הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 2, 2015-06-30 11:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכל הנוכחים.

יפעת שאשא ביטון: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לזכויות הילד.

יפעת שאשא ביטון: זה המפגש הראשון שלנו ואני מאחלת לכולנו הצלחה.

יפעת שאשא ביטון: למעשה קבענו את הפגישה הראשונה בנושא הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצאים לחופשת הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: תלמידי החטיבות והתיכון יצאו לחופשה ב-20 ביוני והיום בצהרים יצאו לחופשה גם תלמידי היסודי ואנחנו רוצים לדבר על הנושא של הבטיחות בקיץ.

יפעת שאשא ביטון: מבחינת הנתונים בשנים האחרונות אנחנו רואים שמחצית מהפגיעות בקרב ילדים מתרחשות דווקא בחודשי הקיץ ובחודש אפריל שהוא סביב חופשת פסח.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שלילדים יש יותר פנאי ודווקא כשהם נמצאים בתוך הסביבה הטבעית שלהם, יותר נגישים לפעילויות מסוגים שונים, אנחנו רואים שהיקפי הפניות הולכים וגדלים.

יפעת שאשא ביטון: אמנם אנחנו מדברים על היקפי פגיעות גבוהים בתאונות דרכים, אבל אנחנו רואים גם נתון מאוד מדאיג והוא שהפנייה השנייה בגודלה היא דווקא עקב טביעה ומשום שאנחנו נמצאים בחודשי הקיץ, חשוב לשים את הדגש גם בסוגיה זו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נאפשר לדוברים לפתוח את הדיון, להציג את הנושא ובהתאם לכך אנחנו נתקדם.

יפעת שאשא ביטון: ננהל דיון ונצא ממנו עם איזה שהן החלטות או מסקנות.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, לפני שנפתח את הדיון עם מנכ"לית בטרם, הגברת אורלי סילבינגר, אטי, נציגת המשפחות.

<אטי שינדלר: בוקר טוב.

<אטי שינדלר: אני כאן לשתף בסיפור האישי שלנו.

<אטי שינדלר: אנחנו איבדנו את הילדה הרביעית שלנו בבית.

<אטי שינדלר: היא טבעה בבריכת השחייה הפרטית שלנו.

<אטי שינדלר: חשוב לנו לספר על המקרה כדי שזה יביא למודעות ואנשים יראו את הדברים בעין אחרת.

<אטי שינדלר: כשאנחנו נכנסנו הביתה, הדבר הראשון שעשינו היה לבנות גדר סביב בריכת שחייה.

<אטי שינדלר: יש לנו בריכה גדולה.

<אטי שינדלר: חשבנו שאנחנו יכולים לשמור על הילדים בתוך החצר שלנו אבל מסתבר שזה לא עבד.

<חנוך שינדלר: עשינו בבית כל מה שיכולנו לחשוב על מנת להגן על הילדים.

<חנוך שינדלר: אני בעצמי מהנדס חשמל ואני מטפל ויועץ בכל נושא של מניעת היפגעות מחשמל והנושא של בטיחות הוא בראש מעייני.

<חנוך שינדלר: כשנכנסתי לבית הפרטי שלי, של אשתי ושל הילדים שלי, הסתכלתי על הדברים אותם אני צריך לעשות כדי להגן על הילדים.

<חנוך שינדלר: בנינו גדר סביב בריכת השחייה והיינו בטוחים שהבת שלנו במקום הכי מוגן שיכול להיות.

<חנוך שינדלר: אבל מסתבר שהמקצועיות שלי היא בחשמל ולא בנושא של בריכת שחייה.

<חנוך שינדלר: ביום שבת הזמנו חברים, אטי אשתי הכינה תקרובת להגיש לאורחים, אני הייתי עם הבת הגדולה - שהייתה אז בכיתה א' – בחדר שלה ועזרתי לה עם שיעורי הבית ושלושת הקטנים היו בחוץ, בגינה.

<חנוך שינדלר: הבית מגודר, יש שער והבריכה מגודרת.

<חנוך שינדלר: פתאום אני שומע צווחה.

<חנוך שינדלר: אני מסתכל דרך החלון ואני רואה את אשתי בתוך בריכת השחייה.

<חנוך שינדלר: אני רץ כמה שאני יכול מהר.

<חנוך שינדלר: אני רואה אותה עם הילדה בתוך המים ואני לא מבין מה קורה.

<חנוך שינדלר: אני מוציא אותה מהמים והיא צועקת: תציל אותה.

<חנוך שינדלר: אני מנשים אותה, מנסה להנשים אותה.

<חנוך שינדלר: מסתבר שזה כבר היה מאוחר מדי.

<חנוך שינדלר: מה שקרה זה שהייתה גדר והגדר הייתה אמורה להיות בנויה צד אחד של הבריכה בו יש לנו חומה לצד השני שלה, שם יש חומה אלא שליד החומה היה עץ והגדול לא סגר כמו שצריך עד הסוף והילדה מצאה פרצה בין הגדר לחומה.

<חנוך שינדלר: קשה לנו להבין איך היא הצליחה לטפס ולהגיע, ילדה בת שנה וארבעה חודשים שהתחילה ללכת רק כמה ימים לפני כן.

<חנוך שינדלר: היא הצליחה להגיע למים.

<חנוך שינדלר: המסר שהייתי רוצה להעביר כאן הוא שכאשר בונים בריכות שחייה בבית, צריך שאיש מקצוע יבוא ויבדוק את בריכת השחייה, מי שהוא יועץ בטיחות, שלמד, יודע איך לבדוק ומה לבדוק.

<חנוך שינדלר: אני מצפה שמכון התקנים יעשה תקן בנושא ושיועץ הבטיחות ידע לבדוק את הבריכה ולראות אם היא מתאימה לתקן הזה וזאת כדי שמקרים כמו המקרה שקרה לנו, לא יקרה יותר.

<חנוך שינדלר: חשוב לנו, וזאת התרומה שלנו לנושא הזה, להביא את זה למודעות הציבור כדי שמשהו יקרה.

<חנוך שינדלר: תודה רבה.

<אטי שינדלר: אני חייבת לציין - אנחנו גרים בעמק חפר - שהבתים החדשים שנבנים שם, היום בכל בית בונים בריכה ואין סביבה גדר.

יפעת שאשא ביטון: תודה חנוך ואטי.

<אורלי סילבינגר: בוקר טוב לכולם.

<אורלי סילבינגר: לדבר אחרי משפח שחוותה אסון, זה תמיד קשה.

<אורלי סילבינגר: אטי וחנוך איבדו את היקר להם מכל ועבורנו בדרך כלל, אלה שיושבים בחדר - הסיפורים האלה מגיעים בתקשורת כעוד מקרה וכעוד מספר - אנחנו עוד לא פתחנו את הקיץ וארבעה ילדים כבר איבדו את חייהם והם לא יחזרו למשפחות שלהם.

<אורלי סילבינגר: אנחנו ממש ממש בפתח העונה הקטלנית הזאת.

<אורלי סילבינגר: דוקטור שאשא הואילה בטובה לפתוח את הדיון היום ואני רוצה להסב את תשומת לבנו שמחר מיליון וחצי ילדים יוצאים לחופשת הקיץ ומיליון וחצי ילדים, החל ממחר, נמצאים בסיכון נוראי להיפגע או חס וחלילה למות בתאונות.

<אורלי סילבינגר: חלק מהילדים האלה ימות כי ההורים שלהם לא היו מודעים לחלק מבעיות הבטיחות שנמצאות, אם זה בבית ואם זה בחוץ, החל מילדים שנפלו מהחלון בבית, דרך ילדים שחס ושלום טבעו בבריכה המשפחתית או הציבורית.

<אורלי סילבינגר: חלק מהילדים ייפגעו או ימותו כי הם נמצאים בקייטנה וחלק מאנשי המקצוע שמטפלים בהם לא מכירים את חוקי הבטיחות או לא מכירים את הנהלים, וחלק מהם ייפגעו כשהם נמצאים בחופשה משפחתית כי המקום בו הם נמצאים לא היה בטוח.

<אורלי סילבינגר: אתם יודעים, כל פעם שמקרה כזה קורה, אנחנו שואלים את עצמנו איך זה יכול להיות שלא מנענו, אנחנו ארגון בטרם, אנחנו המועצה לשלום הילד, אנחנו משרדי הממשלה.

<אורלי סילבינגר: אני חושבת שאנחנו נמצאים במקום שאסור לנו להיות במקום שנשאל עוד פעם איך לא היינו.

<אורלי סילבינגר: התפקיד שלנו, ואני מקווה שאתם כוועדה שמובילה את זכויות הילדים במדינה, תובילו באמת את הנושא של בטיחות הילדים.

<אורלי סילבינגר: בקיץ 2014 איבדנו ארבעים ילדים בתאונות.

<אורלי סילבינגר: אם זאת הייתה מגיפה של שפעת, אין ספק שסביב משרד ראש הממשלה היו נעמדים רבבות של אנשים וצועקים שצריך את המגיפה הזאת לשנות וצריך לאגם אותה.

<אורלי סילבינגר: בעצם העובדה שזה לא קורה, זה מכיוון שהילדים האלה לא מתים בקבוצה, ותודה לאל, אלא זה כל יום עוד מקרה ועוד מקרה ועוד מקרה ובסוף הקיץ אנחנו מונים את ארבעים המקרים.

<אורלי סילבינגר: אני רוצה להגיד לכם שזה שליש מהתמותה של הילדים במדינת ישראל מדי שנה.

<אורלי סילבינגר: 117 ילדים יקפחו את חייהם במהלך השנה ורק בחודשי הקיץ הקרובים, אם לא נעשה פעולת חירום, ארבעים ילדים עלולים למות ולא לחזור לחיק המשפחות שלהם.

<אורלי סילבינגר: מחר מיליון וחצי ילדים יוצאים לחופש.

<אורלי סילבינגר: עבורם ועבור המשפחה שלהם, כל שגרת החיים תשתנה.

<אורלי סילבינגר: עבורנו היום בערב תהיה הודעה לקונית בתקשורת שממחר נפתחת עונת החופשה של הילדים ובעצם מאותו רגע, אותו משרד מדהים שבמשך עשרה חודשים מגן על הילדים, משרד החינוך, מגן על הילדים בשעות היום החל ממערכות החינוך הפורמליות וכלה באותן מערכות תומכות שמשלימות, יוצא לחופשה והעול נופל על ההורים.

<אורלי סילבינגר: ההורים פתאום מוצאים את עצמם במשך חודשיים ללא שום הכשרה, ללא שום תמיכה, צריכים לשנות את כל ההרגלים המשפחתיים ולדאוג לילדים לחלופות.

<אורלי סילבינגר: אני כבר לא מדברת על הסכומים הנכבדים, את זה אני שמה בצד כאשר מדובר בחיי אדם, אבל צריך להבין שאותה משפחה שעד אתמול היה לה סידור מסוים ומדויק, ממחר בבוקר צריכה לצאת להסדר חדש לגמרי.

<אורלי סילבינגר: זה אומר שהילד יהיה שישים ימים בחופש והורה ממוצע, אם הוא בוותק מאוד משמעותי בעבודה, יש לו לכל אורך השנה 23 ימי חופשה.

<אורלי סילבינגר: ברור לכולנו שההורה לא יכול להישאר עם הילד בבית ואז ההסדרים שאנחנו צריכים למצוא צריכים לספק שני דברים: האחד, צריכים לספק את הבטיחות של הילדים שלנו, והשני, הם צריכים להיות בטוחים כך שאנחנו ההורים כאשר הפקדנו את הילדים שלנו שם, נוכל לדעת שאנחנו נוכל להמשיך עם שגרת היום כי אי אפשר לחיות בחרדה.

<אורלי סילבינגר: אי אפשר לחיות בחרדה במדינה.

<אורלי סילבינגר: אי אפשר להתעלם מהכותרות אליהן הורגלנו ואי אפשר להתרגל לכותרות האלה.

<אורלי סילבינגר: כל אחד מאנשי המקצוע שנמצא כאן בחדר אחראי וכל אחד מהאנשים שנמצא כאן בחדר, יש לו גם תפקיד בהעברת המסרים וסיוע למשפחות.

<אורלי סילבינגר: דעו לכם, אף משפחה לא מקבלת הוראות הפעלה לקיץ.

<אורלי סילבינגר: אם אנחנו לא נדאג שיהיו למשפחה את אותן הוראות הפעלה ולא נתכחש לזה שברגע שנולד לנו ילד אנחנו כבר מכירים את כל הכללים, אנחנו לא נעבור את הקיץ הזה בשלום.

<אורלי סילבינגר: אני מברכת, דוקטור שאשא, על כך שאת הדיון הראשון בוועדה את מקיימת בנושא זה.

<אורלי סילבינגר: אני מברכת אותך על בחירתך לתפקיד ומודה לקודמתך בתפקיד, אורלי, שכל כך טיפלה בנושא הזה.

<אורלי סילבינגר: אני מאוד מאחלת לנו, לכולנו, שתצליחי ושהוועדה בראשה את עומדת תצליח.

<אורלי סילבינגר: אני רוצה להודות לכם אטי וחנוך.

<אורלי סילבינגר: זה לא מובן מאליו.

<אורלי סילבינגר: אנחנו פוגשים הרבה משפחות שאיבדו את היקר מכל.

<אורלי סילבינגר: בדרך כלל זאת התכנסות פנימית אל מול הצער.

<אורלי סילבינגר: אני חושבת שאין בן אדם שיושב כאן בחדר שלא עברה בו צמרמורת עת דיברתם ולא שאל את עצמו מה הוא יכול לעשות.

