפות בו.

<אביב גפן: אני אחד שמנעים לכם את הזמן בדה וויס, אבל זה פשוט בידור זול אל מול הנושא החשוב הזה.

<אביב גפן: למה זה חשוב.

<אביב גפן: אני ביררתי - אני חושב שצריכים לשים לזה סוף – וילדים היום בגיל בית הספר היסודי נחשפים לעריפות ראשים ללא צנזורה, לפורנו קשה, לשיימינג שזה אומר חרם בפייסבוק.

<אביב גפן: שמעתי על ילדים שהתאבדו וההורים אפילו לא ידעו למה, כי מבית הספר פתחו עליהם דפי פייסבוק והיום זה הטרנד הכי גדול.

<אביב גפן: אם היום אתה רוצה לשאול ילד בכיתה בבית הספר היסודי, בטח בבית הספר התיכון, ממה הוא הכי מאושר בבית הספר, הוא יאמר שאם הוא יושב היכן שיש חשמל עם הכבל שלו.

<אביב גפן: זאת תופעה גדולה מאוד.

<אביב גפן: זאת פצצה שאין סיכוי שלא תתפוצץ בעוד שנה או בעוד חמש שנים אבל בטוח זה יקרה.

<אביב גפן: לדעתי אנחנו כאן כדי לעצור את זה או לפחות להעלות את המודעות.

<אביב גפן: אני רוצה לומר שאני לא תמים, אבל יש הרבה גופים מסחריים, ללא שמות, שרוצים שהילדים שלנו יהיו ברשת ושיהיו כמה שיותר.

<אביב גפן: אני מרגיש את החסימות, את ההאטה, את זה שלא עוזרים לי מספיק כי בעצם זה מכניס לחברות מסחריות הרבה הרבה כסף.

<אביב גפן: ככל שהילד שלי, דילן גפן, יהיה בזה יותר, כך הצד השני ירוויח.

<אביב גפן: יש כאן עניין מוסרי.

<אביב גפן: האם לילדים מגיעה פרטיות כשהם בגיל שבע?

<אביב גפן: לפי דעתי – ואני אדם מאוד ליברלי – לא.

<אביב גפן: הם צריכים הגנה.

<אביב גפן: הפרטיות תגיע לאחר מכן.

<אביב גפן: אני יודע בבירור שילדים רואים בבתי הספר - כי חבר הגניב אייפון - תכנים מזעזעים שאף פסיכולוג מעולה, ואני מכיר כמה, לא יוכל לעולם לשקם אותם.

<אביב גפן: ילד שיראה עריפת ראשים של דאעש או יראה פורנו קשה, הוא לא יחזור להיות אותו הילד ואתם יודעים זאת.

<אביב גפן: לכן חברתי לאיתן כבל שעזר לי לנסות לחוקק חוק שלא ייתמך רק בחוזר מנכ"ל טיפשי והוא אומר למורים ולמנהלים שאסור לגלוש בתכנים פורנוגרפיים או אלימים במתחם בית הספר.

<אביב גפן: מבחינתי זה מאוד חשוב שהחוק הזה יעבור.

<אביב גפן: אני לא מרוויח כאן כסף, אני אדם מאוד מאוד עסוק אבל באתי לכאן כי זה מאוד מאוד חשוב.

<אביב גפן: אני אדם מודאג עוד לפני שחברתי לתום, לפני הסרט וגם אחרי הסרט.

<אביב גפן: אני פועל בנושא משנת 1998.

<אביב גפן: אנחנו מדברים על אייפון שהפך לשמרטף, הוא מצלם את הילדים, הוא מגדל אותם, הוא מדבר אתם, בעוד שנה הם יעדיפו אותו על פני הוריהם.

<אביב גפן: אני אומר לכם שלא לי ולא לכם יש מושג בהיסטוריה שלהם.

<אביב גפן: הם חכמים הרבה יותר מאתנו.

<אביב גפן: אני טוען שאנחנו לא יודעים כלום ולכן צריך להעלות את המודעות, אם זה בסרט עולם חדש או אם זה בשיחות שלנו או אם זה בהרצאות.

<אביב גפן: אני מגויס לנאום ולדבר בכל מקום נתון.

<אביב גפן: הדבר הזה חייב להיפסק.

<אביב גפן: הילדים שלנו נקברים תחת טכנולוגיה דורסנית ולכן אני כאן.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לספר על החשיפה של הפדופיל ועל התהליך שהיה בתחקיר?

<אביב גפן: בקצרה.

<אביב גפן: הלכתי לבחון - כאשר המצלמות דולקות והמיקרופונים פתוחים – כאשר אני מתחזה לנערה, כמה זמן לוקח, אם בכלל, שיעלה מולי אדם שינצל את זה.

<אביב גפן: המצלמה הראתה לי, והכול מצולם, שמדובר בקצת מעל עשר שניות.

<אביב גפן: כל עשר שניות ילד בישראל נפגע, אם זה מסרט אלים או מהטרדה מינית.

<אביב גפן: אני לא האמנתי לזה ומאוד מאוד היה חשוב לי לראות ושההורים ידעו שכאשר הדלת בחדר סגורה – חדר מקסים, נעים ומסודר – בתוך הצג הקטן הזה שנמצא ביד שלו, מדובר בחתיכת כאוס.

<אביב גפן: פעם נבהלתי מסמטה חשוכה ברמת גן, אבא שלי אמר לי שבסמטה ליד ביאליק, לך מהר.

<אביב גפן: היום הסמטה נמצאת בכל חדר, בתוך המחשב והיא לא נגמרת.

<אביב גפן: היא חשוכה ותישאר חשוכה עד שלא נאיר אותה.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצפה בקטע מהסרט.

יפעת שאשא ביטון: הקרנת סרטון.

יפעת שאשא ביטון: כל מילה מיותרת.

יפעת שאשא ביטון: אביב, אתה רוצה לסכם?

<אביב גפן: כן.

<אביב גפן: אני גם רוצה לומר שאני מאוד זמין לעזור בכל דרך שתרצו.

<אביב גפן: זה דבר שמאוד בוער בי והוא מאוד מאוד חשוב כי הטכנולוגיה היא משהו שמאוד דורס את הילדים שלנו.

<אביב גפן: שוב, אני יוצא מנקודת הנחה שלהורים, לרוב ההורים, אין מושג.

<אביב גפן: לי אין מושג ואם לי אין מושג, ואני מאוד פעיל בטוויטר ובפייסבוק, אני לא רוצה לדעת מה קורה לאנשים טיפה יותר שמרניים או טיפה יותר עסוקים – כי אני עם דילן כמעט במשך כל היום – ואם תוכלו לעזור לי להביא את זה לשידור להורים בישראל, אני מאוד מאוד מאוד אשמח.

<אביב גפן: המסמך החשוב הזה להורים, לנו, דווקא הוא נפסל לשידור וזה מאוד מאוד כואב לי כי זה סרט חובה להורים.

יואל חסון: מה הסיבה לפסילה?

<אביב גפן: כיון שחברת תום מימנה חלק מהסרט למרות שאין שם שום רמיזה ולא מופיע השם המסחרי שלה.

<אביב גפן: החוקים הישנים, הרגולטורים, אומרים שברגע שהחברה השקיעה בסרט בהתחלה, הוא נפסל.

<אביב גפן: ניסו להפוך את זה, לפתור את זה, אבל אתמול קיבלתי תשובה אחרונה האומרת שזה נפסל למרות שגם אנשי הרשות אומרים שהסרט הוא סרט חובה.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק שלסרט חשיבות רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכאשר מדובר בילדים שלנו ובביטחון והבטיחות שלהם, זה מעבר לרגולטורים ולגורמים עסקיים אחרים.

יואל חסון: סתם הערה.

יואל חסון: אני חושב שלמשל ערוץ 2 או קשת או רשת יכולים לשדר את זה באתר האינטרנט שלהם, שם אין רגולציה.

<אביב גפן: נכון.

יואל חסון: אם הם באמת רוצים, אולי אחת הדרישות שצריכות לצאת מכאן היא פנייה אליהם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוציא בקשה מהוועדה לפיה אנחנו מבקשים לתת ביטוי לסרט ולהפיץ אותו.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה חומר הסברה מצוין והוא עושה את העבודה יותר טוב מכל קמפיין אחר שאנחנו נוכל לעשות.

<אביב גפן: אני כל הזמן רואה הורים שמבקשים שהסרט הזה ישודר.

<אביב גפן: הם רוצים לראות מה קורה.

<אביב גפן: אני מתבייש שבטלוויזיה יש תכנים, גם שלי, כמו דה וויס אבל זה לא מעניין.

<אביב גפן: זה העתיד.

<אביב גפן: זה דבר מאוד מאוד גדול שקורה בכל בית, ימין, שמאל, דתי, חילוני.

<אביב גפן: הרגולטורים כרגע משמשים חומות לפדופילים.

יואל חסון: זה באמת נושא חשוב שיכול להיות שדווקא הכנסת היא אולי הגוף היחיד שיש לו טלוויזיה.

יואל חסון: יש לנו טלוויזיה.

יואל חסון: יש לנו את ערוץ הכנסת.

יואל חסון: אגב, ערוץ הכנסת מגיע גם לערוצים הגדולים.

יואל חסון: אני חושב שצריך לפנות ליושב ראש הכנסת קודם כל כסמל, כמסר, שהסרט הזה ישודר בערוץ הכנסת.

יואל חסון: קודם כל נתחיל בזה ומשם להוציא מכאן קריאה לרשתות הזכייניות להעביר את זה לרשתות האינטרנט שלהן.

יואל חסון: תאמינו לי שיהיה לזה רייטינג לא פחות אם זה ישודר בפריים טיים של ערוץ 1.

יפעת שאשא ביטון: אני לחלוטין מסכימה.

יפעת שאשא ביטון: אני גם אמרתי שמהוועדה תצא קריאה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהסרט הוא בהחלט הסברתי יותר מכל קמפיין אחר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה את הכול כדי שהוא יופץ החוצה.

יפעת שאשא ביטון: אני מציעה שנתחיל בדיון.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת רויטל סייד ולאחר מכן חבר הכנסת יואל חסון.

רויטל סויד: קודם כל, ידידתי יושבת הראש, ברכות.

רויטל סויד: זה אחד הדיונים הראשונים ואין לי ספק שתהיי יושבת ראש מצוינת של הוועדה.

רויטל סויד: תודה על זימון הדיון הזה.

רויטל סויד: תודה לך אביב על שהגעת כי אין מה לעשות, כשבאים אנשים ידוענים ומפורסמים עם כוח אלקטורלי - לא במובן של בחירות אלא כוח במובן של מודעות – והם באים למקומות כאלה על חשבון הזמן שלכם, אני רואה שזה כבר הרבה מעבר לחשבון הזמן, זה בגלל משהו שבוער בך ואני מברכת על זה.

רויטל סויד: אין לי ספק שגם בזכותך נצליח באמת לקדם את הנושא.

רויטל סויד: יש הרבה מאוד שיושבים כאן מסביב לשולחן אתם נפגשתי בשבוע שעבר מנציגי המשטרה למיניהם, נפגעות תקיפה מינית, איגוד האינטרנט, חברתי לילי הלפרין מהמאבק לאלימות – ואם שכחתי מישהו, אני מתנצלת – עת היו אצלי בשדולה למרחב האינטרנטי ולמרחב הווירטואלי ולרשתות החברתיות.

רויטל סויד: אתה מראה כאן נדבך.

רויטל סויד: בוודאות כולנו כאן

רויטל סויד: היינו באלם את ראינו את הדברים כל כך בוטים וכל כך נכוחים, כל כך מול הפרצוף ובכזאת קלות, מה שקורה עם בני הנוער שלנו.

רויטל סויד: השדולה שאני הקמתי למרחב בכלל הוקמה כי אנחנו נמצאים בזירה שהיא אלימה, היא בריונית והיא מסוכנת.

רויטל סויד: היא מסוכנת למבוגרים ועל אחת כמה וכמה היא מסוכנת לבני נוער ולילדים שנמצאים היום בזירה הזאת.