<אורלי סילבינגר: כולנו יכולים לעשות ואני אגיד לכם גם איך.

<אורלי סילבינגר: יושבת כאן קבוצה אדירה של אנשים שבשנים האחרונות תכננה מהלך לאומי.

<אורלי סילבינגר: אין מצב שאנחנו נפגשים כאן בשנה הבאה יום לפני הקיץ ומנהלים את אותו דיון.

<אורלי סילבינגר: התכנית הלאומית אמורה לתת פתרון גם לקיץ.

<אורלי סילבינגר: אני קוראת לך להרים את הדגל ולהוביל את המהלך.

<אורלי סילבינגר: תודה לכולם.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: הצטרפה אלינו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לאחל לך הצלחה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שקיבלת ועדה שאני מאוד מאוד אהבתי.

אורלי לוי אבקסיס: הצלחנו להעלות כאן לסדר היום נושאים מאוד הרי משקל ויעיד על כך קדמן.

אורלי לוי אבקסיס: הצלחנו אפילו למנוע מהממשלה להעביר החלטות שהיו פוגעות בילדים וזאת גם כחלק מהקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: עשינו כאן מאבקים שזכו אחר כך לתהודה ובעיקר שינו – גם אם זה בקטנות – לילדים את החיים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא היה פשוט, זה לא היה קל.

אורלי לוי אבקסיס: אני מפקידה בידיך אוצר ממש ואין לי ספק שתעשי את העבודה המתבקשת.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה להוסיף על הדברים שקרו, אבל אחת הבעיות לה אנחנו מודעים זאת באמת היציאה מהשגרה.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר לבן אדם יש את השגרה, הוא יודע שהוא קם בבוקר, יש את ההסעה של הילדים או שהוא לוקח את הילדים למוסדות שלהם, יש את הסדר שהוא אפילו די בטוח.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר השגרה הזו משתנה, וזה בדרך כלל קורה בחודשי הקיץ, האבא לוקח חופש, האימא לוקחת חופש והם מתחלקים ביניהם, אבל פתאום הסדר שהיה מתערער והדברים האלו מביאים לשינוי בדפוסי התנהגות ובעיקר בשל כך יש תאונות.

אורלי לוי אבקסיס: הרי לא סתם ילדים נשכחים לצערנו הרב ברכבי הסעה, במכוניות פרטיות, והטרגדיות האלו הן טרגדיות לא רק של המשפחה – בראש ובראשונה של המשפחה – אלא זאת טרגדיה של החברה כולה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לפנות אליך גברתי היושבת ראש ולבקש ממך לעשות דין רציפות לאחד החוקים שאני חושבת שהוא מהחשובים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו העברנו את החוק לפחות בקריאה ראשונה, כך שלא צריך להתחיל את כל ההליך.

אורלי לוי אבקסיס: החוק מדבר על יידוע ההורים על אי הגעת ילד למוסד חינוכי.

אורלי לוי אבקסיס: בשני המקרים האחרונים ששכחו ילד ברכב, המטפלת הייתה אחראית והתקשרה לשאול את ההורה – באותו זמן היה מדובר על כך שהיא התקשרה לאימא – היכן הילד.

אורלי לוי אבקסיס: היא עשתה זאת לא בגלל שהחוק חייב אותה אלא בגלל שהיא הבינה שמאחר והילד לא הגיע באותו רגע או בשעה הראשונה, לכן משהו לא בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: התברר שהילדה הקטנה נשכחה ברכב כי האבא הסיע אותה וזה לא היה משהו שהוא עושה בשגרה.

אורלי לוי אבקסיס: רוב האירועים קורים בחודשי הקיץ.

אורלי לוי אבקסיס: רוב האירועים קורים כאשר מזג האוויר בחוץ לא מותיר סיכוי לאותם ילדים לשרוד.

אורלי לוי אבקסיס: כל דקה שעוברת החום באוטו גובר והילדים מוצאים את מותם.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הזאת לא רק למניעת שכחת ילדים ברכבים אלא היא בעצם מגלה את האחריות הקולקטיבית שלנו כחברה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מסירים חלילה וחס את האחריות מההורים אלא אנחנו רק מוסיפים עוד שומר סף לאותם ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שהילד לא נשכח באוטו, אבל בכניסה למוסד החינוכי יכול להיות פדופיל, יכול להיות שסתם משהו משך את תשומת לבו והוא הלך לאיבוד, יכולה להיות אפילו איזושהי גלישה לאזורים הפחות טובים של החברה בגילאים מוקדמים.

אורלי לוי אבקסיס: הצלחת לתפוס את זה בזמן, מנעת גם את זה.

אורלי לוי אבקסיס: החוק הזה יכול היה לעבור כאן בקריאה השנייה.

אורלי לוי אבקסיס: זה חוק שלי שיכולתי לעשות אותו בחקיקה מהירה.

אורלי לוי אבקסיס: הבעיה היחידה היא הסנקציה.

אורלי לוי אבקסיס: בלי סנקציה, אין משמעות לחוק.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יהיה חוק הצהרתי אבל הוא לא יחייב.

אורלי לוי אבקסיס: יש אפשרות לעשות, כמו שעושים למשל בפיקוח על הגיל הרך, יש אפשרות לתת עיצום כספי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בדרך כלל נגלה את הטעויות האלו כאשר חלילה וחס תהיה טרגדיה אבל אני רוצה שלא תהיה טרגדיה.

אורלי לוי אבקסיס: שיהיה אינטרס כלכלי לאותו מוסד.

אורלי לוי אבקסיס: יש היום אפליקציות, זה לא עולה כסף ולא לוקח זמן.

אורלי לוי אבקסיס: בבתי הספר של הילדים שלי כבר עושים את זה בשוטף.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם יכולים להעתיק דברים מסוימים מארצות אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: באירופה למשל ההורים נושאים באחריות אם הם לא מודיעים על אי הגעתו של הילד מסיבה שידועה להם.

אורלי לוי אבקסיס: אם הילד חולה ולא הגיע וההורים לא עדכנו, ההורים צריכים לתת דין וחשבון.

אורלי לוי אבקסיס: בפעם הבאה הילד לא יוכל להיכנס לבית הספר בלי ליווי הורי וההורים יצטרכו לתת דין וחשבון.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שעל שולחנך יושבת הצעת חוק שלי שגם היא עברה בקריאה ראשונה בנוגע לנציבות זכויות הילד במשרד המשפטים.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לסיים שם את החקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק קיבלה את אישור הממשלה ואישור משרד המשפטים.

אורלי לוי אבקסיס: כל חקיקה שלא תהיה תיתן דין וחשבון לגבי ההשפעה על הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שיש לך כאן התחלה נהדרת כדי להביא לשינויים אמיתיים.

אורלי לוי אבקסיס: עוד דבר אחד קטן.

אורלי לוי אבקסיס: האחריות לא יכולה להישאר רק של ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט לא.

אורלי לוי אבקסיס: גורמי החינוך צריכים לקחת כאן חלק.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מקווה שהקיץ הזה יעבור עלינו רק בבשורות טובות ואיך שהולכת הפרסומת שאנחנו שומעים ברדיו היום לא תשמעו ילדה חצתה את הכביש ועברה בשלום.

אורלי לוי אבקסיס: הלוואי ואלו יהיו החדשות שלנו, שלא נשמע דברים נוראיים.

אורלי לוי אבקסיס: בהצלחה בחופש הגדול, שכולם יחזרו בריאים ושלמים למערכת החינוך בספטמבר.

יפעת שאשא ביטון: אמן.

יפעת שאשא ביטון: תודה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יפעת שאשא ביטון: הצטרפו אלינו חברי כנסת נוספים.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור יצחק ברלוביץ, משרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לשמוע את ההתייחסות שלכם ולראות מה אתם עשיתם במהלך השנה האחרונה כדי למזער את הפגיעות בקרב הילדים.

<יצחק ברלוביץ: ביום יום אני מנהל בית חולים וולפסון.

<יצחק ברלוביץ: לקחתי על עצמי את התפקיד לו מינתה אותי בזמנו שרת הבריאות להיות יושב ראש התכנית הלאומית לצמצום ההיפגעות.

<יצחק ברלוביץ: אני חושב שעצם ההחלטה הזאת לא הייתה פשוטה.

<יצחק ברלוביץ: זאת הייתה החלטה שהתקבלה בזמנו על ידי סגן שר הבריאות בקדנציה הקודמת שלו כשהוא אמר שהילדים האלה בעצם הם יתומים.

<יצחק ברלוביץ: במשך כל שנות המדינה לא היה אף משרד שהיה מוכן לקחת על עצמו להוביל את הנושא הזה וסגן השר ליצמן בזמנו לקח את זה על עצמו ואכן אמר שהוא לוקח על עצמו את ההובלה וכתוצאה מכך מונתה הוועדה.

<יצחק ברלוביץ: הוועדה הובלה עד היום על ידי פרופסור ארנון אפק ממנו קיבלתי את התפקיד.

<יצחק ברלוביץ: בעצם הגישה הייתה מאוד פשוטה.

<יצחק ברלוביץ: הגישה אמרה שכדי להתמודד בנושא כל כך מורכב וכל כך סבוך, זה לא עניין של משרד אחד אלא זה עניין של 19 משרדים, גופים עמותות ומוסדות שונים ואם כל אחד יעשה את החלק שלו – במשולב כמובן ובהתחשב אחד בשני – אנחנו באמת נעשה את השינוי הדרמטי.

<יצחק ברלוביץ: ואכן, הוכנה תכנית.

<יצחק ברלוביץ: התכנית הזאת בעצם קיבלה את אישור הממשלה כתכנית לאומית שבמשך חמש שנים אמורה להתמודד עם כל אחד מתחומי החיים וכל משרד בחלק מסוים, אבל כמו שאתם מבינים, כדי שהתכנית תצא לפועל היא צריכה להיות מתוקצבת.

<יצחק ברלוביץ: לצערי בגלל חילופי השלטון שהיו בתקופה האחרונה, עדיין אין החלטת ממשלה לתקצב את התכנית.

אורלי לוי אבקסיס: בשנתיים הקודמות, בקדנציה הקודמת, היא כן תוקצבה?

<יצחק ברלוביץ: לא.

יפעת שאשא ביטון: היא לא תוקצבה.

יפעת שאשא ביטון: היא אמורה להיות מתוקצבת מ-2016 עד 2019.

<יצחק ברלוביץ: מה שכן תוקצב זה עצם הכנת התכנית.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה אמור להיות מתוקצב ב-2014.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור ששר הבריאות התחלף.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר שליצמן בנושא הזה היה לא רק ידיד יקר שלי אלא של הוועדה הזאת.

<יצחק ברלוביץ: נכון מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: גם בנושא של מרכזי ההגנה וגם בנושאים אחרים שהצלחנו להעביר.

אורלי לוי אבקסיס: גם בנושא הזה הוא קיבל את עמדתנו והיה יקיר הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: חשוב שננסה לבחון את הסטטוס בו נמצאת התכנית עכשיו ואיך אנחנו מקדמים אותה קדימה.

<יצחק ברלוביץ: כרגע לממשלה הזאת יש תכנית מוכנה ולא צריך יותר ועדות ולא צורת חשיבה אחרת.

<יצחק ברלוביץ: מדובר כאן באמת בתכנית מאוד מאוד מפורטת שנפרסת על פני חמש שנים, 300 מיליון שקלים, שישים מיליון שקלים בכל שנה.

<יצחק ברלוביץ: ברגע שהתכנית הזאת תקבל את התקצוב הפורמלי שלה – ואני קורא מכאן שזה ובא להחלטת הממשלה בהקדם האפשרי וכמה שיותר מוקדם – אפשר יהיה להפשיל שרוולים ולהתחיל לעבוד.

אורלי לוי אבקסיס: כאן האופוזיציה תהיה עם הקואליציה.

<יצחק ברלוביץ: אני מקווה.

יפעת שאשא ביטון: בסוגיות ילדים אין קואליציה ואופוזיציה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכל מי שיושב סביב השולחן הזה יוכל להסכים.

<יצחק ברלוביץ: נכון.

<יצחק ברלוביץ: ילד שנפגע הוא ילד אחד יותר מדי.

<יצחק ברלוביץ: כאן אני בא מהצד שלי כמנהל בית חולים, כרופא ילדים וכמי שרואה את הילדים האלה ביום יום בחדר המיון.

<יצחק ברלוביץ: אני חושב שאין אסון יותר גדול שאפשר לתאר.

<יצחק ברלוביץ: מדובר כאן בילדים שרגע לפני כן היו בריאים, שובבים, נחמדים, ובבת אחת החיים שלהם משתנים.

<יצחק ברלוביץ: אני חושב שזאת חובתנו המוסרית והערכית כאזרחי מדינת ישראל, סוף כל סוף אחרי כך וכך שנים לצאת לדרך וזהו, אין יותר חסמים.

יפעת שאשא ביטון: הנושא ברור.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך לגבי התכנית.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוציא המלצה.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה ממך שבעצם הסטטוס של התכנית הוא שהיא בנויה ומוכנה כאשר כל משרד יודע מה חלקו בתוך התכנית.

<יצחק ברלוביץ: זה נעשה יחד עם כל המשרדים.

יפעת שאשא ביטון: הסוגיה שעומדת היום לפתחנו היא הסיפור של התקצוב.

<יצחק ברלוביץ: נכון מאוד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר יכולים לומר – ואנחנו נאמר את זה בסוף – שכמובן תצא המלצה של הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, אני רוצה לשאול אותך מעבר להכנת התכנית.