רויטל סויד: אנחנו חייבים להבין, ואתה שאלת האם לא הפסדנו בקרב הזה.

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: אנחנו לא הפסדנו בקרב הזה.

רויטל סויד: אנחנו ב-דיליי.

רויטל סויד: אנחנו ב-דיליי נוראי.

רויטל סויד: באיזשהו מקום המחוקק, המבוגרים האחראיים גם בכנסת וגם בכלל, אנחנו נתנו לדבר הזה לרוץ קדימה אבל היום יש לנו מודעות לזה, אנחנו מבינים את החשיבות ואנחנו חייבים לעצור ואנחנו חייבים לעצור את זה בשלושה מישורים.

רויטל סויד: אנחנו חייבים לעצור את זה במישור אחד של חינוך, חינוך, חינוך ולכן אנחנו נמצאים בין היתר גם בוועדה הזאת.

רויטל סויד: אנחנו נמצאים כאן במובן שאנחנו חייבים להקנות לילדים ולבני הנוער מודעות לא רק למה שראינו כאן אלא גם למשמעות של אלימות ובריונות ברשת החברתית.

רויטל סויד: ילדה בת 16 ניסתה להתאבד ביום שישי, ילדה בת 16 שאימא שלה הגיעה הביתה והצילה אותה בנס, וזה קרה עקב פגיעה של חברים שלה שפגעו בה.

רויטל סויד: פעם היו פותרים את זה בכך שהיו עוברים דירה אבל אי אפשר לברוח מהאינטרנט שנמצא בכל הארץ.

רויטל סויד: אי אפשר לברוח מהדבר הזה.

רויטל סויד: אם כן, קודם כל חינוך אבל אם אנחנו המבוגרים לא ניתן לזה דוגמה ולא ניתן מופת, לא יעזור שום דבר בחינוך.

רויטל סויד: דבר שני הוא העלאת מודעות.

רויטל סויד: בשדולה שלי בשבוע שעבר התארחו אבא של אריאל רוניס ז"ל, אליעזר.

רויטל סויד: האיש האציל הזה הגיע יום למחרת שמלאו שלושים למוות של בנו והוא הגיע להשתתף וכדי לחלוק.

רויטל סויד: הוא אמר לנו: אני כאן כדי לעצור את מקרה ההתאבדות הבא.

רויטל סויד: נכחה גם אימא של דוידאל מזרחי, לימור, שהבן שלה בן ה-15 וחצי התאבד לפני שלוש שנים.

רויטל סויד: אז ראינו את זה כמשהו שהוא כמעט לא יתכן.

רויטל סויד: אמרנו שלא יכול להיות שיהיו דברים כאלה אבל הנה, אנחנו כבר עם המקרה השני והנה אנחנו עם הניסיון השלישי ולצערנו זה הולך לקרות עוד.

רויטל סויד: הדרך השלישית היא התפקיד שלנו כאן בבית המחוקקים והיא חקיקה .

רויטל סויד: אין מה לעשות.

רויטל סויד: אני יודעת שנמצא כאן איגוד האינטרנט שאולי לא כל כך ישמח לזה ואולי נמצאים כאן אנשים נוספים.

רויטל סויד: חופש הביטוי הוא ערך עליון, בוודאי, אבל חופש הביטוי, אפשר לומר הכול, לבקר הכול אבל לא לעבור על החוק ומה שאנחנו רואים כאל, אלה לחלוטין דברים פליליים.

רויטל סויד: לא להיות בשיח אלים ובריוני בשום דרך וצורה שהיא.

רויטל סויד: הגשתי הצעת חוק לתיקון חוק איסור לשון הרע, כך שהחוק הזה יחול גם על האינטרנט ולא רק על רדיו, טלוויזיה ועיתונות כמו שהוא חל היום.

רויטל סויד: בוועדת המדע היו נציגי פייסבוק ואני שאלתי את הנציג למה אין להם כאן אנשים, משרד, נציגות.

רויטל סויד: עמד שם נציג האינטרנט ואמר במפורש ובפה מלא שכל עוד אתם לא מחייבים אותנו באיזושהי דרך והמחוקק לא מחייב אותנו, אז אנחנו לא נהיה כאן.

רויטל סויד: ידעו כל הנציגים האלה שאנחנו נמצאים כאן ואנחנו ניכנס לכיס העמוק שלהם, כי איך אמרת?

רויטל סויד: זה כסף.

רויטל סויד: בסוף זה רק כסף.

<אביב גפן: ברור.

<אביב גפן: רק כסף.

רויטל סויד: ניכנס לתיק העמוק שלהם וניקח משם כספים כי אנחנו נגן על הילדים שלנו, על הנוער ועל הציבור ואנחנו נחייב את זה בחקיקה.

רויטל סויד: אני מברכת על הדיון.

רויטל סויד: אתה שאלת מה צריך לעשות.

רויטל סויד: לגבי אלימות ובריונות ברשת, ניהלנו את השדולה, שמענו אותה, דיברתי על הצעת החוק ואנחנו באמת מקימים.

רויטל סויד: הנושא הבא, גם היינו בו ואמרתי למי שנכח שם, יהיה לא רק אלימות ובריונות ברשת אלא כל ביצוע העבירות הפליליות העברייניות, עבירות המין ברשת כאשר בין היתר זה מה שאתה מציג כאן עכשיו.

רויטל סויד: הנושא השלישי יהיה הסתה וגזענות.

רויטל סויד: זה יהיה המפגש השלישי ואני אשמח שתגיע אליו.

רויטל סויד: מה באמת צריך לעשות.

רויטל סויד: בנושא הזה, מכיוון שאנחנו מדברים כאן על נושא שמאוד מסכן את בני הנוער שלנו, קודם כל צריך באמת להקנות חינוך אבל לצערי זה לא רק לבני הנוער אלא זה כבר מגיע לגיל של ילדים.

רויטל סויד: גם בכיתה ב', גם בכיתה ג' וגם בכיתה ד' כבר צריך לדבר עם הילדים על הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: עוד הרבה לפני.

יפעת שאשא ביטון: לצערי הם פוגשים את זה גם בגיל הגן, אז אנחנו מתחילים לראות את הניצנים הראשונים של השוטטות באינטרנט.

רויטל סויד: בדיוק.

רויטל סויד: הצעת החוק שחבר הכנסת איתן כבל הגיש וגם ראינו אותה, היא מבורכת.

רויטל סויד: הדבר הנוסף הוא החמרת ענישה בכל מה שקשור לתחומים האלה כאשר המחוקק קורא ואומר לבתי המשפט ואומר לפרקליטויות ולתביעה – ואני מדברת כרגע על הנושא של העבירות הפליליות, על עבריינות המין כי זה קצת שונה מנושא של אלימות ובריונות – שיחמירו בענישה בכל מה שקשור לאינטרנט.

רויטל סויד: זאת הזירה החדשה, היא פרוצה וצריך מאוד למגר את התופעה.

רויטל סויד: אני מברכת על היוזמה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: גם אני מצטרף לברכות על כניסתך לתפקיד כיושבת ראש הוועדה.

יואל חסון: אני חושב שאת באמת האדם המתאים להוביל את זה.

יואל חסון: אני מברך אותך, אביב, על העלאת הנושא לסדר היום.

יואל חסון: אני חושב שבאמת העובדה שאתה מנצל את המוכרות שלך באופן הזה, זה דבר שהוא באמת ראוי להערכה מה גם שלא היית חייב לעשות את זה.

יואל חסון: זה באמת ראוי להערכה ותמשיך בכיוון הזה.

יואל חסון: בסוף האחריות היא שלנו.

יואל חסון: הכנסת היא הריבון והאחריות היא שלנו, האחריות היא של הממשלה, ולנו יש גם את הכלים לעשות את זה.

יואל חסון: אנחנו צריכים לקחת את מה שמתחיל בציבוריות ולהביא אותו למצב שישנה את המציאות.

יואל חסון: דיברנו על הילדים שנמצאים בבתי הספר, ואכן הצעת החוק של איתן כבל היא חשובה, אבל הילדים היום לא רק יושבים בבתי הספר אלא הרבה פחות.

יואל חסון: המכשיר הזה הופך להיות משהו שדבוק אליהם כל היום ויש להם גישה חופשית אליו.

יואל חסון: קודם כל, אני באמת בוחן כרגע וזה רעיון שאנחנו חושבים עליו, שכאשר היום, כאשר ההורים הולכים לקנות לילדים מכשיר סלולרי - זה לא חייב להיות מוצהר מראש שהוא עומד להיות מכשיר שהולך לילד - יכול להיות שהחברות יכולות להפוך אותו למכשיר בטוח, להפוך אותו למכשיר כזה שאי אפשר יהיה לגלוש בכל מקום ולכל מקום, עד כדי גם – אני בדקתי את זה עם כמה אנשים מבחינה טכנולוגית, ושוב, בהסכמה מראש, בחתימות וכולי כי ההורים גם יכולים להגיד שהם לא רוצים – שההורים יכולים לקבל באופן ישיר למכשיר שלהם גישה למכשיר של הילדים.

יואל חסון: זה אומר נגיד סמס, טקסטים, כניסה לאתרים, לאיזה אתרים הם נכנסים וכולי.

יואל חסון: אלה דברים שטכנולוגית אפשריים.

יואל חסון: אני בוחן אותם.

יואל חסון: אני לא רוצה סתם להציע הצעת חוק שאין יכולת לממש אותה אלא אני רוצה לבדוק שטכנולוגית הדברים האלה אפשריים.

יואל חסון: אני חושב שאפשר לשווק מכשירים סלולריים בטוחים לילדים כי אני חושב שזה הופך להיות הדבר המשמעותי והבעייתי במחשב.

יואל חסון: בואו נדבר רגע על ההורים.

יואל חסון: יש את הדור הזה של ההורים הצעירים ויש את הדור של ההורים היותר מבוגרים וגם להורים הצעירים לא בהכרח יש זמן או יכולת או הבנה מלאה במערכות האלה.

יואל חסון: אני חושב שצריכה להיות הסברה.

יואל חסון: צריך לחשוב על כלים בהם המדינה תסביר לתושבים, תסביר לאנשים את הסכנות שיש היום לילדים במתחם הזה של האינטרנט.

יואל חסון: ההסברה להורים היא חשובה וחשובים הכלים שיכולים לסייע.

יואל חסון: הסרט בו צפינו גרם לנו לזעזוע.

יואל חסון: ראינו את אותם אנשים שהם פדופילים ואת אותם אנשים שמנצלים את הרשת לטובת המאוויים ההזויים והחולניים שלהם.

יואל חסון: אני שנים כבר חושב שצריך להגיע למצב של חשיפת פדופילים ממש.

יואל חסון: זאת אומרת, זאת סכנה כזאת שכולם צריכים לדעת עליה.

יואל חסון: כל אחד צריך לדעת שזה העונש הגדול ביותר שהוא יקבל כי אתה רואה, וראינו את זה גם בעבר, שאנשים שנאשמים בפדופיליה ונתפסים, הרבה פעמים אלה אנשים שנתפסים כביכול כנורמטיביים.

יואל חסון: אלה אנשים שעובדים בחברות היי-טק, אלה אנשים שעובדים בכל המקומות ואף אחד לא חושב את זה עליהם.

יפעת שאשא ביטון: הם לא ניתנים לזיהוי.

יואל חסון: נכון.

יואל חסון: כאן בעניין הזה צריך ללכת על שיימינג וממש לחשוף את הפדופילים.

יואל חסון: יש לנו כלים וצריך להוביל את הנושא.

יואל חסון: אני חושב שהוועדה הזאת היא הוועדה שצריכה להמשיך לעשות ולדחוף את הנושא הזה וכל הזמן לפעול לכיוון של חקיקה חכמה.

יואל חסון: אני מחזק אתכם ונמצא אתכם בעניין.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לפנות לבני ישראלי, אנשים למען שימוש נבון באינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לשמוע מכם איך אתם יכולים לתרום להפיכת הסביבה האינטרנטית לסביבה קצת יותר בטוחה עבור הילדים שלנו.

<בני ישראלי: התרומה שלנו של העמותה בנושא, בעצם נובע משמה של העמותה.

<בני ישראלי: שם העמותה הוא אשנ"ב, אנשים למען שימוש נבון באינטרנט.

<בני ישראלי: למעשה המטרה שלנו היא להביא למודעות הציבור את יתרונות האינטרנט ואת החשיבות שלו.

<בני ישראלי: אנחנו לא פוסלים אותו אלא להפך.

<בני ישראלי: יחד עם זאת, להביא למודעות הציבור גם את הסכנות שיש בו ואיך להישמר מפני הסכנות הללו.

<בני ישראלי: הפעילות שלנו שהיא כבר לאורך יותר מעשר שנים מתמקדת בכלל האוכלוסייה.

<בני ישראלי: קהל היעד שלנו הוא בעיקר ילדים וגם המשפחה, ההורים והחברים.

<בני ישראלי: בעצם יוצא שקהל האוכלוסייה היא קהל היעד.

<בני ישראלי: במשך שנים, בשיתוף עם משרד החינוך – אנחנו מקבלים עזרה רבה ממשרד החינוך – אנחנו מגיעים לבתי הספר ולתלמידים אנחנו מעבירים הדרכות כיתתיות שניתנות על ידי חיילים מתנדבים.

<בני ישראלי: הזכירו כאן את יחידה 8200 שגם היא שותפה לכך.

<בני ישראלי: אנחנו מקבלים חיילים שלהם שמתנדבים ומגיעים לבתי הספר.

<בני ישראלי: אנחנו מכשירים אותם והם מעבירים את ההדרכות.

<בני ישראלי: גם בה"ד 7 שותף וגם הצוערים של בה"ד 15.

יפעת שאשא ביטון: מהות ההדרכות והליווי הן הסברתיות.

<בני ישראלי: הגישה היא חינוכית.

<בני ישראלי: אנחנו מביאים למודעות את כל הסיכונים באינטרנט ואיך להישמר מהסיכונים הללו.

<בני ישראלי: היתרון בחיילים הוא כי הם בגיל הקרוב ביותר לילדים ויש להם שפה משותפת אתם.

<בני ישראלי: הם גם מגיעים במדים ויש לזה אפקט והם מדברים בגובה העיניים.

<בני ישראלי: הילדים מתחברים אליהם מבחינת הגיל.

יפעת שאשא ביטון: איזה גילאי ילדים מקבלים את ההדרכה?

<בני ישראלי: אנחנו מתחילים מכיתה ד' ומגיעים עד כיתה י"ב בתיכון.

<בני ישראלי: אנחנו מתכוונים לרדת בגיל אבל בינתיים אנחנו בקושי מספיקים לפעול מכיתה ד' ומעלה.

<בני ישראלי: בנוסף לכך, יש לנו גם את ההדרכות שאנחנו נותנים להורים.

<בני ישראלי: לצערי אני כל פעם בא לוועדה הזאת ואומר שההורים לא משתפים פעולה.

<בני ישראלי: הם לא מגיעים להדרכות במספרים גדולים וזה מאוד חבל.

<בני ישראלי: מצד אחד הם ערים לבעיה ומצד שני איכשהו הם לא מגיעים.

<בני ישראלי: משהו מתפספס בנקודה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: העניין הוא שאנחנו צריכים לראות, ואני חושבת שכאן לסרט יש משמעות מאוד גדולה, איך אנחנו מגיעים להורים, כך שלא נצטרך להיות תלויים בזה שהם יגיעו אלינו.

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שאתה מדבר על אותן מסגרות הדרכה בבתי הספר שמנסים לעשות בערבים מיוחדים.

<בני ישראלי: אנחנו מגיעים גם למפעלים ולארגונים אבל את עיקר ההורים אפשר להשיג בבתי הספר.

<בני ישראלי: עוד לא פיצחנו את הקוד איך להביא את ההורים, דבר שהוא מאוד חשוב.

<בני ישראלי: יש נושא נוסף אליו אנחנו נכנסים כעת.

<בני ישראלי: יש לנו מסגרת לה אנחנו קוראים תו אשנב.

<בני ישראלי: אנחנו רוצים להגיע לכך שכל האתרים, בעיקר אתרים לילדים אבל גם אתרים למבוגרים, יעמדו בקריטריונים מסוימים ואז ניתן להם תו שמאשר שהם – לא יכולים להגיד בטוחים – יותר בטוחים מאשר אלה שאין להם את התו הזה.

<בני ישראלי: נותנים קריטריונים מסוימים ואם האתר עומד בהם, אנחנו מעניקים לו את התו.

<בני ישראלי: זה יכול להיות לעזר להורים שיכולים לדעת שאתר שיש לו תו כזה, הוא בטוח או שהוא שומר על הפרטיות שלהם מאחר והוא עבר את המבחנים וזה עושה אותו יותר בטוח מאשר אתרים אחרים.

<בני ישראלי: זה טוב גם לאתרים עצמם כי הלקוחות שיודעים שהוא אתר יותר טוב, נכנסים אליו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שבסוגיית ההורים עלה רעיון.

יפעת שאשא ביטון: יש את ה-שלום כיתה א' לשם כל ההורים מגיעים והם בגדר קהל שבוי.

יפעת שאשא ביטון: אולי צריך לנצל את הפלטפורמה הזאת כדי להעביר סדנה גם בנושא האינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: זה ישרת גם את אלה שהם הורים רק לילדי כיתה א' אבל לרוב גם מגיעים הורים שיש להם ילדים בגילים נוספים ואז אפשר בהחלט לנצל את הסדנה הזאת כדי לתת את המידע הרלוונטי.

<בני ישראלי: הבעיה היא שאנחנו עובדים כל השנה.

<בני ישראלי: לא נוכל להגביל את העבודה כי לא נוכל להגיע לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אני נותנת את זה כרעיון ולא רק לכם.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה לפתחו של משרד החינוך וזה לפתחם של ארגונים נוספים.

יפעת שאשא ביטון: אתה פשוט העלית את סוגיית ההורים ואני חושבת שזה בהחלט רעיון שאפשר לחשוב עליו.

יפעת שאשא ביטון: יריב פאר, מנכ"ל תום.

<יריב פאר: תודה.

<יריב פאר: ברכות ובהצלחה.

<יריב פאר: אני כאן כדי להעלות כמה נקודות לדיון בוועדה.

<יריב פאר: אני חושב שמבחינת המציאות האינטרנטית, צריך להבין שהאינטרנט הוא כאן.

<יריב פאר: אי אפשר להגיד שנמנע מילדים להיכנס לרשת.

<יריב פאר: הם לומדים שם, הם נחשפים לתכנים מאוד חשובים, אבל יחד עם זאת מסקר מאוד מקיף שערכנו לאחרונה, המספרים הם באמת מזעזעים.

<יריב פאר: אנחנו מדברים על 71 אחוזים מקרב ילדים עד גיל 13 - זאת אומרת, שניים מכל שלושה ילדים בבתי הספר היסודיים - שנחשפים לפורנוגרפיה קשה.

<יריב פאר: לצפות מילדים כאלה שיתמודדו עם זה, לצפות מילדים שידעו מה לעשות עם זה, זה פשוט בלתי אפשרי.

<יריב פאר: לכן צריך להבין שכמו שיש חינוך, צריך לעשות פעולות נוספות.

<יריב פאר: אני חושב שכאן האחריות של המחוקק היא לעשות פעולות במרחב הציבורי.

<יריב פאר: אני חושב שהפעולה הראשונה היא מה שהעלתה חברת הכנסת סויד ואכן הצעת החוק הזאת הראשונה היא חובה.

<יריב פאר: אי אפשר להשאיר למנהלי בתי הספר ולמחנכים להתמודד עם הסיטואציה.

<יריב פאר: לא צריך לתת לילדי בתי הספר היסודי וחטיבות הביניים להיחשף לתכנים האלה.

<יריב פאר: אני חושב שמעבר לזה, עדיין יש הרבה מאוד גופים ציבוריים, גופי סמך שמאפשרים גישה ל-WI FI חופשי ואין שום הגיון שילדים יוכלו ברשת הזאת להיחשף לתכנים פוגעניים.

<יריב פאר: המחוקק צריך להיכנס גם לשם.

<יריב פאר: פנו אלי הורים שהתקינו פתרונות הגנה בבית אבל הם אומרים שהילד יושב על אדן החלון ומתחבר לרשת ה-WI FI שהעירייה שמה לטובת הציבור.

<יריב פאר: צריך להבין את זה.

<יריב פאר: אני חושב שבמרחב הציבורי, היכולת של הרגולטור לעשות פעולה, באופן יחסי היא קלה יותר והיא פחות מורכבת.

<יריב פאר: אני חושב שבמרחב הפרטי הסיפור הוא הרבה יותר מורכב.

<יריב פאר: אני חושב שכאן הרגולטור צריך לעבוד בחכמה.

<יריב פאר: צריך להבין שלכפות על הורים, אלה דברים לא פשוטים.

<יריב פאר: כמי שהיה באחת הוועדות הקודמות, אני חושב שיש מקום להקים צוות פעולה שיורכב מאנשי חינוך, מפסיכולוגים, מאנשים מומחים בתחום הטכנולוגיה שהם יבואו ויעשו עבודה ויציגו את האתגרים, את הבעיות ואת הפתרונות האפשריים.

<יריב פאר: יציגו לוועדה תכנית פעולה.

<יריב פאר: אני חושב שהמפגשים האלה הם מאוד חשובים אבל הרבה פעמים הם פלסטרים.

<יריב פאר: הבעיה הזאת היא מורכבת מדי.

<יריב פאר: יש מספיק ידע סביב השולחן הזה והוא קיים גם אצל אנשים נוספים כך שצריך פשוט לבנות צוות פעולה שיבוא ויגיש לוועדה תכנית פעולה.

<יריב פאר: יש כאן מספיק אנשים שישמחו להצטרף לזה ויתרמו מזמנם.

<יריב פאר: הפעולה הזאת רק דרך חקיקה, אני חושב שהיא לא תעשה את העבודה.

<יריב פאר: המרחב הפרטי הוא מרחב פרטי ואנשים צריכים לרצות לעשות את זה.

<יריב פאר: כאשר ההורה מבין כמה זה חשוב, זאת התנהלות אחרת מאשר גם אם הוא חושב שזה חשוב וכופים עליו את זה, כי אז באופן טבעי הוא מתנגד.

<יריב פאר: לכן ההמלצה שלי היא להקים צוות פעולה ואני אשמח לעזור ולהמליץ על אנשים.

<יריב פאר: זאת ההמלצה שלי לוועדה בנושא המרחב הפרטי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: עינב לוק, נציגת שפ"י, משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לשמוע גם על ההתמודדויות שלכם כי אני מניחה שהמקרים מגיעים לפתחכם וגם איך אתם עוסקים במניעה והסברה של הנושא.

<עינב לוק: אנחנו עוסקים בנושא הזה כבר כמה שנים טובות ובאמת בשנתיים האחרונות ביתר אינטנסיביות ועושים זאת מתוך הבנה שהרשת הפכה להיות מרחב שהילדים נמצאים בו כאשר קשה להפריד בין המרחבים שמתחילים בבית ספר, ממשיכים בתנועה, באינטרנט, כך שהכול מתערבב.

<עינב לוק: אי אפשר להגיד שמה שהם עושים בבית הספר לא קשור למה שנמצא באינטרנט.

<עינב לוק: אנחנו מבינים שזה מרחב שהוא חלק מהשדה החינוכי שלנו.

<עינב לוק: קודם כל אומר שזאת האמירה וזאת הגישה.

<עינב לוק: אנחנו עובדים בעיקר על הנושא של הסברה והגברת המודעות.

<עינב לוק: אחד הדברים החדשים שנעשו השנה, ב-1 לאפריל התפרסם חוזר מנכ"ל בנושא אקלים והתמודדות עם אירועי אלימות במוסדות חינוך שיש בו פרק נפרד לנושא הרשת ויש בו אמירה מאוד ברורה לצוותי החינוך שכאשר מגיע לידיעתם שקרה אירוע של פגיעה או בריונות ברשת, הם מחויבים לטפל בזה על פי הנחיות מאוד ברורות ומסודרות של משרד החינוך.