יפעת שאשא ביטון: האם יש צעדים שננקטו על ידי משרד הבריאות במהלך השנה האחרונה כדי להעלות למודעות את הנושא של פגיעות בלתי מכוונות בילדים, ואם כן, איך?

<יצחק ברלוביץ: התשובה היא פשוטה.

<יצחק ברלוביץ: כל תינוק שנולד היום במדינת ישראל, עוד כשהוא במחלקת היולדות, בכל בית חולים האחות מדברת עם האימא ומכינה אותה לקראת הבאות בכל מה שקשור למניעה.

<יצחק ברלוביץ: אין היום אימא שיוצאת מבית חולים בלי שיש לה מתקן לריסון בתוך האוטו כדי שברגע שהתינוק נכנס בפעם הראשונה לרכב, הוא כבר יהיה מוגן.

אורלי לוי אבקסיס: לא משחררים את האימא מבית החולים אם היא לא מראה את הסל קל.

<יצחק ברלוביץ: זה הלך ללא חוק וללא תקצוב.

<יצחק ברלוביץ: האחיות לקחו את זה על עצמן והן עושות את זה יום יום.

<יצחק ברלוביץ: אני יכול להעיד על כך כמי שרואה חלק מסוים מהילדים.

אורלי לוי אבקסיס: כאימא אני יכולה להעיד על כך.

<יצחק ברלוביץ: זה מתחיל מכאן אבל זה ממשיך הלאה.

<יצחק ברלוביץ: זה נעשה על בסיס של אחד על אחד.

<יצחק ברלוביץ: בכל תחנת טיפת חלב יש ערכה במסגרתה מסבירים לה בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: בכניסה לכאן ראיתי את החבר'ה הצעירים שמעבירים קורס עזרה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מציל חיים.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לתת לאחד ההורים את הקורס הבסיסי ביותר כדי שידע מה עושים ברגעים כאלה.

אורלי לוי אבקסיס: תכניסו את זה לתכנית.

אורלי לוי אבקסיס: תתחילו להעביר את זה.

אורלי לוי אבקסיס: תאמין לי, ההורים משוועים לזה.

<יצחק ברלוביץ: אני רוצה לציין דבר אחד בנושא של טביעות.

<יצחק ברלוביץ: בשונה מכל הדברים האחרים שאנחנו ערים להם, מודעים להם, נלחמים ועושים מה שעשינו, בסך הכול התמותה וההיפגעות ירדה במהלך השנים בצורה מאוד משמעותית, כמובן בהובלה לאומית של ארגון בטרם.

<יצחק ברלוביץ: אבל הנושא של טביעות הוא נושא יחסית חדש.

<יצחק ברלוביץ: מדינת ישראל לא מכירה את מלוא ההיקף כפי שזה קיים בהרבה מדינות אחרות.

<יצחק ברלוביץ: אנחנו שומעים על האסונות אבל לצערי אם לא תהיה התערבות מידית מהיום הראשון, כולל בתי ספר, כולל גני ילדים, כולל חינוך, כולל לימוד שחייה וכל מה שכרוך בזה, אנחנו נהיה עדים להתפרצות של עוד מגיפה ואני חושב שזה הזמן שלנו כרגע להיכנס לנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: לצערנו מקרי הטביעה בעצם הולכים וגדלים גם בגלל שיש יותר הנגשה.

יפעת שאשא ביטון: זה יותר נגיש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בהחלט צריכים לשים על זה את הדגש ובהחלט נרחיב על כך בהמשך הדיון.

<יצחק ברלוביץ: זה מסוג הדברים שאנחנו רואים איך הוא מתפרץ מול עינינו וחייבים כבר להתערב ולא לחכות שזה יקרה

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: התכנית עליה אתם מדברים מתמקדת בהתנהגות ברחוב?

חנין זועבי: מדברים על בטיחות בדרכים?

יפעת שאשא ביטון: כלל הזירות.

יפעת שאשא ביטון: תכנית מערכתית שכוללת את 16 משרדי הממשלה.

<יצחק ברלוביץ: רשויות מקומיות, משרד הפנים, מרכז השלטון המקומי, כולל גם המרחב הציבורי.

<יצחק ברלוביץ: אנחנו כמובן ערים לכך שחלק מהבעייתיות, כמו שאת יודעת, הוא בין היתר בגלל שהרבה מקומות, במיוחד במגזר הערבי, בהם התשתיות לא ערוכות ולא מאפשרות לילדים את ההגנה שמגיעה להם.

<יצחק ברלוביץ: זה חלק מאותה תכנית עליה אנחנו מדברים.

<יצחק ברלוביץ: בפירוש ניתנת על כך הדעת.

<יצחק ברלוביץ: היו כמה עמותות שעזרו לנו וסייעו לנו וגם הפנו את האצבע לדברים אותם צריך לעשות.

<חיים תמם: כולל הימנעות מפגיעה משריפות.

<יצחק ברלוביץ: כן.

<יצחק ברלוביץ: גם הנושא הזה קשור הרבה פעמים לתחומי אוכלוסייה ספציפיים.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת חנין זועבי, את רוצה להוסיף משהו?

חנין זועבי: לא.

חנין זועבי: אני רוצה לשמוע.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור יצחק קדמן, בבקשה.

<יצחק קדמן: תודה רבה גברתי היושבת ראש.

<יצחק קדמן: לעונג לי לברך אותך פעם נוספת על טבילת המים, נקרא לזה כך, שאת קופצת אליה.

<יצחק קדמן: הבריכה מלאה ואת רק צריכה להתחיל לשחות.

<יצחק קדמן: אני קודם כל רוצה להביע הערכה לארגון נפלא שקוראים לו בטרם שעושה במשך שנים רבות עבודה בלתי רגילה בעניין הזה.

<יצחק קדמן: אני בטוח שההסברה שלהם, העלאת המודעות שלהם, חסכה הרבה מאוד חיי ילדים בישראל.

<יצחק קדמן: אגב, בכל תכניות מניעה, אתה אף פעם לא רואה את מה שנמנע.

<יצחק קדמן: קשה מאוד לספור את זה, אבל אלה חיים של עוד ילדים שלא טבעו למרבה המזל, עוד ילדים שלא מתו כתוצאה משריפה, עוד ילד שהסתכלו אחורה וראו תינוק באוטו ולא שכחו אותו.

<יצחק קדמן: כל הדברים האלה הם בעלי רווח עצום.

<יצחק קדמן: הערה אחת.

<יצחק קדמן: גברתי שאלה לגבי תקציב.

<יצחק קדמן: אני חושב שמעבר לעניין האנושי, המוסרי והמצפוני, קודם כל יש כאן בזבוז משאבים עצום.

<יצחק קדמן: כל תאונה כזאת גוררת אתה הוצאות נוראיות.

<יצחק קדמן: אני לא מדבר על מה שעובר על המשפחות שאי אפשר בכלל למדוד אותו בשום סכום בעולם, אבל יש הוצאות על אשפוז, הוצאות על קצבאות, הוצאות על שיקום נכים.

<יצחק קדמן: כל הדברים האלה עולים הון תועפות.

<יצחק קדמן: אנחנו צריכים לבוא כאן עם מסר שמעבר לכל הסיבות האחרות, זה גם חוסך למדינה הרבה מאוד כסף.

<יצחק קדמן: אני לא רוצה להיכנס לדברים שכבר נאמרו.

<יצחק קדמן: אני רוצה את תשומת הלב לשלושה דברים שטרם נגעו בהם.

<יצחק קדמן: ראשית, ואני לא אומר את זה כדי לפגוע במישהו אלא להפך.

<יצחק קדמן: במדינת ישראל יש אוכלוסיות, וצריך לשים את האצבע, ששיעור הילדים הנפגעים בתאונות אצלן הוא הרבה יותר גבוה.

<יצחק קדמן: אני מתכוון בעיקר למגזר או לחברה הערבית ולחברה החרדית.

<יצחק קדמן: אני לא מאשים אף אחד אבל חלק מזה הוא תוצאה של היעדר תשתיות.

<יצחק קדמן: אם תראו מה שנעשה אצל הבדואים בנגב, ילדים במשאיות מעורבים ביחד ואין שום הפרדה, דבר שלא קיים בשום מדינה מתוקנת.

<יצחק קדמן: זה מתכון להיפגעות מתאונות.

<יצחק קדמן: שי באוכלוסייה הערבית ובאוכלוסייה החרדית שיעור גבוה יותר של ילדים שנפגעים, כולל מקרי מוות, בהשוואה לחלקם באוכלוסייה.

יפעת שאשא ביטון: 53 אחוזים מסך כל הפגיעות הם במגזר הערבי.

<יצחק קדמן: כל תכנית לא תהיה שווה את הנייר אם היא לא כוללת התייחסות ספציפית לאוכלוסיות האלה.

<יצחק קדמן: הבעיה גדולה שם וההשקעה צריכה להיות יותר גדולה.

<יצחק קדמן: אפשר למנוע את השיעור הבלתי רגיל שיש באוכלוסיות האלה של היפגעות ילדים מתאונות.

<יצחק קדמן: עניין שני.

<יצחק קדמן: אני מבין שאנחנו נקדיש לזה ישיבה נפרדת אבל אני רוצה להזכיר את נושא ההצללה במגרשי משחקים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקדיש לזה דיון בפני עצמו.

<יצחק קדמן: זה לא קשור למודעות של ההורים.

<יצחק קדמן: הורה רוצה ללכת לשחק עם הילד שלו במגרש משחקים, ולכן מה זה קשור למודעות?

<יצחק קדמן: לא עשו הצללה.

<יצחק קדמן: לא בחינם ישראל מובילה את העולם בשיעור של סרטן מלנומה.

<יצחק קדמן: לא מזמן נפגעה ילדה קטנה, נדמה לי בגן יבנה, כתוצאה מכוויות כי המגלשה עמדה שעות בחום.

<יצחק קדמן: משום מה מכון התקנים מסרב לקבוע תקן במגרשי משחקים להצללה.

<יצחק קדמן: יש לי אתם התכתבות ארוכה.

<יצחק קדמן: צריך להביא לכך שמגרשי המשחקים, שאנחנו רוצים שהילדים יהיו שם ולא ברחוב, יהיו מוצללים במיוחד בקיץ הישראלי.

יפעת שאשא ביטון: בעוד שבועיים אנחנו נקיים דיון רק בנושא ההצללה ושם אנחנו נרחיב בנושא.

<יצחק קדמן: מצוין.

<יצחק קדמן: דבר אחרון.

<יצחק קדמן: אני מבקש שמכאן תצא קריאה ולפחות בעניין אחד.

<יצחק קדמן: בקיץ הזה לא יישכח ולא יושאר אף ילד ברכב.

<יצחק קדמן: זאת משימה לאומית.

<יצחק קדמן: אני רוצה שכולנו נצטרף לקריאה הזאת.

<יצחק קדמן: אפשר למנוע את זה.

<יצחק קדמן: זה הדבר הכי נוראי שאפשר להעלות על הדעת.

<יצחק קדמן: קצת תשומת לב, קצת מודעות, קצת אי הסטת תשומת הלב לדברים אחרים.

<יצחק קדמן: אפשר למנוע את זה.

<קריאה: שיחזור תשדיר השירות של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לציין שאם אנחנו מפלחים את היקפי הפגיעות בקרב האוכלוסיות השונות, אנחנו רואים שבמגזר הערבי 53 אחוזים מסך כל הפגיעות קיימות היום במגזר הערבי וככל שאנחנו יורדים במדדי הסוציו אקונומי, גם שם אחוזי הפגיעות הולכים וגדלים.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני בהחלט מסכימה עם האמירה שאנחנו צריכים לראות את הטיפול הייחודי בכל אחת מן האוכלוסיות.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה גברתי.

מסעוד גנאים: אני מאחל לך הצלחה בתפקיד שלך כיושבת ראש הוועדה לזכויות הילד, שהיא ועדה חשובה מאוד למרות שהיא מיוחדת ולא סטטוטורית.

מסעוד גנאים: היא באמת ועדה חשובה במיוחד שהיא עוסקת בילדים שלנו, בעתיד שלנו.

מסעוד גנאים: זאת לא פעם ראשונה שאנחנו נדרשים לעניין החמור והכאוב הזה של היפגעות ילדים.

מסעוד גנאים: אנחנו מודעים לזה שאחוז היפגעות הילדים הערבים ואחוז התמותה שלהם, לצערי היא גבוהה מאוד.

מסעוד גנאים: אני חושב שבשיתוף עם בטרם בשנת 2010 עשינו כאן כנס והקדשנו אותו להיפגעות ילדים ערבים והכנס התקיים בנוכחות כל ראשי הרשויות הערבים.

מסעוד גנאים: בכנס ניסינו להעלות את התודעה משום שהבעיה שלנו, לפי דעתי היא בשני מישורים: המישור הראשון הוא המישור התודעתי, איך אנחנו מעלים את החינוך לחיים יותר בטוחים, והמישור השני הוא העניין הפיזי של התאמת הסביבה והתאמת המרחב כך שיהיו יותר בטוחים והילדים שלנו לא ייפגעו.

מסעוד גנאים: בעניין הזה הקמתי שדולה - ואני מחדש אותה – לבטיחות ילדים ערבים במיוחד וזאת בגלל האחוז הגבוה, לצערי, של ההיפגעות.

מסעוד גנאים: אולי השדולה הזאת עם הוועדה ועם כל העוסקים במלאכה הקדושה הזאת כמו בטרם, כמו הרשות, כמו המועצה לשלום הילד וכמו אחרים, כולנו ביחד נעשה מאמץ גדול מאוד כדי להמעיט בהיפגעויות האלה.