<עינב לוק: את החוזר ואת הפרק הזה כתבנו בשיתוף עם כמה גופים שיושבים כאן כמו המשטרה והרווחה, והגדרנו מה הם הדברים שהם לפתחו של בית הספר לטפל בהם ומה הם האירועים שיש בהם קו אדום וצריך לפנות לגורמים כגון משטרה או רווחה.

<עינב לוק: למשל, אני אתן דוגמה.

<עינב לוק: בנושא של הפצת תמונות עירום או הפצת סרטון שיש בו יחסי מין, מוטלת החובה על מנהלי בתי הספר לדווח על האירוע למשטרה.

<עינב לוק: זאת אומרת, שמנו כאן איזה שהם קווים אדומים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לאביב שעוזב אותנו.

יפעת שאשא ביטון: אביב, המון תודה.

<עינב לוק: חשוב לי להגיד שאת הנושא של חוזר מנכ"ל אנחנו מעבירים עכשיו לכל המפקחים בארץ, לכל המנהלים, לכל הצוותים החינוכיים שעוברים תהליך הטמעה, איך להתמודד עם אירועים של פגיעה ברשת.

<עינב לוק: לצד החלק של אכיפה, ואנחנו עושים תהליכים חינוכיים-הסברתיים, אני רוצה להגיד שאנחנו עוסקים בזה כבר מהגיל הצעיר, מגיל הגן ועד כיתה י"ב, פיתחנו ידע וחומרים בשיתוף עם אגף מדע וטכנולוגיה ובשיתוף עם עוד גופים שיושבים כאן, וכל החומרים נמצאים באתר.

<עינב לוק: אנחנו מכשירים את הצוותים החינוכיים, את היועצים החינוכיים, את הפסיכולוגים ואת רכזי התקשוב להוביל את התהליכים האלה בתוך בתי הספר.

<עינב לוק: התכניות מופנות גם לתלמידים, גם לצוותים החינוכיים וגם להורים.

<עינב לוק: אחת הדרכים להגיע להורים היא או דרך הזמנתם לבית הספר או הרצאות מקוונות וההורים מוזמנים לצפות בהרצאות האלה בביתם בזמן הפנוי שלהם ודרך נוספת היא לזמן אותם לפעילות משותפת של הורים וילדים.

<עינב לוק: בנינו סדנאות להורים וילדים כאשר הם יכולים לקיים דיאלוג על מה שקורה להם ברשת.

יפעת שאשא ביטון: זה וולנטרי וזה תלוי עד כמה הם יהיו מוכנים לבוא.

<עינב לוק: בתי הספר יותר ויותר מודעים לצורך, מזמינים את ההורים ומקיימים פעילות בנושא.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול שאלה.

יפעת שאשא ביטון: מה בעצם הסיפור עם הנושא של האכיפה בתוך בית הספר?

יפעת שאשא ביטון: מתי עובר הקו בין מה ששייך לתוך מסגרת מערכת החינוך ומה קורה אחר הצהרים והאם גם זה קשור למערכת החינוך?

יפעת שאשא ביטון: הדעה שלי היא מאוד מאוד ברורה ולדעתי את הילד רואים מהבוקר עד הבוקר שאחרי.

יפעת שאשא ביטון: השאלה איך מתמודדת המערכת.

יפעת שאשא ביטון: אני מכירה מקרים בהם הורים אומרים שזה קרה אחרי שעות הלימודים.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו עוזרים לזה להיות משהו הרבה יותר רחב?

<עינב לוק: לגבי העניין הזה, אמרתי בצורה מאוד ברורה שחוזר מנכ"ל שיצא אומר באופן חד משמעי שכל מה שקורה בתוך כתלי בית הספר או מחוץ לכתלי בית הספר, יש לנו אחריות חינוכית על העניין.

<עינב לוק: לגבי הרשת, באופן חד משמעי אנחנו מחויבים לטפל באירוע על פי הנחיות מאוד מדויקות לרבות פנייה למשטרה, לרבות עירוב גורמים, לרבות הזמנת הורים, לרבות השעיה וכל ההיבטים המשמעתיים.

<עינב לוק: אני אומרת שלצד ההיבטים המשמעתיים, הדבר החשוב ביותר הוא התהליכים החינוכיים וההסברתיים.

<עינב לוק: בנושא חובה אני אומר שיש לנו שלוש פעימות בשנה אותם אנחנו מקיימים, בנוסף לעבודה השוטפת כל השנה, בהם אנחנו מקיימים תהליכים של הסברה בנושא של פגיעה ברשת והתנהלות ברשת.

<עינב לוק: זה קורה בתחילת השנה, השבוע הלאומי בגלישה בטוחה ועכשיו, לפני היציאה לחופשת הקיץ, סיימנו את הפעימה השלישית.

<עינב לוק: אני רוצה לומר בעניין הזה שלאחרונה יש יותר מודעות ויותר יכולת של הצוותים החינוכיים לקיים את התהליך הזה.

<עינב לוק: אחת התכניות החדשות בה התחלנו השנה ונרחיב אותה בשנה הבאה היא הנושא של עמיתים לגלישה בטוחה.

<עינב לוק: זאת אומרת, ילדים בוגרים יותר יעברו תהליך של הכשרה והם יכשירו תלמידים צעירים יותר מתוך הנחה שהם מכירים את הזירה.

<עינב לוק: זה מתחבר למה שאתה אמרת בנושא של חיילים אבל על אחת כמה וכמה ילדים מתוך בית הספר שמובילים את התהליך.

<עינב לוק: אחד הדברים שאנחנו מזהים אותו בצורה מאוד ברורה הוא שאין רק פוגע ונפגע אלא יש הרבה מאוד ילדים ותלמידים שאנחנו קוראים להם העומדים מן הצד, שהם רואים מצבים של פגיעה ולא עוצרים אותם.

<עינב לוק: הם רק עושים לייק, רק מעבירים הלאה והרעיון הוא לעבוד עם כל הקבוצה של התלמידים ולא רק עם הפוגעים והנפגעים.

<עינב לוק: הרעיון הוא לעודד את הילדים לומר אמירה.

<עינב לוק: יש לנו תכנית שנקראת גיבורי אל - אל תפגע, אל תעצור.

<עינב לוק: אני חושבת שחשוב שנשמע גם את רוני לגבי ההיבטים הטכנולוגיים שאנחנו מקפידים להשתמש בהם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: מר רוני דיין.

<רוני דיין: אני מעדיף להרחיב קצת את הדברים שאמרה עינב.

<רוני דיין: אנחנו במשרד כן מעבירים תו תקן ודורשים את תו התקן הזה מכל חברה שמייצרת תוכן בישראל ושמספקת אותו למערכות החינוכיות.

<רוני דיין: כך לגבי כל אתר בית ספרי שמקבל תו תקן שלנו כדי שהוא יעמוד בכל הדרישות.

יפעת שאשא ביטון: שפירושו שהוא לא נגיש לתכנים בעייתיים?

<רוני דיין: הוא לא נגיש לתכנים ושיש עליו מערכות הגנה שמונעות גלישה לתכנים כאלה.

<רוני דיין: זה אחד הדברים המרכזיים.

<רוני דיין: יותר מכך, הילדים מרוכזים יותר בפעולות החינוכיות שאנחנו עושים ותכף אני ארחיב ואומר על זה משהו.

<רוני דיין: הדבר הנוסף שרציתי להרחיב בו הוא שאנחנו כן נותנים לילדים במסגרת הפעילות החינוכית עם ההורים לכתוב אמנה משותפת להורה ולילד בנושא הזה של גלישה בטוחה עם כל הסממנים של הסכנות שההורה צריך לזהות עם הילד.

<רוני דיין: אנחנו רואים בזה פעולה מאוד חשובה.

<רוני דיין: אנחנו עושים את זה יחד עם ארגון ההורים.

<רוני דיין: לא זוכים להצלחה גדולה כי ארגוני ההורים לא בדיוק משקיעים.

<רוני דיין: כלומר, הם מנסים להשקיע אבל ההורים לא נרתמים מאוד לפעולה הזאת.

<רוני דיין: יתרה מזאת, המחשבים, כשאנחנו נותנים להורה לקנות את האמצעי הזה והילד עובד עם האמצעי הזה, כמעט ואין לנו את היכולת לשלוט בו.

<רוני דיין: כשאנחנו רוצים להעביר את הטאבלט ורוצים שהילד יבוא אתו לכיתה כך שעולם הידע שלו יהיה בתוכו ונוכל להעשיר אותו בעולמות של תכנים שאם התלמיד יכיר את העולמות האלה הוא יימנע מלגלוש לדברים האחרים, חלק מההורים מונע את זה מאתנו.

יפעת שאשא ביטון: אתה נכנס לדיון אחר שאנחנו גם יכולים להתווכח עליו.

<רוני דיין: שאלת אותה מה אנחנו עושים בעולם של התוכן.

<רוני דיין: בעולם של התוכן, ככל שנחשוף את הילדים ליותר פעילויות לימודיות וליותר חומרים לימודיים שנמצאים ברשת, חומרים שיכולים להעשיר את הידע של הילד, הוא יימנע וייסחף פחות ופחות לעולמות האחרים.

יפעת שאשא ביטון: אני לא בטוחה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה נאיבי.

<רוני דיין: בסרט שמענו שהילדה אמרה שמשעמם לה.

<רוני דיין: כשלילד שמעמם, הוא עוסק בדברים אחרים שהוא יודע לעשות אותם, אם לא לימדו אותו דבר אחר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהם מיצו את התכנים של מערכת החינוך ובסוף הם מגיעים למרחב הזה וגם לא מרצון.

יפעת שאשא ביטון: הם יכולים להגיש משהו תמים לחלוטין וקופץ תוכן שהוא בעייתי.

<רוני דיין: בנושא הזה אנחנו עובדים עם חברות התוכן בישראל כמו מיקרוסופט וגופים אחרים ואנחנו כן מפתחים ביחד אתם ומעבירים את המידע הזה להורים איך להפעיל תוכנות הגנה בתוך האמצעים שהילדים עובדים אתם.

<רוני דיין: זה לא תמיד חוסם במאה אחוזים אבל זה יכול באחוזים מאוד גבוהים למנוע את הגלישה של הילדים לאתרים לא רצויים.

<רוני דיין: ההורה צריך להיות מודע לזה ולרצות להפעיל את התקן המיוחד או את התוכנה המיוחדת בתוך המחשב של הילד שלו וזה הורים, לפעמים מחוסר מודעות ולפעמים גם מחוסר רצון, לא עושים את התהליך הזה.

<עינב לוק: ברשותך, אני רוצה להוסיף עוד משפט בנושא.

<עינב לוק: אני אומר שהכיוון של התכניות שלנו פונות לא לסכנות ברשת אלא מדברות על התנהלות מיטבית ברשת ומניעת פגיעה.

<עינב לוק: כמו שאת אמרת בפתח הדברים, יש הרבה מאוד דברים חיוביים ברשת ואנחנו מעודדים את הילדים לא רק להימנע מפגיעה אלא לעשות מעשים טובים ברשת ולעזור אחד לשני.

<עינב לוק: יש משהו בכיוון שמשרד החינוך הולך שמדבר על התנהלות מיטבית ברשת ולהשתמש ברשת כהזדמנות וכפלטפורמה חיובית.

<עינב לוק: מאוד חשוב לי להגיד את הדברים וגם לומר עוד מילה.

<עינב לוק: הנושא של חיבור לאובדנות, מבחינתנו הוא מאוד בעייתי.

<עינב לוק: מחקרים לא מראים על קשר סיבתי בין בריונות ברשת ואובדנות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ראינו את זה הלכה למעשה.

יפעת שאשא ביטון: כל הנושא של השיימינג והחרמות שהיו במרחב הווירטואלי, לא רק באינטרנט אלא בכלל.

יפעת שאשא ביטון: שם זה כבר לא במסגרת הכיתה.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לברוח מזה והילד לא יודע להתמודד.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזאת סוגיה שמערכת החינוך צריכה להתמודד אתה כדי שהילדים ידעו שבמרחב הזה, זה שלא כולם רואים וזה לא מאוד מאוד חשוף וגלוי, עדיין צריך להתייחס.

<עינב לוק: ללא ספק יש כאן

<עינב לוק: השלכות רגשיות מאוד מאוד קשות שאנחנו מודעים להם ועובדים אתם, רק שהחיבור הישיר לנושא של אובדנות יכול לייצר איזושהי אמירה שכאשר פוגעים בך ברשת, אין מוצא וזה הפתרון.

<עינב לוק: לכן זה מאוד מאוד מסוכן לעשות את החיבור הישיר.

<עינב לוק: אני מציגה את העמדה כדי להגיד שיש כאן

<עינב לוק: השלכות רגשיות ואנחנו מטפלים ומודעים לעוצמה של הפגיעה ושל האפקט הרחב שיש, אבל החיבור הזה יכול להיות מאוד מאוד מסוכן מבחינת המסרים שאנחנו מעבירים ולכן אנחנו מאוד מקפידים לומר שיש מוצא, יש למי לפנות ואפשר להתמודד עם כל מצוקה.

יפעת שאשא ביטון: שאלה קצרה בהקשר של המשפט האחרון.

יפעת שאשא ביטון: בתוך מערכת החינוך, ילדים שנפגעים מהרשת, מהאינטרנט, נחשפים לתכנים קצת מבהילים, יש להם כתובת בתוך בית הספר?

יפעת שאשא ביטון: זה משהו מוצהר או רק אם הם מוצאים מישהו לדבר אתו?

<עינב לוק: בוודאי.

<עינב לוק: בבתי הספר אנחנו הקמנו צוות שנקרא צוות חיים ברשת שמורכב מיועצת בית הספר, פסיכולוג, רכז תקשוב, מנהל בית הספר, רכז חברתי וגורמים נוספים והם בעצם אחראים גם על הנושא של הסברה.

יפעת שאשא ביטון: הילד רואה בהם כתובת?

<עינב לוק: לאו דווקא בצוות אבל הוא רואה כתובת במחנכת שלו או ביועצת והוא פונה אליהן.

<עינב לוק: איש החינוך מעביר את זה לצוות חיים ברשת ויש לו את היכולת גם לטפל בנושא הזה מבחינה טכנולוגית - הרי אנחנו עושים שיתופי פעולה עם איגוד האינטרנט, עם גופים נוספים וכמובן עם המשטרה – להסיר את המצבים של הפגיעה.

<עינב לוק: לצוות יש את היכולת לטפל בדברים וגם לתת מענה לילד.

<עינב לוק: זה צוות עבור הצוותים החינוכיים ולאו דווקא צוות עבור הילד.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לשניכם.

יפעת שאשא ביטון: גלעד בנט, משטרת ישראל.

<גלעד בנט: אני פחות רוצה לדבר על העשייה המשטרתית כי אני חושב שרוב האנשים כאן מכירים אותי.

<גלעד בנט: אנחנו משתתפים בהרבה מאוד ועדות כמו בוועדה לקידום מעמד האישה, בשדולה למניעת אלימות מקוונת, ואנחנו מספרים על העשייה המשטרתית.

<גלעד בנט: אני דווקא רוצה להתמקד בנושא של סינון האתרים שהוא שורש הדיון.

<גלעד בנט: אני מסכים עם מנכ"ל חברת תום.

<גלעד בנט: בשנה האחרונה נתקלנו בכמה הצעות חקיקה אדוורסריות שמכוונות לנושא של סינון אתרים, כאשר אחת מהן הייתה הצעת חוק התקשורת בזק ושידורים, תיקון חובת סינון אתרים פוגעניים, והשנייה היא הצעת חוק סינון אתרים פוגעניים במקומות ציבוריים.

<גלעד בנט: צריך להבחין הבחנה חדה בין אתר ציבורי שכבר אפשר לעשות אתו משהו.

<גלעד בנט: אגב, אנחנו התנגדנו לשתי ההצעות האלה.

<גלעד בנט: אני לא רוצה לפרט כאן, אבל מי שירצה לדעת למה, אני אסביר.

יפעת שאשא ביטון: חשוב אפילו בחצי משפט כדי שנבין מה הרעיון של ההתנגדות.

<גלעד בנט: קודם כל, הנושא של ההגדרות, מה בעצם מהווה תוכן פוגעני, מה בעצם מהווה עידוד לעבריינות, אכזריות, עידוד לשימוש בסמים מסוכנים.

<גלעד בנט: אלה דברים שצריכים להתייחס אליהם ברמת החוק.

<גלעד בנט: ההגדרה צריכה להיות קצת יותר מפורטת.

<גלעד בנט: צריך להבין שנפתח כאן עולם עצום של תרחישים בגינם אתה יכול לסנן אתרים.

<גלעד בנט: אנחנו נמצאים בממשקי עבודה הדוקים עם מדינות אחרות ואנחנו רואים איך מיישמים את המלחמה בתכנים הפוגעניים, במיוחד בבריטניה שנחשבת מובילה בתחום אבל שם אין חקיקה אדוורסרית.

<גלעד בנט: תכף אני אסביר לאן אנחנו מכוונים.

<גלעד בנט: לא יכול להיות שסעיפי ההגדרות בהצעות החוק הם כל כך כלליים.

<גלעד בנט: אין בכלל התייחסות לנושא האכיפה.

<גלעד בנט: זאת אומרת, איזה תשומות המגזר הציבורי צריך להשקיע ואני אומר לכם שיש תשומות עצומות מרגע שהחוק ייכנס לתוקף.

<גלעד בנט: גם שינוי ברירת המחדל של הסינון, סינון דיפולטיבי, מה שנקרא אופט אאוט, מהמצב של היום שלא קיים סינון והלקוח צריך לבקש אותו.

<גלעד בנט: למצב של מאופט אין לאופט אאוט יש משמעות כי אדם צריך להתקשר לספק האינטרנט, להוכיח שהוא לא קטין ולבקש להסיר את ההגנה, דבר שיש לו משמעויות.

<גלעד בנט: סינון אתרים הוא לא תחום המשטרה.

<גלעד בנט: אנחנו לא אמורים לעשות את זה אבל אנחנו כן אמורים להשפיע ובסוף אנחנו גם משפטנים בשירות המדינה ואנחנו רוצים להביע את דעתנו לגבי המשמעויות.

<גלעד בנט: אנחנו יודעים שפעילות וולנטרית של ספקיות האינטרנט בחוץ לארץ הובילה לתוצאות מרשימות בתחום הזה בבריטניה.

<גלעד בנט: אם אנחנו מדברים על התווך הציבורי, אפשר להתחיל עם משרדי ממשלה שמספקים שירותי WI FI, בתי ספר, בתי חולים, אינטרנט עירוני.

<גלעד בנט: אפשר בקלות יחסית לגרום לכך שכל הגופים האלה כן יבצעו סינון וכבר אנחנו מתחילים להתמודד עם החלק הארי של הבעיה.

<גלעד בנט: המרחב הפרטי, כפי שנאמר כאן, הוא הרבה יותר בעייתי.

<גלעד בנט: כאן אני תומך בהצעה להקים צוות עבודה שיתייחס להיבטים הטכנולוגיים, המשפטיים, האכיפתיים, הציבוריים, החינוכיים של סינון מהסוג הזה.

<גלעד בנט: אתמול בלילה נכנסתי וראיתי שכאשר אתה מאחזור מידע פשוט ברשת, פתוח, אתה מסתכל על סינון אתרים במדינות מסוימות, זה מופיע בוויקיפדיה, אתה מקבל פירוט מאוד יפה של מה המדינות עושות כדי לסנן אתרים.

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר שיש ממי ללמוד.

יפעת שאשא ביטון: בעולם יש מודלים.

<גלעד בנט: לא צריך להמציא את הגלגל.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אורנה היילינגר מאיגוד האינטרנט.

<אורנה היילינגר: צהרים טובים.

<אורנה היילינגר: אני מנהלת את המרכז לאינטרנט בטוח באיגוד האינטרנט שעובד 24/7 לקבל פניות של אנשים שנפגעו ברשת.

<אורנה היילינגר: פעילות אחרת היא כמובן קידום המודעות ובמסגרת הזאת של קידום המודעות לנושא הזה, יש כמה דברים.

<אורנה היילינגר: אני חושבת שעינב אמרה שמתחילים בגיל הצעיר אבל צריך לעשות זאת הרבה יותר מוקדם.

<אורנה היילינגר: כמו שמלמדים את הילדים הקטנים להיזהר מזר ולא לקחת מזר שום דבר, באותו האופן הם צריכים לגדול בתוך המודעות שצריך להיזהר או צריך לנהוג נכון במרחב הדיגיטלי כי זה המרחב שאליו הם גדלים.

<אורנה היילינגר: חשוב לומר שאנחנו סיימנו סקר שיתפרסם בימים הקרובים ויש הבדלי גישות מדהימים בין הילדים, בני הנוער בגילי 12-17, לבין ההורים בכל מה שקורה במרחב הדיגיטלי.

<אורנה היילינגר: להורים אין מושג היכן הילדים שלהם נמצאים.

<אורנה היילינגר: מרבית ההורים חושבים שהם משחקים ברשת אבל הם בכלל לא משחקים ברשת אלא הם נמצאים בקשר.

<אורנה היילינגר: ההורים חושבים ששעתיים זה הרבה מדי, הילדים חושבים שלמעלה משש שעות זה הרבה מדי.

יפעת שאשא ביטון: יש פער בתפיסה.

<אורנה היילינגר: פער גדול בתפיסה.

<אורנה היילינגר: אני חושבת שבעקבות הפער הזה אנחנו צריכים להבין את העשייה.

<אורנה היילינגר: משרד החינוך מטפל בהם.

<אורנה היילינגר: כמו שאמר אביב, הם גם בקיאים איך להשתמש במכשירים האלה וגם במידה מסוימת בסכנות.

<אורנה היילינגר: אני חושבת שמי שלא בקי ומי שצריך לעשות את השינוי כרגע, אלה דווקא ההורים.

<אורנה היילינגר: אלה דווקא אותם אנשים שמקנים את הידע, שבודקים ובמידה מסוימת מוותרים על המחויבות ההורית שלהם בהיבט הזה של הרשת.

<אורנה היילינגר: בניגוד למה שחברת הכנסת סויד אמרה, איגוד האינטרנט לא מתנגד לחקיקה.

<אורנה היילינגר: אנחנו חושבים שחקיקה צריכה להיות אפקטיבית.

<אורנה היילינגר: אני חושבת שחלק גדול מהחקיקה כבר קיים ואת החקיקה צריך לממש, צריך לאכוף אותה, צריך לעודד את בתי המשפט לשפוט בהיבט הזה ולקדם את הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אני לגמרי מתחברת לאמירה האחרונה שהנושא של האכיפה והחמרת הענישה הם פקטורים מאוד משמעותיים בתוך הסוגיה הזאת.

<אורנה היילינגר: אחד הדברים שהוציאו אותי מתוסכלת בשבועות האחרונים, זאת אותה מורה שתלמיד כיתה י"א פרסם את התמונות שלה ברשת ובסוף השנה המורה פוטרה והתלמיד קיבל תעודת הצטיינות.

יפעת שאשא ביטון: זה חלק מהבירור הערכי-חברתי שאנחנו צריכים לעשות בתוך המרחבים החדשים.

יפעת שאשא ביטון: זה אפילו דיון בפני עצמו.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: סוני, משטרת ישראל.

<סוני אינגר: אני קצין חקירות נוער ארצי.

<סוני אינגר: אני אדבר מעט על העשייה שלנו, של המשטרה, שהיא בהחלט נכנסה לקשב הארגוני שלנו בדמות מספר פעולות שעשינו אל מול התופעה.

<סוני אינגר: חשוב להדגיש ולומר שהתופעה היא אפילו קודרת יותר מכפי שציין אותה אביב, כיוון שהפריזמה של עבירות המין שפגיעתן רעה במיוחד, היא לא כל הסיפור.