מסעוד גנאים: בקשר לתכנית הלאומית לבטיחות הילדים.

מסעוד גנאים: מאז נכנסתי לכנסת אני שולח מכתבים לכל המשרדים הרלוונטיים ושואל מה החלק שלהם ומה עשו אבל עדיין לצערי הרב התכנית הזאת לא הושלמה למרות שאם היא תושלם וכל משרד ימלא את חלקו, אנחנו נראה שיש הפחתה באחוז ההיפגעות.

מסעוד גנאים: אני חושב שעל כולנו לעשות הכול כדי להפחית את אחוז ההיפגעות.

מסעוד גנאים: לא פלא ולא מוזר שההיפגעות בחופש הגדול היא יותר גבוהה, משום שלצערי יש כאלה שחושבים שחופש גדול הוא שטח הפקר, הילד בלי בקרה ובלי פיקוח.

מסעוד גנאים: גם בחופש הגדול, אפילו שאין לימודים בבית הספר, צריך לפקח וצריך לוודא באמת שהילד בשנת הלימודים הבאה יחזור בשלום לבית הספר שלו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: חיים תמם.

<חיים תמם: אני משתתף בצערה של המשפחה.

<חיים תמם: שלא תדעו עוד צער.

<חיים תמם: לגבי הנושא של בטיחות האש של הילדים.

<חיים תמם: קודם כל, לגבי הנתונים.

<חיים תמם: עשיתי ניתוח של הנתונים בשנתיים וחצי האחרונות לפיהם 11 ילדים נהרגו משריפות, מתוכם שמונה ילדים מהמגזר.

<חיים תמם: זאת אומרת, אנחנו רואים הרבה משחקי ילדים, משחקי גפרורים ומצתים.

<חיים תמם: יש בעיה של חוסר הסברה ומודעות.

<חיים תמם: נפגשנו עם בטרם ואנחנו מנסים להוביל כאן מהלך של הסברה ולמקד אותו למגזר כדי להביא אותם למודעות.

<חיים תמם: גם פעילות של כבאים, לוחמי אש, שיגיעו לבית הספר ולגני הילדים.

יפעת שאשא ביטון: התכנית ממוקדת עם דרך הגעה שלכם או שיש תכנית הסברה?

<חיים תמם: כאן יש בעיה תקציבית.

<חיים תמם: הכי טוב היה אם היה לנו תקציב שהיינו יכולים לבוא ולעשות הסברה בתקשורת, בטלוויזיה, למקד אותה למגזר, להסביר להורים את החשיבות בהצבת הגפרורים במקומות בטוחים ולהסביר לילדים כדי למנוע את הדברים האלה.

חנין זועבי: צריך לתת להם משחקים אחרים, חוץ מהגפרורים.

<חיים תמם: בהרבה מקומות אליהם באנו וראינו את השריפות – אני אחראי על תחום החקירות – לא ראינו משחקים.

<חיים תמם: הגפרורים היו המשחק שלהם.

יפעת שאשא ביטון: אלה התשתיות שצריך לדאוג להם.

<חיים תמם: מחר ה-1 ביולי ומחנות הקיץ של תנועות הנוער מתחילים.

<חיים תמם: עשרות אלפי ילדים נכנסים ליערות.

<חיים תמם: אנחנו בכבאות מאוד חרדים מהתקופה הזאת, יולי-אוגוסט, עת מתקיימים מחנות הקיץ ואנחנו מצפים לסוף אוגוסט כדי לדעת שעברנו את זה בשלום.

<חיים תמם: בשנים האחרונות ברוך השם זה עבר בסדר.

<חיים תמם: עשינו פעילויות הסברה.

<חיים תמם: נפגשנו עם נציגי משרד החינוך, תנועות הנוער וכן הלאה, על מנת להבטיח שכל הפעילות הזאת תתבצע בצורה נכונה כולל ביקורים באתרים האלה של מחנות הקיץ כדי לראות שכל הנושא מוסדר מבחינת דרכי גישה, כניסה, הפרדות אש, כל נושא השימוש בציוד לבישול.

יפעת שאשא ביטון: מחנות הקיץ נערכים בתיאום אתכם.

<חיים תמם: כן.

<חיים תמם: יש קודם כל הוראה שכתבנו אותה יחד עם נציגי תנועות הנוער ומשרד החינוך.

<חיים תמם: הסדרנו את כל הנושא של הפעילות שם בהיבט של בטיחות האש.

<חיים תמם: הם עושים שם קומזיצים, הם עושים שם תהלוכות לפידים, כתובות אש וכולי.

<חיים תמם: כל אלה מהווים גורמי סיכון מאוד גדולים ולכן היו חייבים להסדיר את זה ולראות איך עושים את זה בטוח.

<חיים תמם: היינו רוצים למנוע את זה, אבל אין לנו את האפשרות כי הילדים בכל מקרה יעשו את זה.

<חיים תמם: לכן אנחנו מבינים את הצורך ואנחנו מנסים להסדיר את זה בצורה בטוחה.

<חיים תמם: יש לנו פעילות מאוד רחבה בתחום ההסברה לילדים הן בבתי הספר והן בביקורים בתחנות.

<חיים תמם: בחצי השנה האחרונה, מתחילת השנה, 21 אלף ילדים קיבלו הדרכות מכבאים, מלוחמי אש, שהגיעו לבתי הספר ולגני הילדים והסבירו לילדים מה הסיכונים, מה מותר ומה אסור.

יפעת שאשא ביטון: הסברה שהיא לכל המגזרים?

<חיים תמם: כן.

<חיים תמם: בנוסף לכך 24 אלף ילדים הגיעו לביקורים בתחנות.

<חיים תמם: הילדים מאוד אוהבים את זה.

<חיים תמם: יש תמונות שמצטלמים אחר כך עם לוחמי האש וכן הלאה.

<חיים תמם: זאת פעילות מאוד רחבה שאנחנו עושים בתחום הזה.

<חיים תמם: בכל נושא סידורי הכבאות לגבי בתי ספר, גני ילדים, מעונות ופנימיות יש הוראה שנכתבה יחד עם משרד החינוך.

<חיים תמם: ההוראה מסדירה את כל נושא בטיחות האש.

<חיים תמם: אני יכול להגיד שהרבה בתי ספר עדיין לא עומדים בכל הדרישות האלה אבל יש כאן תהליכים שנקבעו ולוחות זמנים כדי להסדיר את כל נושא בטיחות האש בבתי הספר ובגני הילדים כדי לשמור על שלומם של הילדים.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, שאלה לגבי ההיערכות שלכם לקיץ.

יפעת שאשא ביטון: קיימת איזושהי היערכות ייחודית לתקופת הקיץ מבחינת הנוכחות שלכם, הזמינות שלכם והנגישות שלכם לציבור, בעיקר של הנוער כדי למנוע את המקרים רגע לפני שהם מתרחשים?

<חיים תמם: אנחנו בעצם ערוכים כל השנה בזמן תגובה מאוד קצר לצאת לכל אירוע.

<חיים תמם: אנחנו מודעים לעניין הזה של תקופות הקיץ, של הימים החמים, ואז אנחנו נערכים בצורה מתוגברת כדי להבטיח מתן מענה מתאים.

<חיים תמם: כמובן אם אלה ימי קיצון וכן הלאה, מבטלים חופשות לכולם ומתגברים את התחנות כדי שיהיה מספיק כוח לתת תגובה מתאימה.

<חיים תמם: אנחנו כמובן נערכים ומודעים לעניין הזה של הקיץ עם כל הסיכונים לשריפות.

<חיים תמם: יש דברים נוספים שעשינו.

<חיים תמם: היום לקניונים מכניסים מתקני משחקים שעשויים מחומרים פלסטיים או טקסטיל וכן הלאה, ואנחנו הבנו את הסיכון של המוצר הזה.

<חיים תמם: לכן יצרנו תקן של עמידות אש למוצרים האלה.

<חיים תמם: הוצאנו יחד עם מכון התקנים תקן שמשלב את כל נושא עמידות האש של החומרים.

<חיים תמם: יש כמובן את התקן שהובלנו לגבי עגלות ותינוקות לילדים בכל נושא עמידות האש.

<חיים תמם: יש עוד דבר אחד שעשינו לגבי אוטובוסים.

<חיים תמם: ראינו שיש המון שריפות באוטובוסים והאוטובוסים הרבה פעמים מסיעים ילדים.

<חיים תמם: החשש הוא שכאשר מתחילה שריפה באוטובוס, לא כל הילדים יספיקו לרדת לפניי שהאוטובוס יישרף ואז יכול לקרות לנו אסון נורא.

<חיים תמם: כיוון שראינו שיש סיכון משמעותי בנושא שריפה – נשרפים 130-140 אוטובוסים בשנה, תלוי באיזו שנה - והסיכון הוא מאוד גדול, כמעט כל יומיים נשרף אוטובוס, פיתחנו לכן תקן לגילוי וכיבוי באוטובוסים ויחד עם משרד התחבורה אנחנו הולכים להכניס אותו החל מה-1 באוקטובר בכל האוטובוסים החדשים וגם להתקין באוטובוסים קיימים מערכות כיבוי כדי למנוע את הדברים.

<חיים תמם: צריך באמת להשקיע מאמצים בתחום המניעה אבל אני אומר שחסרים כאן תקציבים.

<חיים תמם: לסיכום.

<חיים תמם: יש צורך בתקציבים לצורך כל נושא ההסברה והמודעות

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: רשמנו את הדברים.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: תודה חברתי וברכות.

איילת נחמיאס ורבין: בשעה טובה.

איילת נחמיאס ורבין: אני כנראה האימא הכי מביכה במדינת ישראל, ואם לא, אז בתל אביב, ואם לא, אז ליד אלנבי כי אני הולכת ברחוב עם הילדים שלי ואני עוצרת רכבים ככה במעברי חציה ובולמת אותם.

איילת נחמיאס ורבין: את הילדים שלי אני כל הזמן מחזיקה אסופים כדי שלא יברחו לי.

איילת נחמיאס ורבין: כהורה אני רואה את זה כדבר מאוד חשוב כי אתה ממש ממש כל הזמן מוצא את עצמך בלחץ.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד לכם יותר מזה.

איילת נחמיאס ורבין: מחוץ לבית שלי, יש מעבר חציה שהוא בסמוך לבית ספר בלפור שהוא מעבר חציה מאוד מאוד בעייתי, כזה שמגיעים אליו מהסיבוב.

איילת נחמיאס ורבין: אין שם תמרור ואני ניסיתי לשכנע את העירייה.

איילת נחמיאס ורבין: יש תמרור שמראה שיש ילדים שעוברים בדרך אבל אין תמרור לתת זכות קדימה, אין עצירה, אין שום דבר שמזהיר.

איילת נחמיאס ורבין: אני בעצמי מעבירה ילדים בשעה 7:30 בבוקר.

איילת נחמיאס ורבין: כל אימת שאני רואה ילד, אני מעבירה אותו בעצמי.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו צריכים להשכיל לעשות כמה דברים קריטיים.

איילת נחמיאס ורבין: אם כציבור הורים או כציבור אזרחים לא נשכיל להפוך את עצמנו כנאמני בטיחות ילדים, עם כל הכבוד לפעילות ארגון בטרם שאני מכירה אותה הרבה שנים והיא חיה בי והיא חיה בבית שלנו מאוד חזק, תאונות קורות גם כאשר הורים נוכחים.

איילת נחמיאס ורבין: הילד שלי נפל במדרגות ושבר שתי שיניים כשהוא היה בן שנתיים.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד את האמת, אתה לא אותו הורה אחרי שקורה לך דבר כזה אבל לצערנו זה קורה.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אנחנו כהורים חייבים להיות נאמני בטיחות ילדים ואני מתנדבת ומנדבת את עצמי לארגון בטרם להפוך יותר אנשים לנאמני בטיחות ילדים כולל זה שנמצא את עצמנו לפעמים מדריכים הורים אחרים לעמוד על הברכיים ליד מעברי חציה ולראות את החיים מגובה הילדים כי זאת הדרך היחידה לראות איך הם רואים את הכביש כי אנחנו לא רואים את הכביש כמו שהם רואים אותו.

איילת נחמיאס ורבין: כן, אם צריך לעמוד על הברכיים, אני אלך ואעמוד יחד עם אורלי וגלית וכל האנשים המדהימים שנמצאים בטרם.

איילת נחמיאס ורבין: אני מניחה שגם דוקטור קדמן יתנדב לדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: נעמוד על הברכיים ונראה איך הילדים רואים את הכביש מהגובה שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לבקש משהו שלא שמעתי שדיברו עליו ואני מתנצלת שאיחרתי אבל הייתי בוועדה אחרת - באגיס וטרקטורונים.

איילת נחמיאס ורבין: כל הרכבים הפסיכים האלה שאני רואה בני נוער נוסעים בהם ברחוב, בכבישים ראשיים, ונוסעים בטיסה.

איילת נחמיאס ורבין: חברים, אני לא יודעת מה להגיד.

איילת נחמיאס ורבין: אני מנסה כל הזמן לא להגיע למקומות קיצוניים של בואו נמנע באגיס ובואו נמנע טרקטורונים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רואה אתכם בכבישים.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי לכם שאני אימא נודניקית, אבל אני גם אזרחית נודניקית.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתקשרת להודיע כשאני רואה באגיס כאלה בכבישים.

איילת נחמיאס ורבין: תשמעו, אנחנו מוכרחים לעשות משהו בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מכירים את התאונות שקרו.

איילת נחמיאס ורבין: כל התקנים לקסדות שעשו, לא עוזרים בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לדבר אתכם על תמונה שאני בעצמי צילמתי ולפני שבועיים מצאתי את עצמי מראה אותה בוועדת הכלכלה בדיון שעסק בתאונות בדרכים.

איילת נחמיאס ורבין: זאת התמונה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: מי שלא רואה, זה הורה שמחזיק ילדה בת שנתיים על הכתפיים שלו.

איילת נחמיאס ורבין: הוא רוכב על האופניים והיא יושבת על כתפיו.

איילת נחמיאס ורבין: היא מחזיקה אותו בידיים כאן.

איילת נחמיאס ורבין: הוא בכלל לא מחזיק אותה.

איילת נחמיאס ורבין: תבינו, אני ראיתי אותו מעבר לכביש ושאלתי אותו אם הוא בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, לא הייתי בטוחה שאני רואה טוב.

איילת נחמיאס ורבין: שאלתי אותו אם הוא רואה מה הוא עושה.

איילת נחמיאס ורבין: ילדה בת שנתיים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים לייצר תקן שמחייב הורים - ובתל אביב, צריך להגיד, זאת ברכה אדירה האופניים – להרכיב את ילדיהם על כיסא שמיועד להרכבה עם קסדה.

איילת נחמיאס ורבין: בעניין הזה אין כלל אכיפה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אדבר אתכם על עוד דבר.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת מי מכם היה בוועדת הכלכלה, שם דיברתי על כך, על אותם אופנועים שעולים על המדרכות.

איילת נחמיאס ורבין: כשאתה מעיר להם, הם צועקים עליך.

איילת נחמיאס ורבין: את זה עוד לא הספקתי לצלם, אבל יש לי חובה אליך.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבטיחה לצלם אופנוע שכמעט דרס אותי ואת ילדיי.

איילת נחמיאס ורבין: זה קורה לנו אחת ליומיים וזה לא קורה רק בתל אביב אלא זה קורה בעוד מקומות בארץ.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להביע את תנחומיי למשפחת שינדלר ואני רוצה לומר לכם שמרגע שילדיי הגיעו לגיל מסוים, אני הפסקתי לנסוע לצימרים עם בריכות לא מגודרות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מעודדת את התיירות לתנועה הקיבוצית עכשיו, אבל אני נוסעת לקיבוצים כי הבריכות שם מרוחקות ממקום המגורים.

איילת נחמיאס ורבין: צר לי, אבל אנחנו נעשה הכול כדי שזה לא יקרה שוב.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: מעניין לעניין באותו עניין.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על בטיחות קיץ ואנחנו עוד נדבר אחר כך גם על העזיבה הטבעית, אבל נפנה בהקשר הזה למר רותם זהבי ממשרד החינוך.

<רותם זהבי: אני מנהל בטיחות ארצי במשרד החינוך.

<רותם זהבי: לנו במשרד החינוך יש צוות גדול מאוד של אנשים שעוסקים בנושא הזה של בטיחות ועושים זאת יום ולילה.

<רותם זהבי: בנושא הזה כמובן משרד החינוך נחשב לאחד המשרדים המובילים בין משרדי הממשלה.

<רותם זהבי: אפשר לומר שיש לנו גם תחומים שאנחנו מובילים אותם בעולם מבחינת הידע והכלים שפיתחנו והתפיסות.

<רותם זהבי: כמובן שהעבודה עוד מרובה ויש הרבה מאוד בעיות וכולי.

<רותם זהבי: בשנים האחרונות אנחנו יצרנו אינטגרציה בין יחידות המשרד שהוא משרד גדול מאוד ושיתופי פעולה, גם בתוך המשרד וגם עם גופים אחרים שהם מחוץ למשרד, וזאת כדי לאחד כוחות ולקדם את הנושא הזה, אם זה בתחומי החינוך לבטיחות, אם זה בתחומי הידע של הבטיחות הסביבתית הפיזית של תכנון מוסדות חינוך - יש לנו היום ידע רב בנושא של בטיחות בתכנון מוסדות חינוך – וכן בנושא של הכשרות.

<רותם זהבי: אנחנו מגיעים לעשרות בעלי תפקיד בתוך המשרד בהכשרות, מפרחי הוראה, דרך פרחי ניהול, דרך רכזים בתוך בית הספר, דרך בעלי מקצוע של מעבדות וכולי.

<רותם זהבי: מצליחים להגיע אליהם ולתת להם את ארגז הכלים איך לנהל את הבטיחות.

<רותם זהבי: לגבי פעילויות הקיץ.

<רותם זהבי: משרד החינוך נערך אל מול 4,000 קייטנות ועוד מספר רב של מחנות קיץ במגוון שלם של הכשרות ואישורי קייטנות ואישורי מחנות יחד עם משרדי ממשלה נוספים ומאשר ומבצע תהליך הכנה שכולל הרצאות והכשרות של אותם מנהלי קייטנות ומנהלי מחנות ורכזים, וזאת כדי להביא אותם היום ומחר לתחילת הקייטנה כשהם מצוידים בידע, בנהלים, בהוראות וביכולת לנהל פעילות כזאת שהיא פעילות מורכבת ויש בה הרבה מאוד סיכון.

<רותם זהבי: בימים האלה, לאחר תאונות קשות במגזר החרדי, הפעלנו במבצע חירום ובימים אלה, בשעה זאת, אנחנו מכשירים 700 מנהלי בתי ספר ותלמודי תורה חרדים.

<רותם זהבי: אנחנו עוברים בכל הארץ עם המרצים שלנו כדי לתת להם ארבע שעות בנושא של בטיחות, ביטחון ופעילויות חוץ, אם אלה טיולים וכולי.

<רותם זהבי: זה כדי שלא יחזרו האסונות והאירועים שקרו במהלך החודש והתקופה האחרונה במגזר החרדי.

<רותם זהבי: אני מקווה שהנושא הזה ישתפר.

<רותם זהבי: אנחנו לא מחכים לתכנית הלאומית.

<רותם זהבי: לנו יש תכנית לאומית משלנו אבל כמובן שאם תצליחי לקדם את התכנית הלאומית בתקציבים, נוכל להביא למשל לידי כך שיהיו ילדים בגיל כיתה א' או כיתה ד' שיוכלו ללמוד לשחות ואז הם לא יגיעו למצב שהם יוצאים לפעילות בבריכה והם לא יודעים לשחות.

<רותם זהבי: חסרים לנו היום בסביבות עשרה מיליון שקלים להכשיר וללמד ילדים לשחות.

<רותם זהבי: אם היה לנו עוד תקציב, היינו עושים את זה.

יפעת שאשא ביטון: יש את בית הספר של הקיץ כשהילדים נשארים בסביבה הטבעית שלהם ובעצם ממשיכים את השנה.

יפעת שאשא ביטון: חצרות בית הספר, חצרות גני הילדים, עד כמה באמת אתם מפקחים על בטיחות החצרות ועוקבים אחרי המתרחש שם?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שאחוז פגיעה גדול יחסית מתרחש דווקא בתוך החצרות האלה.

<רותם זהבי: במהלך 15 השנים האחרונות בנינו מנגנון עצום בכל הארץ בשיתוף עם מרכז השלטון המקומי.

<רותם זהבי: הכשרנו בסביבות 450 מנהלי בטיחות והם נמצאים בכל רשות.

<רותם זהבי: ברשויות גדולות יש הרבה והם יודעים לבדוק ויודעים לאשר בטיחות.

<רותם זהבי: הם יודעים לאשר את החצר, את המתקנים ואת בית הספר כאשר לנו יש מנגנון בקרת על שאנחנו יחד עם המפקחים שלנו מפקחים עליהם.

<רותם זהבי: אנחנו עושים להם ימי הכשרות וימי השתלמות.

יפעת שאשא ביטון: אתם מגיעים לחצרות בתי הספר?

יפעת שאשא ביטון: אתם רואים פיזית שאכן זה מתקיים בין רמת ההצהרה לבין הרמה בפועל?

<רותם זהבי: בוודאי.

<רותם זהבי: אנחנו עושים את זה.

<רותם זהבי: בשנים האחרונות יש שיפור עצום.

<רותם זהבי: יש עוד הרבה עבודה, בעיקר במוסדות ישנים, אבל יש שיפור רב בנושא הזה.

<רותם זהבי: דרך אגב, תוכלי לראות את זה ב-1 לספטמבר.

<רותם זהבי: אם לפני שבע-שמונה שנים ה-1 בספטמבר לא היה נפתח כי היום השבתות של הורים, היום זה כבר לא קיים כי הרמה עלתה, המודעות עלתה, היכולת המקצועית לטפל בעניין הזה עלתה ולכן משביתים אולי על דברים אחרים אבל לא על בטיחות סביבתית.

יפעת שאשא ביטון: שיתוף הפעולה מבחינת הפיקוח וההכשרה מבחינת בטיחות החצרות היא חוצית מגזרים?

יפעת שאשא ביטון: זה נעשה באופן רוחבי או שאתם מזהים קשיים או מגזרים באוכלוסיות מסוימות?

<רותם זהבי: יש לנו כל הזמן אתגרים והם אתגרים קשים ומורכבים, אבל אנחנו מתמודדים אתם.

<רותם זהבי: אם נמות וחצי כף זכות תהיה בידינו, די לנו בכך.

איילת נחמיאס ורבין: התקציב של ארגון בטרם הוא לא תקציב ממשלתי באופן מלא.

איילת נחמיאס ורבין: אחד הדברים שאני חושבת שנצטרך לדחוף אליו הוא שתהיה תכנית לאומית אבל בכל הכבוד, יש דברים שמצריכים פחות משאבים והם יותר עניין של תפיסה ניהולית של איך אנחנו באמת רותמים יותר הורים ומבוגרים שיהיו מסוגלים להיות נאמני בטיחות.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה דבר שככל שאנחנו נשכיל לפתח, יתרום.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נדמיין לעצמנו.

איילת נחמיאס ורבין: יש את משמרות הזהב אבל לא בכל מקום.

איילת נחמיאס ורבין: נדמיין לעצמנו הורה בכל מקום בארץ שמעביר את הילדים בכביש אחת ליום או אחת ליומיים או אחת לשבוע.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מדברת רק על בטיחות בדרכים אלא אני מדברת על נאמני בטיחות בכלל.

יפעת שאשא ביטון: יש תכניות כאלה שרצות בחלק ממסגרות מערכת החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא עובדת במשרד החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: לתחושתי, ואני אומרת את זה ברצון, עובדת בחינוך.

איילת נחמיאס ורבין: אם אני עוברת ליד כל רכב בקיץ – הרגל שעשיתי לעצמי כבר שנתיים ודיברתי על זה במליאה – ורואה שיש בו כיסא ילדים, אני מסתכלת לראות אם אין שם תינוק.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, זה בזכותכם ובזכות המודעות.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: שם המשחק כאן הוא עניין של מודעות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדבר ונראה איך אנחנו מעלים את זה.

<אורלי סילבינגר: אני רוצה למקד אותנו לדבר אחד.

<אורלי סילבינגר: אני מייצגת גוף חיצוני לממשלה, גוף שלא יכול להחליף את הממשלה ואת משרדי הממשלה.

<אורלי סילבינגר: בואו ניתן בידי המשרדים האלה את הכוח הן תקציבית והן את המקום לפתוח לזה מקום בעשייה שלהם.

<אורלי סילבינגר: כל דבר אחר מעבר לזה, הוא תוספת ראויה.

<אורלי סילבינגר: יש לנו תכנית ובואו נתמקד בהעברתה.

<אורלי סילבינגר: היא תיתן מענה כל כך משמעותי ואסור לנו לברוח ממנה.

<אורלי סילבינגר: היא כאן.

<אורלי סילבינגר: 16 גופי ממשל תכננו אותה שלוש שנים ואחד לאחד רשומות שם 400 תכניות אבל התקציב שלהן פר שנה הוא כזה שהוא פחות מרבע מעלות של אשפוז ומיון לאותם ילדים שנפגעים, ואני כבר לא מדברת על האובדן.

יפעת שאשא ביטון: בסוף הדיון נחזור לתכנית הלאומית כי יש לי גם מספר שאלות למשרדים.

<רותם זהבי: אנחנו לא יכולים להחליף משרדי ממשלה.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני רוצה לתת את רשות הדיבור לשני חדד מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

יפעת שאשא ביטון: ספרי לנו קצת על ההיערכות שלכם, אם יש כזאת באופן ייחודי לחודשי הקיץ אז הילדים הרבה יותר חשופים, אם זה דרך רכיבה באופניים, מעברי חציה וכולי.

יפעת שאשא ביטון: הם בעצם יותר נגישים לדרכים.

<שני חדד: שלום לחברי הוועדה.

<שני חדד: לפני שאני אתחיל לדבר על זה, אני רוצה לומר שכרשות הלאומית לבטיחות בדרכים אנחנו חלק מהתכנית הזאת ובאמת אנחנו מחכים לתקצוב.

<שני חדד: כל מה שעלה כאן, עוד יותר מעצים את מה שאנחנו מנסים לקדם.

<שני חדד: בחודשי הקיץ, נתמקד עכשיו בבטיחות בדרכים, אנחנו רואים עלייה בהיפגעות של ילדים.

<שני חדד: אנחנו מדברים על גילי אפס עד 19.

<שני חדד: יש עלייה בהיפגעות של ילדים בחודשים יולי-אוגוסט.

<שני חדד: הרשות כן מזהה את זה ופועלת כבר לפני חודשי הקיץ ובמהלך חודשי הקיץ כדי לנסות למנוע את זה וכדי להעלות את המודעות, גם של ההורים, גם של אותם ילדים וגם של הקהל מסביב, בין אם זה במערכות החינוך ובין אם זה במערכות הקהילה.

<שני חדד: כרגע אני לא אכנס יותר מדי לנתונים אבל אנחנו מזהים שיש עלייה בהיפגעות ילדים גם כנוסעים ברכב וכנהגים.

<שני חדד: אנחנו דווקא כאן מזהים מגמת ירידה בסוגי היפגעות של ילדים כהולכי רגל.

<שני חדד: הרשות לוקחת את הנתונים האלה ומתוכם, מיקדנו כאן פעילות, פועלים גם במסגרת החינוך הפורמלית והבלתי פורמלית, שם יש לנו פעילות לאורך כל השנה, בין אם זה במסגרת קייטנות, הסברה של חלוקת חומרי הסברה וכולי.

<שני חדד: אנחנו משתמשים במרכזי הדרכה שפועלים כל השנה ברשויות המקומיות ולקראת הקיץ אנחנו מדברים יותר על הנושאים של היפגעות בחופשת הקיץ.

<שני חדד: אנחנו עושים פעילות בישובים, פעילות קהילתית, בה אנחנו מנסים להגיע לכמה שיותר קהלים.

<שני חדד: עיקר הפעילות שלנו מתמקדת בנושא של חציה בטוחה, רכיבה בטוחה על אופניים, אנחנו מדברים הרבה על שימוש בהתקני ריסון, חופשת הקיץ מתאפיינת בנסיעה ברכב, הרבה שעות נסיעה עם הילדים, ושכחת ילדים ברכב.

<שני חדד: יש לנו קמפיין שאנחנו מעלים אותו לקראת הקיץ ובמהלך הקיץ.

איילת נחמיאס ורבין: שיישאר כל הקיץ.

איילת נחמיאס ורבין: ביקשתי את בדיון.

<שני חדד: זה קמפיין חשוב שאנחנו מעלים אותו.

<שני חדד: אנחנו מדברים כאן על רכיבה על אופניים.

<שני חדד: אם נסתכל באופן כללי על כל ההסברה שהרשות עושה, אנחנו ממקדים את כל הפעילות של הרשות להעלאת המודעות.

<שני חדד: אנחנו מפלחים את זה למגזרים ומנסים להגיע למגזר מגזר ולתת לו את המענה המתאים והראוי, בין אם אלה שידורי מסעות פרסומים ברדיו ובין אם זה שילוט ברחבי הארץ.

<שני חדד: כל פינה שההורה יגיע אליה, אנחנו מנסים להשתמש בכל כלי המדיה שאנחנו יכולים כדי להגיע להורה ועושים זאת בעיניים, באוזניים, בכל דרך שאנחנו יכולים.

<שני חדד: חבר הכנסת מסעוד גנאים, דיברת על ההיפגעות במגזר הערבי.

<שני חדד: אני רוצה לציין כאן פרויקט שאנחנו עושים יחד עם בטרם.

<שני חדד: זה פרויקט בנושא דריסות חצר.

<שני חדד: אנחנו יודעים שבמגזר הערבי, בעיקר בדרום הארץ, יש היפגעות של ילדים בסביבת המגורים, נושא שכבר עלה כאן.

<שני חדד: לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים יחד עם בטרם יש את הפרויקט במסגרתו כבר הדרכנו מעל 9,000 הורים במסגרות טיפות חלב ובמסגרות אליהן ההורים מגיעים.

<שני חדד: יש הדרכה אישית, אחד על אחד.

<שני חדד: יש מישהי שמסבירה ונותנת כלי הדרכה והסברה.

מסעוד גנאים: מגיעים להורים?

<שני חדד: בדיוק.

מסעוד גנאים: לצערי רוב אלה שנדרסים בחצרות שלהם, אלה בני המשפחה והקרובים שלהם.

<שני חדד: אנחנו זיהינו שאם נדבר כאן על אחריות הורית בכלל בכל הדברים שלנו כאן

<שני חדד: בבטיחות ילדים ובפרט בנושא הזה, אחריות הורית היא העניין.

<שני חדד: אנחנו מדברים אליהם בשיחה אישית שהיא לא בהכרח מסביב אלא ממש שיחה אישית, אחד על אחד, וזה עובד.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשמוע את נציג משרד הפנים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להחזיר את הדיון לנושא הטביעה והבריכות הפרטיות.

יפעת שאשא ביטון: ספר לנו לגבי האכיפה או ההתמודדות עם בריכות פרטיות או בריכות בצימרים.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש תקנות של תכנון ובנייה לגבי גידור והייתי רוצה לשמוע מבחינת הסטטוס עד כמה באמת אוכפים את התקנות האלה ואם יש תקנים מאוד מדידים ומסוימים שאתם מחייבים לצורך גידור או הגנה.

<דוד פילזר: תקנות התכנון והבנייה מחייבות גידור אבל כנראה יש פרצות גם בגדר וגם בשמירה על התקנות.

<דוד פילזר: הדבר הזה מתחייב וזאת דרישה תפקודית מפני שיש קושי להגדיר כל מצב או כל טופוגרפיה.

<דוד פילזר: זה קיים וזה חייב להיות.

<דוד פילזר: רמת הפיקוח על העניין משתנה מפני שזה מאוד תלוי בוועדה המקומית, ברשות המקומית והיכולת שלה לפקח על העניין.

<דוד פילזר: המצב אינו דומה בכל הרשויות.

<דוד פילזר: עלה לאחרונה הנושא של הגדרת בריכה, במיוחד מהי בריכה פרטית.

<דוד פילזר: אנחנו כולנו מודעים לבריכת הציבוריות.

<דוד פילזר: בתקנות יש עניין של בריכה פרטית עם דרישות מופחתות אבל לא הייתה ההגדרה מה זה בריכה פרטית.

<דוד פילזר: הבעיה רחבה כיוון שאפילו בחנויות הצעצועים מוכרים היום בריכות.

<דוד פילזר: העניין הזה נדון לאחרונה בוועדת משנה של המועצה הארצית לתכנון ולבנייה וזה יידון במליאה ויוגש לשר שאני עוד לא יודע מי יהיה השר משום שמינהל התכנון עובר בימים אלו ממשרד הפנים למשרד האוצר.

<דוד פילזר: זה יוגש לשר כאשר אנחנו מגדירים בריכה פרטית כבריכה שעומקה מעל לשישים סנטימטרים ושטחה מעל לעשרה מטרים מרובעים.

<דוד פילזר: סביב הנושא הזה היה ויכוח.

<דוד פילזר: יש כאן בעיה מפני שבבריכות הקטנות, הצעצועים האלה, הרישוי עולה יותר מהבריכה עצמה ויש כאן עניין של תפסת מרובה לא תפסת.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל חיי הילדים שלנו שווים פי כמה.

<דוד פילזר: לכן אני חושב – אני מקווה – שמצאנו את הנקודה הנכונה, עם איזה בריכות נתעסק ונחייב את הרישוי.

<דוד פילזר: זאת הייתה גם בקשה שהגיעה מתחום של מהנדסי הוועדות שהם בעצמם לא ידעו היכן לחייב את הרישוי.

<דוד פילזר: אם כן, זאת תקנה שבדרך.

יפעת שאשא ביטון: האכיפה נעשית רק על בתים חדשים שנבנים יחד עם בריכות או שהיא מגיעה גם לבתים ותיקים שעכשיו החליטו להוסיף שם בריכה?

<דוד פילזר: כל תקנות התכנון והבנייה הן פרוספקטיביות.

<דוד פילזר: כלומר, כלפי העתיד.

<דוד פילזר: בתים חדשים, כמובן.

<דוד פילזר: בתים קיימים, אם תופסים אותם.

<דוד פילזר: כלומר, אם הם באים לרישוי על הבריכה, והם אמורים לעשות זאת אבל לא הייתי אומר שזה קורה בכל המקרים.

<אורלי סילבינגר: אני כן יכולה לתת דוגמה של רשות מקומית שלקחה את זה כפרויקט משמעותי, עיריית ראשון לציון, שהוציאה תצלומי תצ"א של כל העיר ופעלה לאכיפה גם בדיעבד.

<אורלי סילבינגר: אם אנחנו רוצים, ניתן לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: הערה חשובה.

יפעת שאשא ביטון: דליה ממכון התקנים.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, אני אשמח אם תוכלי בדברייך להתייחס לנושא של תקן של גידור לבריכות, אם אפשר ליצור תקן כזה ואיך אנחנו יכולים לקדם את הנושא.

<דליה ירום: שלום.

<דליה ירום: בשם מכון התקנים אני רוצה לברך אותך על תפקידך החשוב בוועדה הזאת.

<דליה ירום: לאורך השנים אנחנו שותפים פעילים בוועדה ונשמח להמשיך להיות כאלה.

<דליה ירום: מכון התקנים עוסק בבטיחות ילדים למעשה לאורך כל השנה ועושה זאת במסגרות שונות, גם בתחום התקינה, שזאת זרוע אחת של מכון התקנים, גם בתחום הבדיקה של מוצרים שזאת זרוע אחרת של המכון, וגם בפיקוח במיוחד בגני משחקים שזאת עוד זרוע של המכון.

<דליה ירום: אנחנו למעשה תאגיד סטטוטורי ולכן אנחנו מרכזים ועדות תקינה שהן ועדות תקינה ציבוריות.

<דליה ירום: אנחנו לא מתקנים בעצמנו את התקנים אלא ועדות תקינה ציבוריות עושות את זה.

<דליה ירום: כאשר לרגולטור יש איזשהו עניין להכריז על תקן כלשהו הוא תקן רשמי, אז אנחנו מבצעים בדיקות.

<דליה ירום: יש שני תקנים מאוד חשובים שנכתבו בשנה האחרונה והם תקנים שעדיין בגדר תקנים ישראליים ולא תקנים שמחייבים כאשר האחד הוא התקן הזה להישכחות ילדים ברכבים.

<דליה ירום: חלק מהיושבים כאן מסביב לשולחן היו שותפים פעילים בהכנת התקן ויודעים על מה אנחנו מדברים.

<דליה ירום: התקן השני הוא תקן שאנחנו קוראים לו תקן בית בטוח, איזשהו תקן אב שנותן איזה שהן הנחיות להורים מה צריך להיות בבית כאשר אנחנו רוצים לשמור על בטיחות ילדים.

<דליה ירום: באופן שוטף, אם אני קצת אתייחס למה שקורה בחודשי הקיץ, אנחנו בודקים מוצרים על פי תקנים והתקנים הם תקנים שלאו דווקא תמיד מתייחסים לחודשי הקיץ.

<דליה ירום: לדוגמה, אצלי במעבדה אנחנו בודקים תקנים כמו תקן לבטיחות צעצועים, שזה רלוונטי לתמיד או שאנחנו מדברים על תקנים למוצרים שילדים משתמשים בהם כמו אביזרי שתייה לילדים.

<דליה ירום: כל המוצרים שהם לאו דווקא ספציפיים לתקופת הקיץ אבל כאשר אנחנו מקבלים את המוצרים לבדיקה, אנחנו רואים את המאפיינים של הקיץ שהם אל שמאפיינים את הילדים.

<דליה ירום: התקנים באמת מתייחסים לפגיעות בילדים שיכולות לקרות בטווח הקצר כמו חלילה טביעה או חנק או דברים שבאמת פוגעים בהם בטווח הקצר, אבל אני מבקשת גם להסב את תשומת לב חברי הוועדה לפגיעות בילדים שמשפיעות עליהם בטווח הבינוני והארוך.

<דליה ירום: כאן ממשלות בעולם – ואתם יודעים שהתקינה הישראלית היא תקינה מאומצת – נותנות הרבה מאוד את הדעת על הפגיעות לטווח ארוך, על הימנעות שיהיו מתכות כבדות במוצרים כי אחר כך הילדים הופכים להיות כאלה שיש להם הפרעות קשב וריכוז או מוצרי פלסטיק שהם כל מיני צעצועים, בריכות, נוצצים וכולי, דברים שעלולים לפגוע בכל מיני מערכות כאלה שמשפיעות על הילדים בטווח הארוך.

יפעת שאשא ביטון: זה בעצם נוגע לבטיחות של הילדים בכלל ואני כן הייתי רוצה לראות היכן המקום שלכם בייחודיות של חודשי הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על תקנים של מקומות ציבוריים, מגרשי ספורט, הרבה דברים אליהם הילדים נחשפים יותר מאשר בשגרה.

יפעת שאשא ביטון: הייתי מעוניינת לשמוע היכן אתם בתוך המקום הייחודי הזה.

<דליה ירום: לכך תכף יתייחס טל כהנא שהוא אחראי על הבדיקה במתקני המשחקים בחוץ.

<דליה ירום: אני רק יכולה לדבר על מתקני המשחקים הביתיים.

<דליה ירום: אני שוב אומרת שהתקינה היא תקינה מחייבת ואנחנו בודקים.

<דליה ירום: אני יכולה להגיד שלקראת הקיץ האחרון גם מנענו שיווק מוצרים, כאשר מתוך כל הבדיקות שעשינו בין שמונה לעשרה אחוזים מהמוצרים שהוגשו לנו לבדיקה נפסלו ואז אנחנו לא מאשרים את השיווק שלהם בשווקים.

<דליה ירום: עדיין התקנים משאירים איזושהי אחריות להורים וחשוב מאוד לקרוא גם מתוך הוועדה הזאת להורים להשתמש בכל המוצרים על פי ההוראות של היצרן כי לפעמים מוצר שלא משתמשים בו על פי הוראות היצרן עלול להפוך להיות מסוכן.

<דליה ירום: לפני שאני אעביר את זכות הדיבור לטל כהנא, אני רוצה לומר שטוב מראה עיניים ממשמע אוזניים ואני באמת מזמינה את חברי הוועדה לבקר במכון התקנים.

<דליה ירום: עשינו את זה בעבר והייתה תקופה שיצאנו לשווקים ביחד כדי להראות את הסיכונים לילדים.

<דליה ירום: אני מאוד חשוב שחברי הוועדה יראו את מה שאנחנו עושים ויצליחו ללמוד מהתובנות שאנחנו רואים בעבודה היום יומית שלנו.

<טל כהנא: אני למעשה מרכז ארבעה תקנים שנוגעים כאן לנושא שנדון.

<טל כהנא: קודם כל, את מתקני המשחקים שנמצאים גם בגני הילדים, גם בחצרות בתי הספר וגם בגנים הציבוריים.

<טל כהנא: בנוסף לכך, תקן ישראלי חדש יחסית לגבי כל מתקני החינוך הגופני שנמצאים באתרים הציבוריים כאשר גם הילדים עולים על המתקנים האלה.

<טל כהנא: בנוסף לשני התקנים האלה, גם מגלשות המים שהקייטנות פעילות שם ותקן נוסף שלא הוזכר ולא ראיתי בחוזר שלכם והוא לגבי כל המתקנים המתנפחים.

<טל כהנא: מה שמשותף לכל התקנים האלה זה שבנוסף לדרישות של המוצר, כל התקנים מתייחסים לנושא של תפעול, תפעול של אותם מתקנים על ידי הבעלים או מפעיל האירוע.

<טל כהנא: במקרה אחד, המקרה של מתקני המשחקים, הגורם האוכף, המחוקק, קבע מודל שמצריך שכל תהליך התפעול יהיה מפוקח על ידי מכון התקנים.

<טל כהנא: מה שאני יכול להגיד כאן על סמך נתונים זה שהמודל הזה הוא מודל שלא ספק מצליח.

<טל כהנא: למה הוא מצליח?

<טל כהנא: כי מנקודת המבט של המתקנים בשנים האחרונות, אם אני מסתכל על 2013 ועל 2014, למעלה מתשעים אחוזים מהאתרים היו תואמים לדרישות התקן מנקודת המבט של הבטיחות.

<טל כהנא: לעומת זאת, באותם אתרים שלא נמצאים בפיקוח של מכון התקנים, קרוב לתשעים אחוזים מהאתרים לא מתאימים לדרישות התקן ומתוך אותם אתרים שלא מותאמים לדרישות התקן, היו גם ליקויים שיכולים להיות מוות בטוח כמו היחנקות ונפילה על מצע קשיח.

<טל כהנא: נכון להיום קרוב ל-10,000 אתרים נמצאים בפיקוח של מכון התקנים על תהליך התחזוקה.

<טל כהנא: היכן יש לנו בעיות.

<טל כהנא: יש לנו בעיות בחלק גדול מהמקומות של מוסדות החינוך, דווקא במוסדות החינוך, בגלל מסמכים או חוזר מנכ"ל שנותן שם הנחיות שלא תואמות את הגדרות התקן.

<טל כהנא: כאשר אנחנו מנסים שיווקית להגיע לאותן רשויות כדי להסביר את המעלות של התחזוקה, נתקלים במסמך כתוב מגורם שנחשב כגורם אחראי באותם מוסדות חינוך שמציג מודל אחר שחלקו הוצג כאן על ידי רותם.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לציין שמתוך הנתונים שאתה מעלה, למעשה מדובר בחמישים אחוזים מן המתקנים שמפוקחים או שלצורך העניין עמדו בתקן שאתם הצבתם.

יפעת שאשא ביטון: אתה דיברת על 10,000.

<טל כהנא: דיברתי על 10,000 אתרים.

יפעת שאשא ביטון: מתוך סדר גודל של עשרים אלף אתרים.

יפעת שאשא ביטון: השאלה היא האם יש איזה שהם צעדים שאתם נוקטים אל מול הגופים השונים והגורמים השונים כדי להביא אותם לעמידה בתקן שאתם הצבתם.

<טל כהנא: קודם כל, כן.

<טל כהנא: כאן חשוב לבוא ולציין שאנחנו עושים הרבה הדרכות, גם בנושא של מודעות של הגורמים השונים המתחזקים וגם מבחינת הכשרת עוד גורמים כדי שיוכלו לבצע את בדיקות הבטיחות.

<טל כהנא: במהלך השנים האחרונות מכון התקנים הכשיר למעלה ממאה מהנדסים שיוכלו לעשות את בדיקת הבטיחות.

<טל כהנא: בנוסף לכך, לאחרונה יצאנו פעם נוספת בקמפיין בטיחותי לגבי הבטיחות באתרי המשחקים כך שיוכלו לבוא, לראות ולדעת את ההיבטים הבטיחותיים מבחינת ההורה ומבחינת המשתמש.

<טל כהנא: חשוב לציין פעם נוספת דבר שנאמר כאן.

<טל כהנא: מסתבר שהרבה פעמים דברים שאנחנו חושבים שהם ברורים, זה לא כך לגבי כל הציבור ולכן חייבים לעשות הדרכה והדרכה והדרכה.

<טל כהנא: כמו שאמרתי, אנחנו עשינו את זה כקמפיין אבל מסתבר שצריך גם לעשות איזושהי אכיפה כי בלי האכיפה הדברים האלה לא כל כך פועלים.

<טל כהנא: חשוב לציין תקן נוסף של המתקנים המתנפחים.

<טל כהנא: מתוך תאונות שהיו בעולם, רוב התאונות שהיו היו כתוצאה מתפעול שאינו נכון.

יפעת שאשא ביטון: שלא על ידי אנשי מקצוע או אנשים מורשים או תפעול בכלל של המתקן בצורה לא נכונה?

<טל כהנא: תפעול המתקן עצמו.

<טל כהנא: לא הקפידו על כך שלמתקן ייכנסו קבוצות גיל מתאימות, לא דאגו לכך שהמתקן יהיה מקובע, לא עשו הפרדה בין חשמל ומים במתקנים האלה ויש בהם הרבה פעמים שילוב של מים וחשמל, לא דאגו לכך שמי שמפעיל את המתקנים קיבל את ההכשרות התואמות ויכול להקפיד.

<טל כהנא: לכן גם כאן זה המקום להכניס את כל הנושא של האכיפה כי התקן כן קובע מה צריך לעשות.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, מפאת קוצר הזמן, אני ארצה לחזור לנושא של התכנית הלאומית כדי לחדד כמה נקודות בה אבל לפני כן עפרה מתתיהו מהמשרד לביטחון פנים.

יפעת שאשא ביטון: אשמח אם תתייחסי גם להיערכות המשרד לתקופה הייחודית של הקיץ וגם תוך כדי הדברים לנושא של התכנית הלאומית לבטיחות בדרכים.

<עופרה מתתיהו: אני נציגת המשרד לביטחון פנים בוועדה.

<עופרה מתתיהו: בוועדה היו גם נציגים של גופי המשרד וכולם יושבים כאן.

<עופרה מתתיהו: דיבר כבר נציג הכבאות.

<עופרה מתתיהו: בנוסף לו נמצא כאן נצ"מ עמי נידם ממשטרת ישראל ונמצאת סוזן מהרשות למלחמה בסמים וכולם שותפים לתכנית.

<עופרה מתתיהו: כל אחד מאתנו יוכל לדבר מההיבט שלו.

<עופרה מתתיהו: אני יכולה לדבר על התכנית מהבחינה הזאת שהמשרד לביטחון פנים עוסק בנושא הזה באמצעות גופי המניעה שלו.

<עופרה מתתיהו: זאת אומרת, יש לנו את עיר ללא אלימות שפועלת ב-144 רשויות, תכנית מצילה, אגף חברה ומניעת פשיעה, יש את השיטור העירוני ויש את הרשות למלחמה בסמים.

<עופרה מתתיהו: כשמם כן הם.

<עופרה מתתיהו: אנחנו מתעסקים במניעת אלימות, אנחנו מתעסקים ביצירת אקלים מוגן ואנחנו מתעסקים בשיפור תחושת הביטחון האישי.

<עופרה מתתיהו: אין ספק שיש מיקוד מאמץ רציני מאוד בחופשת הקיץ, זה נקרא קיץ בטוח, כאשר באותה עת אנחנו מפנים מיקוד מאמץ מבחינת תקציבים ולא רק מבחינת תקציבים.

<עופרה מתתיהו: יש לנו גם ועדות אכיפה שם יושבים ומתכננים את חופשת הקיץ, מאגדים משאבים יחד עם הרשויות המקומיות וכל גורמי הטיפול, יוצרים מצב של מקומות ציבוריים, קודם כל עם מצלמות, כל הנקודות החמות, וכל גורמי הטיפול נמצאים במקומות מפוקחים ומסודרים.

<עופרה מתתיהו: עכשיו עיר ללא אלימות עובדת על אפליקציה חדשה כך שברשויות, כל אחד שיוריד אותה – היא תהיה בחינם – יוכל לדעת בדיוק באיזה שעה יש פעילות אליה הוא יוכל להגיע.

<עופרה מתתיהו: כל זה כדי באמת ליצור מקומות מסודרים ומפוקחים.

<עופרה מתתיהו: את זה אנחנו עושים במשאבים שלנו ללא עלות נוספת.

<עופרה מתתיהו: אני יכולה לומר שהמשרד לביטחון פנים, אנחנו עשינו מיפוי הן של גופי המניעה והן של יחידת מידע, אסטרטגיה, דוברות, ביקש תקציבים.

<עופרה מתתיהו: היו לנו המלצות מאוד מאוד חשובות אבל עדיין אנחנו לא יכולים לממש אותן כמו למשל הנושא של הקמת מאגר נתונים, החלטה שהייתה משותפת לכלל המשרדים.

<עופרה מתתיהו: רצינו להקים ערוץ לילדים ייחודי לתחום הזה, אבל טרם קיבלנו תקציב לכך.

<עופרה מתתיהו: זה לא אומר שכל מה שעשינו במהלך החודשים והשנים שעבדנו יחד עם הרבה גורמים במשרד, לא נתן את האימפקט שלו.

<עופרה מתתיהו: אני יכולה להגיד לך שהנושא של ההסברה, של קיץ בטוח, עובר לכל מקום.

<עופרה מתתיהו: זה עובר מאתנו לרשויות, זה עובר בתוך המשרד בתפוצה רחבה וכולל גם הנושא של מדורות - נושק לכל התחומים אבל בטוח בעיקר בקיץ – נושא בריונות בדרכים, הנושא של גלישה בטוחה ובריונות ברשת.

יפעת שאשא ביטון: בנושא הזה נקיים דיון נפרד.

<עופרה מתתיהו: באמת מאוד מאוד חבל כי יש הרבה ציפיות במשרד לתקציבים כי אנשים עבדו על זה ורצו לפתח את הנושא הזה אבל אנחנו לא יכולים להתקדם.

יפעת שאשא ביטון: התכנית שאת מציגה של מצילה, עיר ללא אלימות, אנחנו מכירים אותה נכללת בתוך התכנית הכוללת של התכנית הלאומית לבטיחות?

<עופרה מתתיהו: זה חלק מהמיפוי.

<עופרה מתתיהו: אנחנו עשינו מיפוי ממש ממוקד של הכול וחלק גדול מהתקציב הפנימי שלנו.

<עופרה מתתיהו: הנושא של בטיחות ילדים עכשיו ממוקד יותר.

<עופרה מתתיהו: זאת אומרת, אנחנו מפיצים יותר, אנחנו עושים הרבה יותר ממה שיש לנו.

<עופרה מתתיהו: למשל, מדריכי המוגנות שיש לנו בשיתוף עם משרד החינוך כאשר מדובר במאות מדריכי מוגנות בבתי הספר שהתפקיד שלהם הוא ליצור אקלים בטוח.

<עופרה מתתיהו: זאת המטרה האמיתית.

<עופרה מתתיהו: יש גם רעיונות לשלב אותם בהסעות אבל כאן יש קצת בעיות מבחינת החוק.

<עופרה מתתיהו: יש הרבה תכניות.

<עופרה מתתיהו: אחד הדברים בו מיקדנו מאמץ הוא הנושא של ההכשרה.

<עופרה מתתיהו: אנחנו רוצים להרחיב את מעגלי ההכשרה, גם לנושא של בטיחות ילדים פרופר כי כיום התכניות שלנו באמת ממוקדות במניעת אלימות.

<עופרה מתתיהו: הדגש הוא איך אנחנו עומדים ומתמודדים מול התנהגות אנטי חברתית.

<עופרה מתתיהו: יש לזה היבט של בטיחות אבל זה לא מספיק.

יפעת שאשא ביטון: בנושא הזה נקיים דיון נפרד.

<עופרה מתתיהו: אני מקווה שנוכל לאגם את המשאבים ולעשות את הדברים הנוספים אותם אנחנו מאוד רוצים ליישם.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור אורי בלה, מיון ילדים בבית החולים קפלן.

<אורי בלה: דובר כאן הרבה על מניעה ראשונית, זאת שקורית לפני התאונה.

<אורי בלה: אנחנו מטבע הדברים רואים את הילדים אחרי התאונה.

<אורי בלה: בעיני זאת נקודת התערבות שלא עלתה בדיון שמתקיים כאן.

<אורי בלה: נקודת התערבות בה כבר אירעה איזושהי תאונה בדרך כלל קלה לשמחתנו, כי רוב המקרים לא נגמרים בתמותה אלא רוב המקרים נגמרים בפגיעה קלה, קצת פחות מבינונית וקצת פחות מקשה, והתמותה היא בקצה של הפירמידה.

<אורי בלה: במקום הזה אני כן חושב שיש מקום להכין תכניות ולתקצב תכניות בתוך בתי החולים ובמרפאות הקהילה, אחרי תאונות קלות.

<אורי בלה: מבחינתנו זה חלון הזדמנות כדי באמת לתת את ההכשרה הזאת שהיא כל כך נדרשת להורים כי ההורים הם כן משאב משמעותי בנושא בטיחות ילדים, הן בתוך הבית והן מחוץ לבית.

<אורי בלה: מגיע אלי ילד שנפגע בתאונת אופניים והוא היה ללא קסדה בזמן התאונה, אז אני לא צועק עליו אלא אני צועק על ההורים שלו כי הם מאפשרים לו לרכב בלי קסדה.

<אורי בלה: לפעמים יש מגוון גדול של תירוצים, אבל בסופו של דבר ההורה הוא זה שכן יכול לאכוף אחוז ניכר מהדברים האלה.

<אורי בלה: נכון שצריכה להיות גם אכיפה של הרשויות, אבל היא תמיד תהיה בפינה לעומת היכולת של המשפחה ושל משרד החינוך לעשות דברים כאלה כי החשיפה היא עצומה יותר והיא מרובה יותר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: נרשום גם את הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת לנושא של התכנית לבטיחות הילדים וברשות

יפעת שאשא ביטון: כם לאחר מכן ארצה לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: שאלה קצרה.

יפעת שאשא ביטון: אני שוב רוצה לחדד את הנקודה.

יפעת שאשא ביטון: התכנית גובשה?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אם אני מבקשת מהמשרדים השונים את חלקם בתכנית, אני יכולה לקבל את החלק של כל משרד?

<רותם זהבי: את מבקשת מאדם אחד, מדוקטור ברלוביץ.

<יצחק ברלוביץ: התשובה לשתי השאלות היא חיובית.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שהתכנית מוכנה להגשה לממשלה לאישור.

<יצחק ברלוביץ: התכנית מוכנה ומפורטת.

<יצחק ברלוביץ: כל משרד ומשרד יודע מה חלקו בתוך התכנית, מה הוא נותן ממשאביו ומה הוא מקבל מתוך המשאבים שמיועדים לתכנית.

<יצחק ברלוביץ: כרגע מה שחסר, זאת החלטת ממשלה, תקצוב, העברת התקציבים למשרדים השונים בהתאם למה שייקבע.

<יצחק ברלוביץ: לאחר מכן בתוך התכנית יש גם מערכת שעושה מעקב אחרי הביצוע, כך שניתן יהיה גם להעביר לוועדה הזאת מדי תקופה דוח על ההתקדמות של התכנית לפי אבני הדרך שרשומים בתכנית עצמה.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, נוכל לקבל את התכנית?

<יצחק ברלוביץ: ודאי.

<יצחק ברלוביץ: בקדנציה הקודמת העברנו אותה ונשמח להעביר אותה פעם נוספת כשהיא מעודכנת כמו שצריך.

<אורלי סילבינגר: אגב, תכניות המשרדים גם אושרו על ידי המנכ"לים כך שיש סגירה מוחלטת.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לקבל את התכנית ואחר כך נמליץ על קידומה.

<סוזן בן עזרא: אם יורשה לי לומר משפט.

<סוזן בן עזרא: אני מהרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול.

<סוזן בן עזרא: דובר רבות על בטיחות ילדים בכל התאונות השונות, על בטיחות בבתים, בגנים ובבתי הספר.

<סוזן בן עזרא: הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול עוסקת כשמה, בסמים ובאלכוהול.

<סוזן בן עזרא: חשוב לי שאולי באחד מהדיונים הקרובים יתייחסו לכך.

<סוזן בן עזרא: כחלק מהתכנית הלאומית, אנחנו בוודאי נמצאים והעבודה עם בטרם נעשית בצורה שוטפת.

<סוזן בן עזרא: כן הייתי רוצה שיעלה לדיון הנושא של תרופות מרשם, השימוש בתרופות מרשם, סמי פיצוציות, אלכוהול והתאונות שנגרמות.

<סוזן בן עזרא: במיון בהחלט רואים את הילדים שמגיעים מהמקומות האלה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר.

יפעת שאשא ביטון: נוכל להכניס את זה לתוך הדיון.

יפעת שאשא ביטון: בשבוע הבא או בעוד שבועיים נקיים דיון בנושא הנוער ואז הנושא הזה יעלה.

<מקס אבירם: גברתי, גם אני ביקשתי לדבר אבל משום מה פסחתם עלי אבל אני מתעקש לדבר.

<מקס אבירם: אני מנהל אגף זה"ב, נגישות ואורח חיים בטוח במשרד החינוך.

<מקס אבירם: אני רוצה להוסיף על דברי עמיתי רותם שדיבר על היבטים של בטיחות בחלק המינהלי והמינהלתי של העניין.

<מקס אבירם: הייתי שמח מאוד אם בעתיד תינתן לי ההזדמנות להציג את מה שאנחנו באגף הולכים לעשות.

<מקס אבירם: האגף עסק עד לא מזמן רק בזהירות בדרכים, רק בחינוך לזהירות לבטיחות בדרכים.

<מקס אבירם: האגף הזה גדל בשנה האחרונה והוא קיבל עוד שתי משימות מאוד מאוד גדולות במערכת החינוך, כאשר האחת היא נגישות, כל עולם הנגישות של אנשים בעלי מוגבלות - הורים, עובדים, תלמידים וכן הלאה - שצריך להתמודד אתו בהיבט גם הפדגוגי וגם הפיזי ואנחנו בונים את התורה איך להתמודד עם הסיפור הזה בתוך מערכת החינוך, וזה סיפור מאוד מאוד מורכב.

<מקס אבירם: הנושא השני הוא כל נושא בטיחות הילדים בהיבטים הפדגוגיים שלהם.

<מקס אבירם: אני אשמח מאוד אם תינתן לי הזדמנות בעתיד להציג את העניין הזה כי אני חושב שיש לו השלכות נרחבות מאוד לעולם הזה של בטיחות ילדים.

<מקס אבירם: אני רוצה לציין שלוש נקודות מרכזיות לגבי הדיון שמתקיים עכשיו.

<מקס אבירם: אורלי יקירתי, מחר בבוקר לא מיליון וחצי תלמידים יוצאים לחופשה אלא יש לפחות 150 אלף תלמידים, אם לא יותר, בכיתות א'-ב', שנשארים בבתי הספר ויש לזה משמעות מאוד מאוד גדולה מבחינת בטיחות.

<מקס אבירם: יש לי תאומות בנות שמונה שממחר מתחילות ללמוד בבית הספר של החופש הגדול.

<מקס אבירם: נקודה שנייה.

<מקס אבירם: יש תכנית הרבה יותר רחבה של קיץ אחר, מחנכים מסביב לשעון, שמכינה לקראת היציאה לחופשה חתכי גיל גדולים מאוד במערכת החינוך.

<מקס אבירם: אני אתן דוגמה אחת.

<מקס אבירם: צוותים חינוכיים של הפיקוח ושל המחוז מגיעים למשל לאילת ומשוחחים שם תוך כדי השהות של תלמידים בגילאים השונים בחופים על אלכוהול, על נהיגה ונותנים להם טיפים איך לשמור על עצמם וכן הלאה.

<מקס אבירם: מעבר לכך, יש הסברים רחבים מאוד.

<מקס אבירם: נתנו למרכז המידע והמחקר של הכנסת ושם זה בא לידי ביטוי.

<מקס אבירם: נקודה שלישית.

<מקס אבירם: לפני חודש הוצאנו חוזר הנחיות כוללני גם לזה"ב וגם לבטיחות ילדים בכלל והגענו לרמת הגעה עד להורים עצמם.

<מקס אבירם: החוזר מנחה אותם איך לנהוג ולשמור על ילדיהם באותם חודשים באם אנחנו לא אחראים.

<מקס אבירם: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו שמחים על דבריך כי בהחלט תרמת.

<גלית גלעד: אנחנו בטרם חברנו למכון אדלר וב-7 ליולי אנחנו עושים מוקד מבוקר עד לילה לכל ההורים שיש להם שאלות לגבי היפגעות בקיץ.

<גלית גלעד: הולך להיות מוקד מאוד מיוחד ואם כל השותפים שלנו יוכלו להפנות אלינו ולהשתמש בכלים שלהם, אנחנו מאוד נודה לכם.

<גלית גלעד: אתם יודעים איך להתקשר אלי.

יפעת שאשא ביטון: עד כמה זה מפורסם ונגיש?

יפעת שאשא ביטון: כמה אנשים יודעים על כך?

יפעת שאשא ביטון: אני למשל לא ידעתי למרות שנפגשנו.

<גלית גלעד: משאבים המוגבלים של ארגון בטרם, אנחנו נעשה את זה דרך המדיה שלנו.

<אורלי סילבינגר: מיכל ינאי נרתמה לעזור לנו להפיץ את זה ואני מקווה שעוד היום בצהרים נקבל את תמיכת הרדיו האזורי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשתדל להפיץ את זה דרך הוועדה כדי שבאמת זה יגיע לכמה שיותר אנשים.

יפעת שאשא ביטון: זה מחבר אותי לסיכום.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמילת המפתח כאן היא המודעות.

יפעת שאשא ביטון: מודעות, מודעות, מודעות.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק שהאחריות היא לא רק לפתחן של המסגרות, של המערכות השונות או רק לפתחם של ההורים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת ששיתוף הפעולה של כל הגורמים, של כל הצדדים שנוגעים בגידול הילדים, הוא מאוד מאוד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: לצערנו, ואמרתי את זה בהתחלה, מרבית התאונות קורות דווקא בסביבה הביתית של הילדים, סביבה שהיא כביכול בטוחה, כאשר כולם מרגישים שהם מוגנים ולא יקרה להם כלום אבל דווקא שם אנחנו מגלים שאחוזי הפגיעות גדולים ביחס לאחוזי הפגיעה במקומות אחרים.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני חושבת שהנושא של המודעות חייב לצוף במיוחד בחודשי הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שיש כאן עניין של תקציבים ולכן יש לי הצעה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאם נצליח לאגם משאבים ברמה שהיא בין-משרדית יחד עם הגופים השונים ונוכל לצאת באיזשהו קמפיין של הסברה להורים במהלך חודשי הקיץ, זה יאותת להם.

יפעת שאשא ביטון: אני אקצין ואומר שגם אם נצליח לזעזע קצת את אמות הסיפין ולגרום להם יותר לשים לב, יותר להיות מודעים, אולי נוכל להרוויח בכך שתהיה ירידה ברמת הפגיעות ושכמובן לא נאבד אף ילד במהלך החופש הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לרשום את זה כהמלצה ואני בהחלט שמה את זה לפתחכם כדי שתראו איך אתם יכולים לאגם משאבים ולצאת בקמפיין.

<גלית גלעד: אני מציעה שתוציאי מכתב רשמי למנכ"לים.

<גלית גלעד: אם יש תקציב שכבר ממתין בלפ"ם, רק משרד ממשלתי צריך להוביל אותו וקצת להוסיף לו.

<גלית גלעד: זה תקציב שמחכה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעביר מכתבים למשרדים השונים כדי לראות באמת איך באיגום משאבים אנחנו יוצאים בקמפיין משותף כדי ליצור מודעות וגם להביא למניעה.

יפעת שאשא ביטון: ההמלצה השנייה שמונחת כאן על השולחן היא קידום התכנית לבטיחות ילדים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמליץ להגיש אותה לממשלה ומשם לקדם אותה מבחינה תקציבית.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש החלטת ממשלה בנושא, כך שלהעביר את זה, זה צריך להיות פשוט יחסית.

יפעת שאשא ביטון: התפקיד שלנו הוא לנסות ולדחוף.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הסוגיה של טביעות, ואנחנו יודעים שזאת הפגיעות השנייה בגודלה אחרי הנושא של תאונות דרכים.

יפעת שאשא ביטון: אני הצעתי חקיקה בנושא של גידור בריכות פרטיות ומקורות מים.

יפעת שאשא ביטון: לקחנו משהו והפכנו אותו למשהו קצת יותר רחב כדי באמת לנסות ולהקיף את כל התחום הזה וליצור גם מודעות ושיח ציבורי.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שיש תקנות.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שביחד נוכל להביא את זה למצב של פיקוח יותר גדול וגם אכיפה במקומות בהם זה לא נעשה ובתוך כך כמובן גם לקבוע את התקנים.

יפעת שאשא ביטון: בסופו של יום אנחנו יודעים שיש אנשים שמגדרים ובאמת מרגישים שהם בטוחים ושכל רע לא יאונה להם, אבל הנה אנחנו רואים שאם אין תקן מסודר שמגדיר את הדברים, הילדים שלנו בכל זאת לא בטוחים גם אם יש משהו שנקרא גדר מסביב לבריכה.

יפעת שאשא ביטון: אני שוב אומרת שאנחנו צריכים ליצור מודעות לצד חקיקה ולשתף פעולה.

יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר אנחנו צריכים גם אתכם וגם את ההורים בתוך העניין הזה כדי שאנחנו נוכל להביא למניעה מרבית.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכם, לכולכם.