<סוני אינגר: אנחנו יודעים לספר היום על כך שבאינטרנט מוכרים סמים לילדים.

<סוני אינגר: כך הם קונים סמים במדינת ישראל.

<סוני אינגר: מוכרים אותם באתרים ברשת, בדגש על הסמים החדשים המכונים סמי פיצוציות.

<סוני אינגר: יש אתרים שמתמחים בזה.

<סוני אינגר: זנות קטינים, תופעה שהיא מאוד נפוצה.

<סוני אינגר: בכלל, כל הנושא של פשיעה עבר איזשהו שינוי ובעצם הפשעים שאנחנו רואים בעולם האמיתי, זה סוג של אספקלריה שאנחנו פוגשים אותה בעולם הווירטואלי, מעין בבואה של מה שקורה במציאות, פשוט עובר שיפט ועובר לרשת.

<סוני אינגר: אם אנחנו מסתכלים על תרחישי הייחוס, פעולת הפשיעה היא רחבה יותר מעבירות מין ואת זה חשוב להדגיש ולומר.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, בנקודה שציינת, איך מתמודדים עם זה?

יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים שיש מכירה של סמי פיצוציות במרחב האינטרנטי, מן הסתם זה פחות ערטילאי מאלה שמסתובבים ברחובות ואנחנו לא מכירים.

יפעת שאשא ביטון: יש דרך להגיע אליהם?

יפעת שאשא ביטון: האם נעשית אכיפה?

יפעת שאשא ביטון: האם נעשית איזושהי פעולה מולם?

<סוני אינגר: התשובה היא כן.

<סוני אינגר: לא קפאנו על השמרים.

<סוני אינגר: מערך הנוער במשטרת ישראל מבצע מבצעים ארציים גם ברשת.

<סוני אינגר: רק השנה סגרנו עשרות אתרי אינטרנט שמכרו סמי פיצוציות לילדים, באמצעות איזושהי טכניקה שמטבע הדברים אני לא אפרט אותה כאן.

<סוני אינגר: ניתקנו קווי טלפון, מספרים שמוכרים, אתרים שמפרסמים מכירת סמים.

<סוני אינגר: אנחנו מבצעים גם פעולות סמויות ברשת שאני מניח שכולכם מעלים בדעתכם מה הן, על מנת להגיע לאותם עבריינים.

<סוני אינגר: יש לי קצת נתונים שהכנתי לדיון היום.

<סוני אינגר: מתחילת שנת 2015 ועד עתה אנחנו מדברים על 1,154 קטינים שמעורבים בעבירות הקשורות לרשת האינטרנט.

<סוני אינגר: אני מדבר על חצי שנה.

<סוני אינגר: גם את הנתון הזה צריך לקחת עם קורט של מלח כיוון שאנחנו מכירים ויודעים שהתופעה לא תמיד מדווחת ובכלל יש תת דיווח בנושא הזה.

<סוני אינגר: לכן אני מסייג את הנתון ויכול להיות שהמספרים הם שונים אבל אלה המספרים שקיימים אצלנו במערכת.

<סוני אינגר: מתחילת השנה 483 קטינים היו קורבנות.

<סוני אינגר: אם אנחנו מסתכלים על סלי העבירות, בעיקר סל עבירות המין, עבירות המוסר, עבירות הסמים והסדר הציבורי "מככבות" במארג הפשיעה הזה שאנחנו נחשפים אליו.

<סוני אינגר: מתחילת השנה 363 קטינים חשודים בעבירות הקשורות לאינטרנט.

<סוני אינגר: זאת התמונה.

<סוני אינגר: אלה המספרים.

<סוני אינגר: אל מול תמונת הפשיעה, אנחנו בהחלט ממקדים פוקוס.

<סוני אינגר: הוקמה יחידת הסייבר שכל תכליתה להתמודד עם התופעה.

<סוני אינגר: לא רק במערך האכיפה אלא בנושא המניעה וההסברה, יש לנו קציני מניעה שפוקדים מוסדות חינוך ובתי ספר ומעבירים הדרכות והכשרות בכל הנושא של גלישה בטוחה וזה נעשה יחד עם פרויקטים נוספים.

<סוני אינגר: בכלל, יש עשייה במשטרה גם בכך שאנחנו בוחנים מודלים מצליחים במדינות אחרות בדגש על ארצות הברית ובריטניה ועכשיו אנחנו עושים איזשהו תהליך כדי לראות איך אנחנו יכולים לעשות אצלנו התאמות למה שהצליח שם.

<סוני אינגר: חשוב לי לומר שצריך להבין שמבחינת האכיפה – וכאן זה המקום לומר את זה כיוון שאנחנו בבית המחוקקים – אין תחליף לחקיקה.

<סוני אינגר: יש קושי בכלל בתחום הזה.

<סוני אינגר: צריך להבין שעל מנת שתיק יבשיל לכתב אישום, צריך להביא ראיות מוצקות מספיק והאופי של הראיות במרחב הסייבר, מעצם היותן רק נדיפות דיגיטלית על כל המשתמע, לא נפרט את זה, יש קושי ובהחלט יש מקום שהחקיקה תיתן תמיכה וכלים אופרטיביים לגופי האכיפה ואנחנו כמובן כחוד החנית בתחום האכיפה נזדקק להם.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח שנרחיב לא במסגרת הזאת אלא אפילו בצוות קצת יותר מצומצם בנושא בו החקיקה יכולה לסייע מבחינת האכיפה וההתמודדות שלכם עם כתבי אישום.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקדם דיון בנושא הזה כדי שנוכל להפוך אותו לאופרטיבי.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: ליאת קליין, איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות לתקיפה מינית.

<ליאת קליין: תודה.

<ליאת קליין: בשם האיגוד וכל תשעת המרכזים אנחנו רוצים לברך אותך על המינוי.

<ליאת קליין: ברכות לך ולנו.

<ליאת קליין: ברכות על הדיון החשוב שאנחנו מקיימים כאן.

<ליאת קליין: כל שנה מתקבלות במרכזי הסיוע כארבעים אלף פניות שונות.

<ליאת קליין: בשנים האחרונות אנחנו רואות את זירת האינטרנט כרשת בה הדיווחים על פגיעות שהמקור שלהן היא הרשת או שהרשת מעורבת בהן, הולכת וגדלה.

<ליאת קליין: אין לי נתונים מדויקים אבל אני כן יכולה לומר שהדוח השנתי של השנה הנוכחית שיושק בנובמבר, באמת יעסוק בנושא הזה של עבירות מחשב וגם מבחינת פילוח הנתונים שלנו אנחנו נדע קצת יותר.

<ליאת קליין: בוודאי אני יכולה להצביע על כך שבכל המרכזים יש דיווחים הולכים וגדלים על פגיעות מהסוג הזה.

<ליאת קליין: כשאני מדברת על פגיעות ואלימות מינית ברשת, כי באמת זה נכון שיש הרבה מאוד סוגים של אלימות ברשת, הרבה פעמים זאת כן איזושהי תופעת קצה.

<ליאת קליין: גם זנות קטינים וגם אלימות מקוונת.

<ליאת קליין: אלימות מינית נמצאת בכל מקום.

<ליאת קליין: בפדופיליה היא קיימת הרבה מאוד מחוץ לרשת, אבל הנוכחות של הרשת וכל העולם הטכנולוגי ייצרה משהו קצת שונה בעבירות המין.

<ליאת קליין: הזמינות היא אחרת ויותר קל לפגוע.

<ליאת קליין: הפוגע לא תמיד רואה קורבן בצד השני.

<ליאת קליין: הוא יושב מול מסך, הוא רק מפיץ תמונה, הוא רק שולח אותה אבל הוא לא ממש מבין מה הנזקים שהוא מסב וזה הופך את היכולת העבריינית ואת הפשיעה להרבה יותר מורכבת, בוודאי עת אנחנו מדברים על בני נוער.

<ליאת קליין: הסוגים של הפגיעות המיניות שאני מדברת עליהן, זאת יכול להיות – כפי שראינו בסרטון - דרישה לבצע אקט מיני, מעשים מגונים והתערטלות דרך הרשת.

<ליאת קליין: זאת יכולה להיות הפצת תצלומים ובעוד רגע אני אדבר על הנושא הזה בצורה ממוקדת.

<ליאת קליין: זאת יכולה להיות הרשת כאמצעי ליצירת קשרים כאשר אחר כך הפגיעה המינית היא לא ברשת אבל בוודאי שהרשת שיחקה שם איזשהו תפקיד די חשוב.

<ליאת קליין: כל המקרים האלה מגיעים אלינו.

<ליאת קליין: ידוע שפגיעה מינית היא מורכבת ויש את הנזקים הנפשיים שיוצרת הפגיעה המינית שהיא נוגעת בתחומים הכי עדינים של הנפש, של מין ומיניות.

<ליאת קליין: זהות הבנייה האישית של אדם את עצמו היא מאוד מאוד מורכבת והיא משליכה הרבה שנים.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו חקיקה בנושא.

<ליאת קליין: נכון.

<ליאת קליין: אני אתייחס לחקיקה שקודמה וגם למה שצריך עוד לקדם בנושא הזה.

<ליאת קליין: יש איזשהו שינוי.

<ליאת קליין: לפני כן אני רוצה להתייחס לנזקים ולספר על מה אנחנו פוגשות במרכזי הסיוע.

<ליאת קליין: הפצת תצלום.

<ליאת קליין: הבעיה שאנחנו רואות היא שיש פער מאוד גדול בין הזמינות והשימוש לבני הנוער ברשת לבין הבשלות שלהם בהבנת התופעה הזאת וגם את הנזקים ולמה זה גורם.

<ליאת קליין: מישהו רק מפיץ תמונה.

<ליאת קליין: המשמעות היא שזה יכול לרדוף מישהי הרבה מאוד שנים.

<ליאת קליין: אני מדברת על נשים שהגיעו אלינו ממגזרים שונים.

<ליאת קליין: אישה מהמגזר הערבי הגיעה אחרי שתמונה שלה הופצה סתם, הראש שלה בתוך תמונה ויש עליה גזר דין מוות.

<ליאת קליין: היא הייתה צריכה לברוח.

<ליאת קליין: היא יושבת במקלט כי התמונה שלה הופצה.

<ליאת קליין: צריכים בשלות כל כך גדולה כדי להבין את המשמעות של הנזקים של הפגיעות האלה.

<ליאת קליין: נשים שבמשך שנים זה רודף אותן, בכל דייט אליו הן יצאו, בכל פגישה, במקום עבודה, כולם יכולים לראות את התמונה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שההשלכות, לפחות למי שיושב סביב השולחן, מאוד מאוד ברורות.

יפעת שאשא ביטון: הייתי רוצה לשמוע ממך דווקא איך אתם נערכים לקראת הקיץ, האם אתם נגישים לבנות הנוער והאם יש פניות של נערות בגילים צעירים יותר.

<ליאת קליין: אני אומר משפט אחד על החינוך.

<ליאת קליין: דובר כאן הרבה על החינוך לגבי הרשת, אבל צריך להבין שכאשר מדובר על עבירות מין, באמת הרשת היא פלטפורמה אבל הטיפול שלנו והעשייה החינוכית היא באמת על מין ומיניות שביטוי אחד לזה היא הרשת.

<ליאת קליין: כשאנחנו מדברות עם בני נוער בסדנאות חינוך, זה בכלל.

יפעת שאשא ביטון: איך לקראת הקיץ אתם עוזרים לנערות להתמודד?

<ליאת קליין: אחד החידושים הגדולים של שיתופי הפעולה שלנו, חוץ מהעבודה, הוא עם משרד החינוך במשך השנה.

<ליאת קליין: אנחנו עובדים הרבה מאוד עם תנועות נוער.

<ליאת קליין: יש לנו פרויקט חדש עם תנועת הצופים שם אנחנו יוצרים איזושהי תכנית חדשה והרעיון הוא באמת להיכנס לתנועות הנוער ולכל הפעילות שקורית מחוץ לחינוך הפורמלי, לשעות החינוך הפורמלי.

<ליאת קליין: אלה תכניות חדשות שאנחנו בונות ועובדים באופן די צמוד עם התנועות.

<ליאת קליין: אנחנו חושבים שהתנועות צריכות להיות שחקן גם בדיונים האלה.

יפעת שאשא ביטון: הן נוגעות למרחב האינטרנטי.

<ליאת קליין: בוודאי, כי גם הן כלי חינוכי.

<ליאת קליין: גם הן מעבירות תכנים והנוער נמצא שם ושומע את הדברים.

<ליאת קליין: הרבה מהדברים האלה נעשים שם.

<ליאת קליין: אני יכולה להגיד שרק לפני כחודש קיימנו שולחן עגול בנושא ההורות ואיך הורים מתמודדים.

<ליאת קליין: הגיעו נציגים של ועדי הורים, של המועצה הלאומית להורים, וניסינו לפצח יחד אתם.

<ליאת קליין: אנחנו עומדות לכנס איזשהו פורום קבוע שיעסוק בנושא של הורים ואיך מגיעים להורים.

<ליאת קליין: אחר כך להפנות אותם לשירותים הקיימים, זה מה שאנחנו עושים, אבל קודם להגיע אליהם.

<ליאת קליין: בכנסת הקודמת דובר על איזושהי הוראה של משרד החינוך לבתי הספר לגבי הורים.

<ליאת קליין: זה כמובן דבר שהוא מבורך וצריך לקדם אותו.

<ליאת קליין: אני יכולה להגיד שוועדי הורים ומועצות הורים מהווים כתובות דרכן אפשר להגיע להורים.

<ליאת קליין: אצל ההורים יש רצון, כך שהעשייה שלנו נעשית גם אתם.

<ליאת קליין: רציתי להתחבר לעוד נושא אחד - לנושא הענישה, לנושא ההחמרה ולנושא החקיקה הפרוצה.

<ליאת קליין: יש ענישה.

<ליאת קליין: הקושי הראייתי של עבירות המין הן דבר ידוע וגם אתן צריך להתמודד, אבל יש צורך גם בענישה בחקיקה למשל על מקרים של העברת חומרים - יש איסור על העברת חומרים - כאשר העברת החומרים היא במטרה ליצור קשר עם קטין ובמקרה כזה צריכה להיות שם אכיפה משמעותית יותר וענישה מחמירה.

<ליאת קליין: את זה צריך לקדם.

<מי-טל גרייבר שוורץ: הזכרת תכנים שעולים לרשת ושפוגעים ומחמירים את הפגיעה בנשים.

<מי-טל גרייבר שוורץ: את מוזמנת לפנות למרכז לאינטרנט בטוח.

<מי-טל גרייבר שוורץ: אנחנו יודעים להסיר תכנים פוגעניים מכל הסוגים והמינים ולפנות לכל הפלטפורמות כדי שיסירו אותם.

יפעת שאשא ביטון: תודה על ההערה.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור דליה אלוני, הסתדרות הפסיכולוגים.

<דליה אלוני: תודה.

<דליה אלוני: אני אהיה מאוד ממוקדת.

<דליה אלוני: אני רוצה להוסיף על הדברים שנאמרו.

<דליה אלוני: באמת אי אפשר להפריד בין החיים ברשת לבין החיים במציאות.

<דליה אלוני: אמנם אנחנו כאן בוועדה שבאמת שמה זום על מה שקורה ברשת אבל קשיים חברתיים, בריונות, פוגענות לא נולדים ברשת ולא כאשר ילד נכנס לבית הספר היסודי אלא זה נולד הרבה יותר קודם.

<דליה אלוני: בדרך כלל מה שקורה בחיים גולש לרשת וחוזר חזרה לחיים בבית הספר או בחברה של הילדים.

<דליה אלוני: אני מצטרפת למחקרים ולעמדה של שפ"י.

<דליה אלוני: כל מקרי האובדנות בעקבות פוגענות מאוד קיצונית ברשת, לא הוכחו מחקרית אלא הם יותר משקפים תמונה הרבה יותר מורכבת במציאות.

<דליה אלוני: צריכים להרחיב את זווית הראייה ואז מסתכלים ורואים שזה מאוד מסועף.

<דליה אלוני: במקביל לחקיקה, עליה אנחנו מברכים, ולאכיפה, אני חושבת שאם מסתכלים מבחינה פסיכולוגית, אנחנו היינו רוצים, גם עבור ההורים, תכניות הסברה וחינוך של הורות מיטבית שמתחילה בגיל הרך ולא רק בבית הספר היסודי ולא ממקום רק של הפחדה ושל כל הסכנות, אלא ממקום של באמת היכן נמצאת הנוכחות ההורית למשל, היכן הדיאלוג עם הילד, תכניות כאלה שמתחילות בקשר שיש להורים עם הילדים שלהם.

<דליה אלוני: דבר שני הוא שהילדים יפנימו את הגבולות האלה.

<דליה אלוני: אנחנו מלמדים ילדים גבולות, הילדים יודעים שהגבולות הם פנימיים, שהם בתוך עצמם, ואכן הם הפנימו את הגבולות האלה והם פועלים מתוך מקום שהם שומרים על עצמם ועושים זאת מתוך גבולות שהם הפנימו.

<דליה אלוני: כאשר מדברים על אקלים בטוח, אני חושבת שקידום והעצמה של ערכים במסגרות חינוכיות, בגנים, אם זה באמצעות צוותים חינוכיים או ברמה יותר לאומית של אמפתיה, של נדיבות, של ערבות הדדית.

<דליה אלוני: זאת אומרת, זה משהו ברמה הרבה יותר רחבה ולאו דווקא ברמה הקונקרטית.

יפעת שאשא ביטון: אלה ערכים בהם דנו ואני בטוחה שכולם ידעו לדקלם ולומר אותם יפה, אבל בשורה התחתונה זה לא מסייע לנו בהתמודדות של הילדים.

יפעת שאשא ביטון: הילדים שלנו נמצאים שם והם חשופים.

<דליה אלוני: בתכניות שיש בבתי הספר, ברגע שמורה נכנסת לכיתה ומתחילה את שנת הלימודים באיזושהי ראייה של שיחה אישית עם הילד ובפעילויות של גיבוש הכיתה, אלה הדברים, זה הקידום של הערכים, וגיוס הילדים להתנדב או לתרום לאיזושהי מטרה טובה.

<דליה אלוני: זאת עבודה מאוד חשובה.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק.

יפעת שאשא ביטון: זאת עבודה חינוכית מבורכת ואני אחת התומכות הגדולות.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזאת הדרך שלנו גם לבנות מערכת חינוך אחרת.

יפעת שאשא ביטון: זה נושא לדיון אחר.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לומר לך שגם הילדים שהם מלח הארץ והם תנדבים והם פועלים על פי כל הערכים שאת ציינת, בסופו של דבר הם מגיעים לתוך הקופסא הזאת או לתוך המכשיר הזה, לוחצים משהו לא במקום והם חשופים, בין אם הם רוצים ובין אם לא.

יפעת שאשא ביטון: השאלה שלנו היא איך אנחנו באים ומתמודדים עם זה ובעצם ממזערים את התופעות שמחכות להם שם.

יפעת שאשא ביטון: יונה פרסבורגר, עמותת נתיבי רשת, בבקשה.

<יונה פרסבורגר: ראשית, ברכות למינוייך.

<יונה פרסבורגר: מילה אחת על העמותה.

<יונה פרסבורגר: העמותה הוקמה לפני כארבע-חמש שנים.

<יונה פרסבורגר: אני ייסדתי את העמותה והיא ממשיכה פעילות שבעצם אני עושה אותה כעשר שנים במסגרת הגברת המודעות וקידום ההתמודדות עם הסיכונים והאתגרים ברשת.

<יונה פרסבורגר: אני באופן אישי בעיקר מעביר את ההרצאות של העמותה ועד היום העברתי קרוב ל-900 הרצאות.

יפעת שאשא ביטון: באיזה מסגרות?

<יונה פרסבורגר: בעיקר בתי ספר.

<יונה פרסבורגר: התחום בו אנחנו מתרכזים לאחרונה הוא התחום הבריאותי.

<יונה פרסבורגר: אנחנו מגלים, דרך מחקרים שאנחנו עושים שמוביל אותם דוקטור גדי ליסק שהוא פסיכולוג המתמחה ברפואה התנהגותית, שההשפעות הן מרחיקות לכת מבחינה התפתחותית ובריאותית של הילדים.

יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על הנושא של הקרינה?

<יונה פרסבורגר: גם.

<יונה פרסבורגר: זה נושא אחד אבל יש השפעות הורמונליות.

<יונה פרסבורגר: זמן מסך קשור בעלייה בהשמנה, גורם להפרעות הורמונליות, רואים ירידה בתפקוד של הורמון המלטונין שמאוד חשוב כנוגד חימצון כי ילדים פעילים בשעות ערב ומבלים יותר מדי מול המסך, עוררות יתר בלילה כאשר הילדים ישנים פחות טוב.

<יונה פרסבורגר: לא ארחיב יותר מדי בנושא, אבל הנושא הבריאותי הוא רחב ואני חושב שזה נושא אליו צריך יותר להתייחס.

<יונה פרסבורגר: עודף זמן מסך גורם להרבה בעיות.

<יונה פרסבורגר: הזכירו כאן בעיקר את הנושאים היותר ידועים כבריונות ברשת, כפוגענות על ידי תכנים, אבל כשלא שמים מסגרת נכונה לשימוש במסכים, עודף זמן מסך פוגע גם בבריאות ופוגע גם בהתפתחות של הילד בנוסף להיפגעות מהתכנים.

<יונה פרסבורגר: זאת פעילות שאנחנו עושים בעמותה כדי לנסות לראות תמונה כמה שיותר כוללת.

<יונה פרסבורגר: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות שהועלו כאן.

<יונה פרסבורגר: לגבי הגברת המעורבות של ההורים, אנחנו רואים, במיוחד בשנים האחרונות, ירידה במעורבות הורים.

<יונה פרסבורגר: קשה להביא הורים לאספות הורים ולכינוסים.

<יונה פרסבורגר: כאן צריך להיות יותר יצירתיים.

<יונה פרסבורגר: אני חושב שהשיטה שאנחנו מצאנו שעובדת מאוד טוב היא לעודד בתי ספר לארגן ערבי הורים יחד עם הילדים דבר שדורש תקציב מיוחד כי צריך להביא את המורים, אלה שעות נוספות, צריך להביא כיבוד להורים, צריך לעשות פעילות מקבילה לילדים בזמן שההורים מקבלים את ההרצאה ובסוף הערב יש מפגש משותף עם סיכום משותף והילדים יוצאים עם ההורים שלהם כאשר כולם מחוברים למודעות ולצורך להתמודד.

<יונה פרסבורגר: זאת דרך שאני מציע וכאן צריך תקציבים לתת לבתי ספר שרוצים לארגן ערבי הורים ותלמידים.

<יונה פרסבורגר: לגבי פתרונות טכנולוגיים.

<יונה פרסבורגר: בתחילת שנת 2014 אנחנו ערכנו מחקר מקיף על פתרונות הסינון, בעקבות החוק שמחייב כל ספק סלולרי או אינטרנט רגיל לתת סינון חינמי, ומצאנו שבעצם כל אחד עושה מה שהוא רוצה.

<יונה פרסבורגר: הרבה סינונים לא מתחילים לתת פתרון, הם לא נותנים פתרון על אפליקציות, הם לא נותנים פתרון על אזורים מוצפנים ברשת.

<יונה פרסבורגר: נמצאת כאן חברת תום שנחשבת חברה מתקדמת שיש לה פתרון לסלולר, גם WI FI וגם רשת סלולרית והיא יודעת להתמודד עם אתרים מאובטחים אבל הבעיה היא שהורים לוקחים את הפתרונות כשהם חינמיים ומרגישים שקטים וכי הילדים שלהם מוגנים כאשר למעשה הפתרונות לא מגינים כי בהרבה אזורים ברשת הסינונים כלל לא מתפקדים.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם באמת צריך להשאיר את זה לפתחם של הורים מבחינה כלכלית או שזאת צריכה להיות גם אחריות של ספקיות אינטרנט.

<יונה פרסבורגר: לא.

<יונה פרסבורגר: כאן יש אחריות ציבורית של המחוקק ואני מצטרף להצעה שהועלתה כאן לכנס ועדת מומחים כדי שייקבעו קריטריונים לגבי מה שהסינונים צריכים לתת, איזו הגנה ועל מה צריכות לחול ההגנות.

<יונה פרסבורגר: היום אין כל קריטריונים וכל אחד יכול לתת איזושהי הגנה מינימלית והוא יצא ידי חובה מבחינת אמצעי הגנה.

<יונה פרסבורגר: אנחנו מאוד מאמינים שבהגנה לבד, אי אפשר לפתור את הבעיות וזה לא פתרון ברמה של פתרון טכנולוגי.

<יונה פרסבורגר: אין כלי עזר מאוד חשובים, במיוחד בגיל בית הספר היסודי.

<יונה פרסבורגר: בגיל בית הספר היסודי, ההגנה המרחבית על הילד שכוללת את הפתרונות הטכנולוגיים הטובים היא מאוד מאוד חיונית ואנחנו יודעים את זה מניסיון, שהרבה פעמים הדברים האלה מאוד מאוד עזרו כדי למנוע בעיות והידרדרות.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור נאוה כהן.

<נאוה כהן אביגדור: אני מאגף מצילה במשרד לביטחון פנים.

<נאוה כהן אביגדור: בנוסף לדברים שנאמרו כאן, רציתי להעיר עוד שתי הערות.

<נאוה כהן אביגדור: במשרד לביטחון פנים יש שלושה גופי מניעה.

<נאוה כהן אביגדור: אנחנו פרוסים בכל הארץ ופועלים למעשה לאורך כל השנה בתחום של מניעה כאשר הנושא של האינטרנט הוא אחד מהנושאים החשובים.

<נאוה כהן אביגדור: אנחנו מפיצים חומרי הסברה בכל דרך אפשרית, עושים פעילויות וסדנאות בשיתופי פעולה עם משרדים אחרים וגם כל אזור המדיה של המשרד לביטחון פנים, האתר, הפייסבוק, כל האמצעים האלה, אנחנו חושפים לציבור ומנגישים לו מידע, טיפים ועצות בנושא הזה.

<נאוה כהן אביגדור: נקודה נוספת שאני רוצה לציין אותה.

<נאוה כהן אביגדור: לפני שנה יצאנו לדרך עם מה שקראנו לו ועדת היגוי ארצית, סיירת הורים וירטואלית.

<נאוה כהן אביגדור: היה כאן רעיון לשתף פעולה עם משרדים וגופים שונים.

<נאוה כהן אביגדור: לתהליך הזה שותפים גופים שיושבים כאן מסביב לשולחן כמו משרד החינוך, משרד המשפטים, איגוד האינטרנט, נציגי האקדמיה, יחידת הסייבר, מחלקת נוער, המשטרה.

<נאוה כהן אביגדור: למעשה יצאנו לדרך בה הרצון הוא למצוא פתרון לכל הנושא של אלימות ובריונות ברשת, פתרון שהוא מתכלל ומשתף פעולה.

<נאוה כהן אביגדור: בימים אלה אנחנו בעיצומה של עבודת מטה בתוך המשרד לביטחון הפנים, תוך כוונה לתת מענה לדבר הזה.

<נאוה כהן אביגדור: זה לא שאנחנו רואים את התופעות ולא חושבים מה הלאה.

<נאוה כהן אביגדור: בהחלט יש עשייה וחשיבה בתחום הזה ויש הבנה שכולם צריכים כאן לשלב ידיים, לשתף את כל המאמצים ולהגיע לפתרון שיעזור לנו למנוע וכאשר נתקלים בתופעות, גם לטפל בהן.

<שבתאי גרברצקי: ברכות לגברתי על תפקידך שהוא תפקיד מאוד חשוב.

<שבתאי גרברצקי: אני במשטרת ישראל דובר למגזר הדתי והחרדי שהוא נמצא בחיתוליו בנושא של התקרבות אל תוך עולם הסייבר למינהו, לעולם המקוון כולו.

<שבתאי גרברצקי: יש התייחסות אבל אני לא רוצה לדבר דווקא על הפעילות המשטרתית שהיא פעילות ברוכה מאוד עם יחידת הסייבר החדשה, שהיא יחידה שחושפת – לא מחכה לתלונות – בה יושבים כל היום ומחפשים את החומרים הקשים הללו.

<שבתאי גרברצקי: לפני שנתיים הגעתי למשטרה לאחר שהייתי עשרים שנים עיתונאי.

<שבתאי גרברצקי: החלטתי להגיע למשטרה מסיבות אידיאולוגיות.

<שבתאי גרברצקי: ככל שמתחתי ביקורת על המשטרה גם בנושא סייבר, החלטתי פשוט לעבור לצד השני ולתרום ולא להישאר כמו אחד שכותב כל היום בעיתונים או משדר ברדיו.

<שבתאי גרברצקי: שידרתי הרבה שנים ברדיו.

<שבתאי גרברצקי: במשך שמונה שנים הייתה לי ברדיו תכנית שעוסקת בנושא אינטרנט, קראו לה כוכב שבתאי.

<שבתאי גרברצקי: התכנית הזאת התחילה לפני 12 שנים ומהרגע הראשון הבחנו שמדובר בכלי מאוד מסוכן אבל ככל שהתקדמתי בתכנית השבועית הזאת, כל שבוע העלינו מומחים שמעבר לאפליקציות החדשות, האתרים החדשים והפיתוחים החדשים, ותמיד היה מומחה שדיבר על אינטרנט מסונן ועל הסכנות שבתוך האינטרנט אבל יתרה מכך, הוא דיבר על ההורים.

<שבתאי גרברצקי: אני חושב שלפני שאנחנו כאן בדיון האקדמי, החשוב והמעמיק הזה מנסים למצוא פתרונות איך לחנך, אנחנו צריכים לחזור טיפה אחורה ולומר מה אנחנו כהורים עושים.

<שבתאי גרברצקי: לצערי הרב, כשאני פוגש את ההורים לילדים שנמצאים עם בתי שהיא עולה עכשיו לכיתה ו' בעזרת השם, אנחנו מגלים שההורים שכחו לומר את המילה לא.

<שבתאי גרברצקי: רבותיי, איפה סמכות ההורים שלנו?

<שבתאי גרברצקי: אין לנו מה להגיד יותר?

<שבתאי גרברצקי: ילד נכנס לתוך הבית, סוגר את הדלת והוא עכשיו גולש ולי כהורה אסור להיכנס לתוך החדר?

<שבתאי גרברצקי: מכאן זה מתחיל.

<שבתאי גרברצקי: מכאן אנחנו יכולים לפתור את הבעיות האלה.

<שבתאי גרברצקי: אנחנו נלמד להחזיר לעצמנו את הסמכות ההורית שלנו, אנחנו נאמר לילדים שאנחנו הבעלים ואנחנו הקובעים בבית הזה.

<שבתאי גרברצקי: זה הרבה לפני שמגיעים אל בית הספר.

<שבתאי גרברצקי: בית הספר הוא מחנך אבל לא תמיד הוא מצליח לחנך את החינוך בו אנחנו רוצים.

<שבתאי גרברצקי: אם אנחנו נצליח לעשות את הדבר הזה ולהחזיר לעצמנו את הסמכות, אני חושב שהרבה מאוד מהבעיות שעולות כאן לפתחנו תיפתרנה.

<שבתאי גרברצקי: מותר לנו לנהל את הבית.

<שבתאי גרברצקי: צריך להחזיר את הסמכות ואני בטוח שנפתור חלק גדול מהמקרים.

יפעת שאשא ביטון: יש עוד הרבה דברים על הדרך, חוץ מהסכנות באינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק שנושא הסמכות ההורית היא שאלה בפני עצמה והיא לא לדיון אחד אלא לדיונים רבים ממוקדים.

יפעת שאשא ביטון: היום במציאות הנתונה, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מתמודדים ולא מחכים שנשיב את הסמכות ההורית ואת המנגנון הזה שצריך להחזיר לעצמו גם את יכולת "השליטה" שלו על מה שקורה במרחב הפרטי בבית.

יפעת שאשא ביטון: בהחלט הערה חשובה.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני רוצה לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק שאנחנו מחויבים בשיתופי פעולה של כולם.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מספיק שרק נסנן את האתרים, שרק נעשה אכיפה, שרק נעשה חקיקה וההורים פתאום יקבלו את הסמכות שלהם, אלא באמת יש כאן איזשהו מרחב מאוד מאוד מורכב שאם אנחנו לא נשלב ידיים כולנו ונפעל כדי למנוע, למגר, לאפשר התמודדות עם תכנים אליהם נחשפים הילדים, אנחנו לא באמת נוכל לטפל בזה בצורה המעמיקה.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק שמדובר במודעות אבל אני חייבת לומר כאן משהו.

יפעת שאשא ביטון: אם נצא החוצה ונשאל חלק גדול מהאנשים שמסתובבים בחוץ שהם הורים האם האינטרנט מסוכן, כולם יגידו כן והם גם אולי יוכלו לספק לנו מה הסכנות שטמונות במרחב הזה אבל בשורה התחתונה זה לא מחלחל פנימה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, כנראה שכן צריך לזעזע ואולי אפילו להפחיד.

יפעת שאשא ביטון: את אמרת שלא צריך להפחיד אבל אני אומרת שיש את המקומות - ואני חושבת שהסרט עושה את זה ויכול לעשות את זה בצורה מדהימה – שצריך לזעזע את אמות הסיפים ולהעמיד את המציאות מול הפרצוף כדי שהאנשים יתעשתו ויעשו משהו שהוא מעבר לידיעת הסכנות שטמונות באינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: בהקשר הזה ההמלצות שיצאו מהוועדה הן לדרוש את אישור הקרנת הסרט בערוצי התקשורת השונים ולא רק בערוץ 2.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה חומר הסברתי מצוין.

יפעת שאשא ביטון: המחשבה הראשונה שלי הייתה שצריך לצאת בקמפיין ואולי לשתף פעולה.

יפעת שאשא ביטון: יצא לי לשוחח בוועדת המדע עם איגוד האינטרנט על איך אנחנו מביאים למודעות.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהסרט כבר מוכן ויכול לעשות את העבודה בצורה פנטסטית ולכן צריך לפעול לקידום ההקרנה שלו.

יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט מאמצת את הרעיון להקים צוות פעולה מקצועי לטיפול בנושא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניצור אתכם קשר, נחשוב ביחד מי נכון שיהיה בצוות מצומצם כזה ונצא לדרך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים פגישת עבודה כי דיברת על הנושא של חקיקה ואכיפה ואיך בעצם הם מסייעים לכם דרך המוסד הזה לעשות את הדברים בצורה יותר יעילה ויותר קונקרטית.

יפעת שאשא ביטון: גם בנושא הזה נצא לדרך בפגישת עבודה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפנה למשרדי הממשלה כדי שלפחות במרחבים הציבוריים נהיה אנשי בשורה ונתחיל את הסינון דווקא שם ואולי אחר כך זה יוכל לחלחל למקומות נוספים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לכם על הדיון הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שאנחנו לא נסיים כאן כי לצערי הרב זה הרבה יותר מורחב והרבה יותר גדול.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להיות פשוט נחושים ועקביים כדי שבסופו של דבר נגיע לכדי איזושהי תוצאה לפיה הילדים באמת ידעו להשתמש נכון במרחב הזה וידעו להתמודד עם מה שמזמן המרחב כי אנחנו לא נוכל לאטום אותו לחלוטין.

יפעת שאשא ביטון: אני כן אסיים באמירה חיובית ואומר שאנחנו מברכים על הקדמה.

יפעת שאשא ביטון: התקשורת היא פלטפורמה מצוינת ואפשר לעשות בה דברים מדהימים, והילדים שלנו גם לומדים דרך הפלטפורמה הזאת בשעות אחר הצהרים אלא שאנחנו רק צריכים לדעת להשתמש בה נכון ולמזער את הסכנות שקיימות בה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכם.