ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 15, 2015-06-16 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: היום תהיה כנראה ישיבה לא ארוכה.

משה גפני: אנחנו מתחילים בסעיף הראשון, הצעה לסדר היום בנושא: ביטול קריטריון מיצוי כושר ההשתכרות כתנאי לסבסוד מעונות יום, של חברי הכנסת מיקי לוי ושרון גל.

משה גפני: ההצעות הללו הובאו לנשיאות הכנסת.

משה גפני: נשיאות הכנסת לא אישרה את דחיפות ההצעות הללו ושני החברים הגישו ערעור לוועדת הכנסת, אז זו היתה כמדומני הוועדה המסדרת בראשות צחי הנגבי, והוועדה אישרה את זה כהצעה דחופה.

משה גפני: הנושא הזה עלה במליאת הכנסת.

משה גפני: היו כמה הצעות, להעביר את זה לכמה ועדות.

משה גפני: אני באתי לוועדת הכנסת – כבר לא הוועדה המסדרת – וטענתי שהנושא הזה צריך להידון בוועדת הכספים.

משה גפני: עכשיו אסביר למה.

משה גפני: שאל אותי יושב-ראש ועדת הכנסת האם "אקבור" את ההצעה הזאת, "אקבור" הכוונה במירכאות כפולות ולא אביא את זה בכלל.

משה גפני: אמרתי לו: לא, להיפך, אני מעוניין להביא את זה.

משה גפני: מפני ששני החברים הנכבדים העלו את זה במליאת הכנסת יש לי עניין רב להביא את זה לדיון בוועדת הכספים כדי לברר את הנושא עד תום.

משה גפני: היות ואני מכיר את זה משנים עברו, ראיתי חשיבות בכך שזה יידון מייד.

משה גפני: מייד אחרי שוועדת הכנסת אישרה ביקשתי ממנהל הוועדה לשים את זה בסדר היום, והנה אנחנו דנים בזה מייד.

משה גפני: אני רוצה להסביר, גם לחברים, גם לאורחים וגם לנציגי המשרדים למה זה בוועדת הכספים.

משה גפני: הסיפור מתחיל בזה שבשעתו פנו אליי מאגף התקציבים במשרד האוצר, בקדנציה הקודמת שלי כאן בוועדה, ואז היה את בג"ץ פרי.

משה גפני: בג"ץ פרי קבע בסופו של דבר, אחרי הליך משפטי ארוך שעבר בערכאות שונות בבתי-המשפט, שמכירים בהוצאות מטפלת כהוצאה מוכרת לצורכי מס.

משה גפני: המשמעות של העניין היא שאם אישה עובדת והיא משתכרת, אחרי נקודות הזיכוי ואחרי הכול, שכר שהיא חייבת במס הכנסה, ויש לה ילד או יש לה ילדים והיא לוקחת מטפלת, מכירים בהוצאה של המטפלת לצורכי מס.

משה גפני: באו אלי מאגף התקציבים במשרד האוצר ואמרו לי: עלות הבג"ץ הזה היא 6 מיליארד שקל.

משה גפני: אני לא בטוח, כשמשרד האוצר מציג עלויות אני לוקח את זה בעירבון מוגבל, אבל לכל הדעות זאת עלות גבוהה.

משה גפני: טענו בפני אנשי אגף התקציבים שאם נוציא את הכסף הזה להוצאות מטפלת זה ילך לאימהות עובדות, אבל רק למספר מצומצם של אימהות עובדות, כאלה שמשתכרות שכר שחייבות עליו מס, וכל האחרות לא יוכלו לצאת לעבודה, על כל פנים לא נוכל לסבסד אותן.

משה גפני: לכן הם הציעו לי לבטל את בג"ץ פרי, להעביר את זה בחקיקה בוועדת הכספים ואז היה סיכום שיהיו כמה דברים: גם יבנו מעונות יום, משפחתונים וכולי וגם יסבסדו אימהות עובדות, שזה יחול על כל האימהות העובדות על-פי מצבן הכלכלי.

משה גפני: על כל פנים, זה יסבסד ויאפשר לאימהות עובדות לצאת לעבודה.

משה גפני: לא רק מעמד ביניים גבוה או נשים עשירות אלא גם אימהות שהן נשים עניות או נשים במעמד ביניים נמוך.

משה גפני: אנחנו השתכנענו מן הדברים של אגף התקציבים וועדת הכספים אישרה את זה פה אחד.

משה גפני: כל חברי הוועדה היו באותה דעה, ביטלנו את בג"ץ פרי ואז נקבע סבסוד מעונות והועבר לזה כסף רב.

משה גפני: משרד הכלכלה – אז משרד התמ"ת – פרח באותה תקופה.

<איטה עטיה: פחות או יותר.

משה גפני: יותר.

משה גפני: אחרי כן זה נהיה פחות.

משה גפני: היה הרבה כסף שנתנו לסבסוד.

משה גפני: היה תהליך שבו אכן כתוצאה מן העניין הזה משרד הכלכלה איפשר לאימהות לצאת לעבוד, סבסד להן את המעונות וכולי.

משה גפני: זה היה בדיון בוועדת הכספים וכל הנושא הזה נדון כאן.

משה גפני: אגב, בהרצאות שלי – לא אגיד את זה עכשיו כי אין זמן – אני מספר תמיד איך הגיעו לממשלה אנשי אגף התקציבים וביקשו שהסבסוד יהיה על-פי סולם השקילוּת הישראלי.

משה גפני: אם תרצה, שרון גל, אתאר לך איך מביאים דברים לישיבות ממשלה.

משה גפני: אמרו: "סולם השקילוּת הישראלי", שזה נשמע משהו כחול-לבן.

משה גפני: זה היה כיסוי להפחתה בסבסוד.

משה גפני: לא חשוב, זה מעניין מאוד.

משה גפני: אמרתי כאן בוועדה שאם אכן יהיה שר אחד, כולל שר האוצר, שיסביר מה זה סולם השקילוּת הישראלי אאשר את זה.

משה גפני: לא היה אף אחד שידע מה זה.

משה גפני: זה מין מעטפת להפחתה של התקציב.

משה גפני: האמן לי, אפשר ללמוד מהם איך עובדים.

משה גפני: לא אישרנו את זה ולכן נשאר סולם השקילוּת הרגיל.

משה גפני: הממשלה הקודמת החליטה שאם יש אמא עובדת – אין הגדרה של חרדית אבל זה רק אצל חרדית – אם בעלה לומד בכולל אז היא לא תקבל סבסוד.

משה גפני: זאת היתה החלטת ממשלה.

משה גפני: אביע את דעתי אחר-כך, קודם אתן לחברים.

משה גפני: החליטה הממשלה הנוכחית, על-פי דרישה של כמה סיעות שמשתתפות בקואליציה, וגם הממשלה עצמה חשבה שהסבסוד הוא סבסוד לאימהות עובדות ואי אפשר להתנות את זה במה הבעל עושה או לא עושה.

משה גפני: המשמעות של העניין, אם לא יהיה סבסוד האישה לא תצא לעבוד, או לפחות חלקן.

משה גפני: לכן הממשלה ביטלה את זה.

משה גפני: הציעו החברים הנכבדים הצעה לסדר בעניין הזה.

משה גפני: הבמה עומדת עכשיו לרשותם.

משה גפני: הראשון הוא חבר הכנסת מיקי לוי ואחריו חבר הכנסת שרון גל, בבקשה.

מיקי לוי: בוקר טוב, אדוני.

מיקי לוי: אין זה טריוויאלי שאתה לא "קברת" את זה והבאת את זה כפי שהתחייבת.

משה גפני: מה שאני אומר אני מקיים, משתדל לפחות.

מיקי לוי: הנה, אני נותן לך גם הערכה.

מיקי לוי: אני רוצה להביא לתשומת לבך דבר שלא קשור לעניין ואני מבקש שיירשם בפרוטוקול, אדוני.

מיקי לוי: אתמול עברה בקריאה ראשונה בקשתו של שר האוצר בנושא הגדלת מס הרכוש.

מיקי לוי: אני מבקש מאדוני כיושב-ראש הוועדה לתת לנו 3-4 ימים התרעה לפני שתביא את זה לוועדה כדי להכין את עצמנו.

מיקי לוי: אין בעיה עם זה.

משה גפני: יש בעיה.

מיקי לוי: מה הבעיה?

משה גפני: הבעיה, שזה לא הגיע אלינו, זה נמצא בוועדת הכנסת.

מיקי לוי: כאשר זה יגיע לאדוני.

משה גפני: כמובן גם לעצמי אני רוצה 3-4 ימים, אבל זה לא מחויב המציאות.

משה גפני: זה חוק של שורה אחת או שתי שורות.

משה גפני: כולם מכירים את העניין הזה.

משה גפני: לא חשוב, תהא דעתי אשר תהא, את הדעה שלי אמרתי גם כאשר אני העליתי את מס הרכישה בכנסת השמונה-עשרה.

משה גפני: אין צורך בעניין הזה ב-3-4 ימים, אלא אם כן אתם לא נאמנים למה שעשיתם במליאה.

משה גפני: הרי הצבעתם בעד.

מיקי לוי: למרות זאת אני מבקש להתייעץ עם גורמים כי יש לזה השלכות על שוק השכירות.

משה גפני: אני מציע לך להתחיל להתייעץ מעכשיו.

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: מה מסתתר מאחורי העניין?

משה גפני: מאחורי העניין הזה מסתתר בדיוק מה שאתה יודע.

משה גפני: זאת הצעה שלכם בממשלה הקודמת.

משה גפני: אתה מכיר את זה בעל-פה.

משה גפני: אם זיכרוני אינו מטעני, אתה היית סגן שר האוצר, די מהמובילים בעניין.

משה גפני: אני חולק עליך בזה, מקצועית אני חולק עליך.

משה גפני: אני חושב שזה לא יוזיל את מחירי הדירות.

מיקי לוי: גם אני לא.

משה גפני: אבל אתה הבאת את זה.

מיקי לוי: אני פוחד שזה יתקע את שוק הדירות להשכרה.

משה גפני: לכן צריך לעשות את זה מהר, את זה טוען שר האוצר.

משה גפני: על כל פנים, הגשת הצעה לסדר עכשיו.

משה גפני: אתה מבקש שיהיו לך 3-4 ימים.

משה גפני: אשתדל, אבל אני לא מבטיח, בלי נדר.

משה גפני: אם כן, אתן את שלושה הימים.

משה גפני: אם לא אוכל – זה לא דבר שצריך להתכונן אליו.

משה גפני: האמן לי, כל בר-בי-רב דחד יומא מכיר את הצעת החוק הזאת בעל-פה.

מיקי לוי: מחר זה מגיע לשולחנך.

מיקי לוי: עד יום ראשון או שני זה 4 ימים.

מיקי לוי: אין בעיה בכלל.

משה גפני: אשתדל, בעזרת השם.

משה גפני: אני לא מבטיח.

משה גפני: זה באמת הצעת חוק שאתה הכנת אותה.

מכלוף מיקי זוהר: תשתדל להביא את זה מחר להצבעה...

מיקי לוי: בגלל שזה בעזרת השם, עכשיו אני מאמין לך.

משה גפני: לא אמרתי את זה.

משה גפני: אמרתי: בעזרת השם או מוקדם או מאוחר...

מיקי לוי: עכשיו זה תוספת.

מיקי לוי: ..

מיקי לוי: אני מקווה מאוד שזה לא יהיה מהיום להיום, משהו כזה, מהיום למחרתיים.

מיקי לוי: אני מבקש באמת שנהיה הגונים בעניין הזה.

מיקי לוי: עכשיו אני מבקש להגיד עוד מספר מילים.

מיקי לוי: אין כאן הרבה חברים אז תאפשר לי, בבקשה.

מיקי לוי: הכוונות של הממשלה לשנות את הקריטריונים לסבסוד מעונות יום על-ידי כך שהם הולכים לבטל את הקריטריון המרכזי לעידוד ששני בני הזוג יעבדו ואז יקבלו את הסבסוד למעונות היום – כשהיה הקריטריון הזה זינק מספר האבות החרדים העובדים ב-70%.

מיקי לוי: מרגע קבלת ההחלטה – ואציג את הנתונים מאוחר יותר בצורה מסודרת – מספר האבות החרדים העובדים זינק ב-70%, ואני מברך על כך.

יצחק וקנין: סגרו את הכוללים?

יצחק וקנין: ברחו מהכוללים?

יצחק וקנין: מה קרה?

יצחק וקנין: לפי השיטה שלך לא נשאר אף אחד בכוללים.

מיקי לוי: לא, יש ירידה גם בכוללים לאנשים שכנראה הם לא חכמים, המספר ירד בכמה אלפים.

מיקי לוי: אם אדוני רוצה, יש לי את הנתונים במשרד, אשלח לך אותם.

מיקי לוי: זה ירידה בסדר גודל של מספר אלפים, 11,000 אם זיכרוני אינו מטעה אותי.

מיקי לוי: אולי זה היה באחד הדוחות של משרד הכלכלה.

מיקי לוי: אבל כן יש ירידה, לשאלתך, בוודאי יש.

מיקי לוי: לא כולם תלמידי חכמים.

מכלוף מיקי זוהר: חבל מאוד, נעודד חזרה של האברכים לכולל.

מיקי לוי: בהחלט אני מברך על כך, עלייה ב-70% של מספר האבות שיצאו לעבוד.

מיקי לוי: סבסוד מעונות יום הינו אחד ממהלכים רבים שנעשו כדי להוציא מגזרים שונים ולהכניס אותם אל מעגל העבודה.

מיקי לוי: בבדיקה שנעשתה, מספר הילדים ממשפחות חרדיות עלה.

מיקי לוי: נשמעו טענות כאילו מספר הילדים ירד מכיוון שלא היתה אפשרות להכניס אותם, כי פגענו באימהות.

מיקי לוי: אז אני אומר, הקריטריון לגבי האימהות, חד-משמעית, גם על-פי נתונים של משרד הכלכלה, לא נפגע.

מיקי לוי: מספר הילדים עלה ולא ירד.

מיקי לוי: אין ספק שזה הצלחה לשנה ראשונה, שנה אחת בלבד, שמספר הילדים עלה במעונות היום.

משה גפני: זאת אומרת, 70% יצאו.

משה גפני: היה צריך להוציא רק עוד 30%...

משה גפני: אם יוציאו עוד 30% לא יישאר אף אברך.

מיקי לוי: אני מברך על 70%.

מיקי לוי: הלוואי וזה יהיה הקצב עד 2018, כי זה נעשה בצורה מדורגת, הם לא התחילו להיכנס למשרה מלאה.

מיקי לוי: חייבו אותם במספר שעות שבועיות, שמייד אפרט אותן.

יצחק וקנין: יש לי שאלה אחת קטנה.

יצחק וקנין: אני מבין שהנציגה של משרד הכלכלה נמצאת פה.

יצחק וקנין: אולי בהמשך תני לנו נתון על המספרים שהיו בשנה לפני כן וגם בשנה שבה החליטו להוריד את הגרזן דווקא על הנשים החרדיות.

מיקי לוי: אתן לך את הנתונים.

יצחק וקנין: אני שואל על סכומי כסף, אילו סכומי כסף הוציאה הממשלה.

מיקי לוי: אין לי נתון על סכומי כסף.

מיקי לוי: יש לי נתונים על אחוזי יציאה לעבודה.

יצחק וקנין: העיקר זה סכומי הכסף.

מיקי לוי: הדרישה לבטל את הקריטריון של שני בני זוג עובדים, אין בכלל ספק שתפגע בשילובם של המגזרים במעגל התעסוקה, דבר שיביא לפגיעה בצמיחה.

מיקי לוי: אני מכיר שני קריטריונים לעלייה בצמיחה: השקעות או יציאה לעבודה.

מיקי לוי: אין קריטריונים אחרים.

מיקי לוי: או השקעות חוץ, וכרגע אנחנו ב"שכונה משוגעת", שלצערי השקעות החוץ הולכות ומצטמצמות.

מיקי לוי: האבסורד הוא ששני בני זוג שעובדים קיבלו סבסוד נמוך יותר ממשפחות שבהן- - -

משה גפני: לגבי ההשקעות בכלל והשקעות חוץ, זה הסעיף הבא בסדר היום.

מיקי לוי: האבסורד הוא שאלה שלא עבדו קיבלו סבסוד ואלה שעבדו לא קיבלו סבסוד, או קיבלו סבסוד נמוך יותר.

משה גפני: למה?

מיקי לוי: אלה הקריטריונים הנהוגים במשרד הכלכלה.

משה גפני: למה?

מיקי לוי: כי בני הזוג שעובדים יש להם כסף אז אין להם בעיה לשלם, ובני הזוג שלא עובדים אין להם כסף, יש להם בעיה לשלם ואז קיבלו סבסוד גבוה יותר משני בני זוג שעובדים.

מיקי לוי: אבסורד.

מיקי לוי: אם נתמרץ יציאה לעבודה זה בהחלט יביא לצמיחה.

מיקי לוי: ילדים עד גיל 3 במעונות באחריות משרד הכלכלה, בכלל לא משרד החינוך – רבותי ממשרד הכלכלה, תבדקו אותי – אני אומר שעד גיל 3 המעונות הם באחריותכם ולא באחריות משרד החינוך.

מיקי לוי: יציאה של אימהות לעבודה- - -

יצחק וקנין: אני עוצר אותך עוד פעם מאחר ואני מכיר את הנושא הזה מקרוב.

יצחק וקנין: אתה צודק שגובה הסבסוד של משרד הכלכלה היה על-פי ההכנסה, היו דורשים תלושי משכורות מהאב והאם ועל-פי זה קבעו להם את גובה ההשתתפות.

יצחק וקנין: אבל זה לא היה שייך לחרדים, לא שייך לכלום.

מיקי לוי: אחר-כך בקריטריונים החדשים, בדוח שמונח גם בפני, זה נעשה בצורה מדורגת עם קריטריונים נוספים.

מיקי לוי: עד גיל 3 המעונות באחריות משרד הכלכלה כדי לעודד יציאה של אימהות לעבודה.

מיקי לוי: זו הסיבה שקבלת הילדים עד גיל 3 למעונות יום הינה רק אִם האֵם עובדת.

מיקי לוי: נכון?

מיקי לוי: זאת אומרת, מעמדה של האם לא נפגע כלל וכלל בעניין הזה.

מיקי לוי: עד אז המחוקק לא קבע ולא התייחס לעבודת האב מכיוון שההנחה היתה שהאבות עובדים, אבל לא כך הוא.

מיקי לוי: לקבלת סובסידיה למעונות הדרישה לשעות עבודה של האם היא פחות ממחצית של עובד רגיל.

מיקי לוי: דהיינו, 24 שעות שבועיות בממוצע, כאשר עובד רגיל נדרש ל-46.5 שעות שבועיות בממוצע, זה משרה מלאה, והיו גם לעתים דרישות נמוכות יותר, תלוי אם היא אחרי לידה.

מיקי לוי: אני לא נכנס לכל הנקודות האלה.

מיקי לוי: אמרתי, ממוצע, זה יכול להיות בין 20-24 שעות שבועיות.

מיקי לוי: גם היה איזה סעיף אחד שאפשר 18 שעות עבודה שבועיות.

מיקי לוי: אם אתם רוצים, תפתחו בעמוד 2 בדוח שאתם הוצאתם לגבי העניין הזה, ובעמוד 5: "קריטריונים לקבלת סובסידיה על בן זוגה של האם".

מיקי לוי: זאת אומרת, גם על האֵם המטלה לא היתה גדולה, 24 שעות שבועיות, רחמנה ליצלן.

מיקי לוי: לא כך במקרה של משפחות חרדיות בהן המציאות הפוכה, האם יוצאת לעבודה והאב לא.

מיקי לוי: זו הסיבה שילדים ממשפחות חרדיות התקבלו בעדיפות על פני משפחות שבהן שני בני הזוג עובדים.

מיקי לוי: נכון?

משה גפני: לא.

יצחק וקנין: זה ממש לא נכון.

מיקי לוי: בוודאי נכון, חד-משמעית.

מיקי לוי: ועדת טרכטנברג – חבל שהיום הוא לא טרח לבוא לכאן – וועדת אלאלוף וועדת התעסוקה בראשות אקשטיין קבעו את החשיבות הרבה של יציאה לעבודה לחילוץ משפחות ממעגל העוני ואילו סבסוד מעונות היום עשה את ההיפך כי הוא קבע מציאות שנותנים להם הנחה על הילדים שהולכים למעונות יום ולא הכריחו אותם לצאת לעבודה.

מיקי לוי: זה חמור מאוד כי זה משאיר אותם במעגל העוני.

מיקי לוי: בשנה הראשונה למהלך קבלת הסובסידיה לשני בני זוג עובדים, בשנת 2015 נדרש האב לעבוד 10 שעות שבועיות בלבד, הכול נעשה בדירוג – מה זה 10 שעות שבועיות?

מיקי לוי: אנחנו עושים את זה ביום אחד – כדי לקבל סבסוד מעונות יום.

אראל מרגלית: זה השפיע לטובה?

מיקי לוי: בוודאי.

מיקי לוי: רק ב-2018 יידרש האב לעבוד משרה מלאה, כדי לעשות את זה מדורג ולא להוריד גרזן.

משה גפני: יש לך עוד הרבה?

מיקי לוי: אני מבקש שתיתן לי.

משה גפני: אני נותן לך.

משה גפני: הבנו את העיקרון.

מיקי לוי: התוכניות הצליחו מעל ומעבר למצופה.

מיקי לוי: מספר הילדים במעונות גדל, ב-2014 הוא היה 28,900 וב-2015 כבר 30,700.

יצחק וקנין: אין גידול טבעי?

משה גפני: אבל מה הבעיה בזה?

משה גפני: זה בסדר.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: אני מברך אותם.

משה גפני: לא רק יהודים, גם ערבים.

מיקי לוי: גם ערבים.

מיקי לוי: יצאו שני בני הזוג לעבודה, קיבלו סבסוד.

משה גפני: או כן או לא, זה לא רלוונטי בכלל.

משה גפני: יש יותר ילדים במעונות.

משה גפני: זה פרשנות.

מיקי לוי: יש גם נתון על מספר תלמידי החכמים- - -

יצחק וקנין: אם תביא לנו נתון 10 שנים אחורה נראה אם היתה עלייה.

יצחק וקנין: אתה מביא לנו נתונים על שנה מול שנה.

יצחק וקנין: תביא לנו נתונים על 10 שנים אחורה.

משה גפני: זה גם ערבים וגם יהודים.

מיקי לוי: מה אתה רוצה, התוכנית לא התחילה לפני 10 שנים.

יצחק וקנין: לא משנה.

מכלוף מיקי זוהר: צריך לראות את ההשפעה.

מיקי לוי: אין לי בעיה, אלך אחורה כדי להביא נתונים.

אראל מרגלית: אל תלך אחורה.

אראל מרגלית: תלך קדימה.

מיקי לוי: יש גם נתון שחלק מתלמידי החכמים עזבו את הכולל ויצאו לעבוד.

משה גפני: אמרת: 70%.

מיקי לוי: מספרים רציניים.

מיקי לוי: זאת אומרת שגם לפי זה אימהות לא פרשו.

מיקי לוי: אביא את הנתון הזה.

מיקי לוי: מספר החרדים ירד מ-14,000 ל-11,000 ומשהו.

משה גפני: כל הכבוד להם.

משה גפני: איפה הם?

משה גפני: אף אחד לא עזב את הכולל.

מיקי לוי: הם יצאו לעבוד.

מיקי לוי: מספר האבות שהצהירו כי הם עובדים 10 שעות בשבוע בלבד עלה ב-70%.

מיקי לוי: ב-2014 היו 10,200 אבות שעבדו וב-2015 כבר 17,400 אבות הצהירו שהם עובדים.

מיקי לוי: זה חלק מן ההבנה על העתיד, על הסוציאליות וכל מה שקשור בעניין הזה.

מיקי לוי: תחולת העוני, אדוני, במשפחות חרדיות- - -

משה גפני: לא צריך בכלל את החוק שלכם על השוויון בנטל.

משה גפני: אני מבין שכולם יצאו כבר.

מיקי לוי: אבל מה קשור עכשיו שוויון בנטל לעניין הזה?

משה גפני: לא קשור.

מיקי לוי: אתמול רבנו עליו.

מיקי לוי: תחולת העוני במשפחות חרדיות עלתה מ-2013 מ-60% ל-66%.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מדברים על משפחות חרדיות היום או על נושא מעונות היום?

מיקי לוי: זה קשור למעונות היום.

מכלוף מיקי זוהר: איך העוני של החרדים קשור?

מיקי לוי: מכיוון שלא יוצאים לעבודה שני בני הזוג והם מקבלים סובסידיות.

מכלוף מיקי זוהר: אתה ממש דואג להם, אני מבין.

מיקי לוי: אני דואג לצמיחה ואני דואג בשל דוח, וכאן תרשה לי להעיר לך, של המדען הראשי ל-2049, שאומר- - - מיקי זוהר, מה שאתה לא מבין אתה לא מבין, אין מה לעשות.

מכלוף מיקי זוהר: לא תאמין כמה אני מבין.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבין שאת העולם הבא שלכם כבר איבדתם אבל לפחות את העולם הזה.

מיקי לוי: אני שמח.

משה גפני: חבר הכנסת לוי, תצטמצם לסיכום.

מיקי לוי: מכיוון שאתה לא ההוא שלמעלה- - -

מכלוף מיקי זוהר: תתפלא, אבל אתה עובד הפוך מן העקרונות שלו.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה רוצה שנעשה סימפוזיון, שמיקי זוהר יסביר לך את עמדותיו?

מיקי לוי: אני מעיר למיקי זוהר שהוא לא מבין בעניין.

משה גפני: כל אחד מבין מנקודת ראות אחרת.

מכלוף מיקי זוהר: אם תקרא קצת ספרי קודש תבין שאתה במצב "על הפנים" לגבי העולם הבא שלך.

מיקי לוי: מכיוון שההערה לא היתה ברמה אני לא מגיב.

מיקי לוי: תחולת העוני עלתה ב-2013, בניגוד למגמות הירידה במגזרים האחרים, מגמת העוני במגזר החרדי רק עלתה לפני היציאה לעבודה.

מיקי לוי: שיעור העוני במשפחות ללא מפרנסים הינו 73%, ללא מפרנסים.

מיקי לוי: עם הנתון הזה אי אפשר להתווכח, חברים.

מיקי לוי: במשפחות עם מפרנס אחד שיעור העוני הוא 24%.

מיקי לוי: כאשר שני בני הזוג עובדים שיעור העוני יורד ל-5.7%.

מיקי לוי: זה נתון שאתם לא יכולים להתווכח אתו.

מיקי לוי: זה כאשר שני בני הזוג עובדים במשרה מלאה אם כי לא מרוויחים כפי שצריך, 5.7%.

מיקי לוי: כאשר שני בני הזוג עובדים במשרה מלאה שיעור העוני הוא 2.4% בלבד.

מיקי לוי: עבודה היא חילוץ ממעגל העוני.

מיקי לוי: אם לא ניתן סובסידיות נישאר במעגל העוני.

משה גפני: מיקי לוי, זה כבר יציאה לנושאים אחרים.

מיקי לוי: אני כבר לקראת סיום.

מיקי לוי: אמרתי קודם, צמיחה מתאפיינת בשני גורמים.

מיקי לוי: אחד הגורמים המרכזיים הוא יציאה לעבודה.

מיקי לוי: שילוב במעגל העבודה גורם לצמיחה וגורם להעלאת התמ"ג ובעניין הזה, מה לעשות, גם פה אי אפשר להתווכח.

מיקי לוי: ללא השתלבות בעבודה הגירעון הצפוי של מדינת ישראל צפוי להגיע ב-2049 – זה מחר בבוקר, זה הילדים שלנו, זה הנכדים שלנו – ל-170% על-פי הכלכלן הראשי במשרד האוצר.

מיקי לוי: איזו מדינה אנחנו רוצים להשאיר לילדינו ולנכדינו?

מיקי לוי: האם מדינה עם גירעון מטורף שיעבור את יוון?

מיקי לוי: האם מדינה שלא תוכל לקיים את עצמה כלכלית ואז תקרוס חברתית וביטחונית?

מיקי לוי: זו המדינה?

מיקי לוי: לכן, אדוני, אני חושב שסבסוד מעונות היום, כאשר הקריטריון המרכזי הוא השתכרות של שני בני הזוג שעובדים הוא מחויב המציאות וביטולו יביא לכך שנחזור למצב שיותר משפחות יהיו במעגל העוני.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: אגב, זה ששתקתי, זה לא שתיקה כהודאה, זה בגלל שאני יושב-ראש הוועדה, אבל אני מתכוון להתייחס לכל הדברים שאמרת.

משה גפני: יש לי עוד נתונים שאתה כנראה לא מכיר.

מיקי לוי: אני מכיר הכול.

משה גפני: אני כיבדתי אותך.

משה גפני: אני אומר גם לאורחים, זה ששתקתי, זה לא שתיקה כהודאה.

מיקי לוי: גם אני מכיר את הסיפור של קריית שמונה.

מיקי לוי: אל תביא אותו כי לא שייך עניין אחד לאחר.

משה גפני: ממש לא העניין של קריית שמונה.

משה גפני: שרון גל, בבקשה.

שרון גל: אדוני היושב-ראש, חברים יקרים, בואו נתחיל בדברים הברורים לגמרי: ההחלטה לא תשונה, זה חלק מן ההסכם הקואליציוני.

שרון גל: יחד עם זה, יכול להיות שבתמימותי, כמי שהוא חדש יחסית כאן בבית הזה, יצא לנו לדבר, לך ולי, ואמרת לי: "אני מוכן להביא את זה לוועדה ולמצוא פתרונות".

שרון גל: אני מעיד על עצמי, אני מעריך מאוד את עולם התורה, אני חושב שהוא עולם חשוב, אחד היסודות של הקיום שלנו שמחזיק אותנו כאן כפי שאנחנו בכל הדורות וצריך לשמור עליו.

שרון גל: הוויכוח תמיד היה באיזה כמות, כמה אנשים.

שרון גל: אני גם לא חושב שכדאי שננהל את הוויכוח הזה כאן כי לא נוכל לשנות את זה.

שרון גל: אני שואל אותך ממקום שבאמת רוצה לנסות למזער את הנזק, כי אני כן מאמין – לא אביא את כל הנתונים שמיקי לוי הקריא כאן – שכאשר שני ההורים לא עובדים הסיכוי שהמשפחה תהיה חלק ממעגל העוני הרבה יותר גבוה, נגיד את זה כך.

שרון גל: אני בטוח שיש לנו אינטרס משותף, כל מי שיושב כאן, בין אם יש לו כיפה או אין לו כיפה, בין אם הוא הלך לכולל או לא הלך לכולל.

שרון גל: אני חושב שהמקרה הזה צריך לשמש דוגמה.

שרון גל: עוד פעם, אני מקווה שאני לא תמים מדי, איך אנחנו מצליחים סביב שולחן לא כל-כך עגול לפתור כאן סוגיה בדרכי נועם, בלי פופוליזם, בלי לייצר פה מופע של צעקות אלא כדי באמת – אני אומר לכם שאין דבר כואב יותר מלחשוב על ילד שהולך לישון בלילה רעב, ואני לא מדבר כרגע על מגזר כזה או על מגזר אחר.

שרון גל: זאת מטרה שלשמה כולנו צריכים להתגייס כדי לפתור אותה.

שרון גל: אז אל"ף, ברור שזה לא ישונה, זה חלק מן ההסכם הקואליציוני.

משה גפני: לא רק בגלל זה.

שרון גל: בין השאר.

שרון גל: בי"ת, אפשר להתווכח על ההיגיון.

שרון גל: אני חושב שמי שעקב אחרי התוצאות יכול לתת לנו נתונים מדויקים יותר, והכי טובים – דווקא מהמשרדים הרלוונטיים שעסקו בזה.

שרון גל: אנחנו נהיה חכמים יותר בעוד רבע שעה, נניח, אם נשמע אותם לפני שנשמיע.

שרון גל: באמת האמנתי לך.

שרון גל: קודם כול כשאתה החלטת לזמן כאן דיון, מצד אחד שמחתי, מצד שני חשדתי.

שרון גל: אתה מהמפולפלים בבית אז הבנתי שאתה רוצה גם להשמיע, וזה בסדר גמור.

משה גפני: אני נמצא כדי להשמיע.

משה גפני: אני צריך רק לשמוע?

שרון גל: זה מקובל לגמרי.

שרון גל: אבל אני אומר רק, אני מציע לך, בואו לא נהפוך את זה- - -

משה גפני: אני מתכוון להציע הצעה קונסטרוקטיבית.

שרון גל: אגב, אני חושב שלא צריך לפגוע בנשים.

שרון גל: אני חושב שלא צריך שתהיה סנקציה כלפי האישה: אם רק את יוצאת לעבודה לא מגיע לך.

שרון גל: זה טעות.

מיקי לוי: זה לא היה אף פעם.

משה גפני: מיקי לוי, כששרון גל אומר דבר הגיוני אל תפריע לו.

משה גפני: פוגעים באישה.

מיקי לוי: לא נכון.

שרון גל: בואו ננסה למצוא פתרון.

שרון גל: קודם כול, ברור לגמרי שאנחנו לא רוצים לפגוע בלומדי התורה, אין לנו כוונה לפגוע באימהות, אבל אנחנו באמת חרדים לגורלם של ילדים שהולכים לישון רעבים.

שרון גל: אם במה שאתם שיניתם עכשיו מעודדים חלק מן האנשים להפסיק לעבוד, בואו נראה איך מחזירים אותם למעגל העבודה, כי הרי זה אינטרס של כולנו ששוק העבודה יגדל.

שרון גל: אבל שיהיה דיון פרודוקטיבי, עם מסקנות, עם תוצאות.

שרון גל: זה test case מבחינתי.

משה גפני: לא יהיו מסקנות היום, אבל יהיה דיון קונסטרוקטיבי ואציע גם מה לעשות הלאה.

שרון גל: יופי, נהדר.

משה גפני: חבר הכנסת אראל מרגלית יצא, אז קודם חבר הכנסת יצחק וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: אני שם פה דברים על השולחן, חבר'ה, אני מדבר ישירות.

יצחק וקנין: אל תגידו שאני עושה לכם איזה סיבוב מפה לשם.

יצחק וקנין: אמרתי את זה במליאת הכנסת, העליתי את זה כשאילתה לשר הכלכלה.

יצחק וקנין: הפקידים במשרד לא כל-כך האמינו למה שאני אומר אז בדידי הדבר, לא במישהו אחר, אני מדבר על עצמי עכשיו.

יצחק וקנין: אתם אומרים הרבה שהציבור החרדי ייצא לתעסוקה.

יצחק וקנין: אני שומע את זה השכם והערב מכל מי שאני נפגש אתו.

יצחק וקנין: האמינו לי, הציבור הזה עובד, רוצה לעבוד, אבל הוא הציבור הכי מקופח במדינת ישראל.

יצחק וקנין: תשמעו טוב עכשיו מה שאני מספר לכם.

יצחק וקנין: הילדה שלי – אני לא מדבר על מישהו אחר, שלא נסובב את זה ונגיד שאולי אני ממציא משהו – יש לי ילדה שעובדת באחד המפעלים הביטחוניים של מדינת ישראל, היא משמשת כהנדסאית היי-טק.

יצחק וקנין: היא למדה במגזר החרדי ונכנסה לעבוד שם, עובדת יותר משנה בחברת "מטריקס" שמעסיקה חילוניות לידה בחדרים סמוכים ולאנשים מן המגזר החרדי נותנים אגף שלהם.

יצחק וקנין: הבת שלי מרוויחה 5,600 שקלים – אביא "תלוש" ואראה לכם אותו, כל המדינה שומעת – ולידה, פחות ממנה בתואר, נמצאת בחורה שמרוויחה 8,800 שקלים.

יצחק וקנין: גם הסיווג של הבת שלי גבוה יותר משלהן, במקצועיות שלה היא טובה יותר מהן, אבל חברת "מטריקס" את כל החרדיות מעסיקה בשכר כזה.

יצחק וקנין: אני מכיר את זה מקרוב כי יש לי עוד ילדה שעובדת בהיי-טק במקום אחר ואני יודע מה היא מרוויחה, מה השכר שלה.

יצחק וקנין: הרצון שלנו כל-כך גדול, אנחנו מדברים על החרדים, רוצים להוציא אותם לעבודה.

יצחק וקנין: כמה חרדים נקלטים בעבודה במגזר הציבורי?

יצחק וקנין: כמה נקלטים כאשר הם באים למכרז, אם לא "מלבישים" עליהם עוד משהו?

יצחק וקנין: אני לא גר בשכונה חרדית, לא בבני-ברק, לא בירושלים, לא בשום עיר חרדית.

יצחק וקנין: אני גר במושב ואני חי את המציאות של החברה הישראלית בכל מסגרת התפקידים שמילאתי.

יצחק וקנין: אני חושב שאם פעם אחת יעשו מחקר אמיתי יראו עד כמה הציבור הזה מקופח.

מיקי לוי: רוצים לתקן את זה.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, אני לא בא מהמגזר החרדי.

יצחק וקנין: אתם לא מתארים לעצמכם – בתקציבים, בכל פינה שהייתי בתפקידים שמילאתי.

יצחק וקנין: אתן לכם דוגמה.

יצחק וקנין: הייתי מזכיר המועצה האזורית מעלה יוסף, הייתי גזבר המתנ"ס, סגן ראש מועצה שם.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, תשמעו טוב, תקציב המתנ"ס 4 מיליון שקל, לתרבות החרדית נתנו 3,000 שקל.

יצחק וקנין: ומספרים סיפורים, כל היום "הציבור החרדי", "הציבור החרדי".

יצחק וקנין: בואו ניקח כל פרמטר שאתם רוצים, כולל הישיבות, אלה שיושבים ולומדים, שתורתם אומנותם.

יצחק וקנין: קחו אותם לעומת האוניברסיטאות.

יצחק וקנין: כמה מקבל מרצה באוניברסיטה עבור שעה וכמה מקבל ראש כולל שמלמד?

יצחק וקנין: בכל פרמטר שאתם רוצים.

יצחק וקנין: לא באלפי אחוזים.

יצחק וקנין: אני לא רוצה להגיד לכם את הפערים.

יצחק וקנין: אני לא אומר שלא צריך לעשות סדר במערכת כולה.

יצחק וקנין: צריך לעשות סדר אבל, רבותי, אנחנו מביאים נתונים בכלל לא מבוססים.

יצחק וקנין: אתם אומרים שהציבור החרדי לא עובד.

יצחק וקנין: לכו לשכונת גאולה בירושלים ותראו את העסקים.

<קריאה: אף אחד לא אמר את זה.

<קריאה: אל תגיד: "אתם אמרתם".

יצחק וקנין: אומרים את זה.

יצחק וקנין: כל הזמן אני שומע את זה.

<קריאה: זה לא נכון, עזוב.

<קריאה: אתה צודק.

יצחק וקנין: אני עשרים שנים בכנסת.

יצחק וקנין: כל הזמן "זורקים" את זה.

יצחק וקנין: רבותי, זו המציאות.

יצחק וקנין: אז בואו נוריד את המסכה הזאת פעם אחת ולתמיד.

יצחק וקנין: אתם יודעים, הדרך לגיהינום רצופה בכוונות טובות, לצערי הרב.

יצחק וקנין: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אראל מרגלית, בבקשה.

אראל מרגלית: קודם כול, אני בא לכאן לדיון.

אראל מרגלית: אני רוצה לקחת את הדיון לאספקט אחר והייתי רוצה לראות איך אתם בממשלה מביאים נקודה נוספת לשיקול דעת, וזו הנקודה של אזורי העימות והסבסוד שנלקח מהם.

אראל מרגלית: אתן דוגמה על עיר אחת, קריית שמונה.

אראל מרגלית: ידוע ש"המחנה הציוני" לא קיבל שם הכי הרבה קולות.

אראל מרגלית: אני עובד שם לא בגלל שאלה אנשים שמחוברים אליי דווקא פוליטית, אבל הגעתי לשם, אני עושה שם פרויקט גדול, הכרתי הרבה מאוד מן האימהות שעובדות שם.

מכלוף מיקי זוהר: אבל שלשום בעקבות קוטלר יש שם מחשבה שנייה לכולם אם לתמוך ב"מחנה הציוני".

מכלוף מיקי זוהר: אלה שמועות.

אראל מרגלית: בחייך, עזוב.

אראל מרגלית: התחלנו לעבוד שם.

אראל מרגלית: תראו מה קרה בשנה שעברה.

אראל מרגלית: הבאנו את זה בזמנו לוועדת הכספים.

אראל מרגלית: הבאתי לכאן את האימהות ועדיין הבעיה לא נפתרה.

אראל מרגלית: בעצם קריית שמונה – אני נותן את זה כדוגמה, אתם תגידו עוד מקומות שזה קורה – היתה באזור שנקרא "אזור קו עימות" ובשל כך היא קיבלה סובסידיה.

אראל מרגלית: אני מדבר על המעונות של משרד הכלכלה, עד גיל 3.

אראל מרגלית: המשפחה היתה משלמת בין 600-1,000 שקל בחודש.

אראל מרגלית: מה שקרה בבת אחת, כי החיזבאללה לא ירו שם מספיק לפי משרד הכלכלה, לקחו להם את ההגדרה כ"אזור קו עימות".

אראל מרגלית: מה קרה?

אראל מרגלית: העלות לילד עלתה מ-600-700 שקל בחודש ל-2,200-2,400 שקל בחודש.

אראל מרגלית: מה קרה עם אליס, שהיא ראש נעמ"ת שם ועם החבר'ה האחרים?

אראל מרגלית: אני פשוט רואה.

אראל מרגלית: מעון אחד נסגר כי לרבות מן האימהות יש שני ילדים מתחת לגיל 3, המשכורת הממוצעת שם היא בין 4,500-6,000 שקל בחודש, הם נדרשים לשלם משהו כמו 4,400-4,800 שקל בחודש עבור שני הילדים במעון.

אראל מרגלית: מעון אחד נסגר ובמעון שני הוציאו חצי מן הילדים מן המעון.

אראל מרגלית: הבאנו לכאן 60 אימהות.

אראל מרגלית: תסתכלו על האימהות האלה, לאו דווקא חרדיות, לא חרדיות, דתיות וחילוניות ויש כמה חרדיות.

אראל מרגלית: מדהימוֹת.

אראל מרגלית: אין שם מסכנוּת, הן לא באות לבקש עזרה, רק מבקשות את העזרה שקיבלו קודם כי על זה ביססו את משק המשפחה.

אראל מרגלית: בסך הכול מבקשים: תמשיכו את זה.

אראל מרגלית: יש עוד כמה מקומות כאלה בארץ.

אראל מרגלית: זה שלקחנו את זה – ואני מסתכל שנה אחר-כך, אנחנו שם, חבר הכנסת יצחק וקנין היה אתי בפרויקט – בעצם רבות מהן לא עובדות, פשוט לא עובדות, לא יוצאות לעבודה.

אראל מרגלית: בחלק מן המקרים הן מסתדרות עם האבא, שהאבא לא עובד, היכן שהאמא מורה והאבא היה שרת בבית-ספר אז יש איזו דוגמה שהאמא ממשיכה לעבוד והאב נמצא עם הילדים.

אראל מרגלית: זה פשוט פוגע.

אראל מרגלית: מה אני אומר?

אראל מרגלית: זאת ההשקעה הכי חשובה שאנחנו יכולים להמשיך לעשות.

אראל מרגלית: אני מבין שיש לכם קריטריונים ארציים.

אראל מרגלית: היתה פה מישהו בשנה שעברה שהיתה חדשה בתפקיד ואמרה שיש להם קריטריונים.

אראל מרגלית: אני רוצה להגיד לכם דבר אחד.

אראל מרגלית: עד שיהיו קריטריונים חדשים אני זועק לחברי הקואליציה ולחברי האופוזיציה, לחברים מכל חלקי הבית, ולא מעניין אותי מאיזו מפלגה- - -

מיקי לוי: זה היה הסיכום של ניסן סלומינסקי בוועדת הכספים.

אראל מרגלית: אבל לא עמדו בזה.

אראל מרגלית: זה הגיע לפתחו של השר בנט.

משה גפני: מה היה הסיכום?

אראל מרגלית: שמחזירים להם באופן זמני, לאזורי העימות, את הסבסוד.

משה גפני: מי החליט את זה?

מיקי לוי: אתה היית בדיון הזה.

מיקי לוי: את זה קראתי בניירות.

אראל מרגלית: זה בסמכות שני משרדים: משרד הכלכלה.

אראל מרגלית: בעצם הם לא היו צריכים להחליט באופן אקטיבי.

אראל מרגלית: בסך הכול בכל כמה שנים היתה הארכה.

אראל מרגלית: פשוט לא האריכו את זה שוב.

אראל מרגלית: אז כאילו לא עשו איזה משהו אלים אבל זה מה שקרה.

אראל מרגלית: רבותי, אני רוצה להגיד משהו לגבי הנושא שמיקי לוי העלה לגבי האוכלוסייה החרדית.

אראל מרגלית: עכשיו אני עובר נושא.

אראל מרגלית: קו העימות זה דבר אחד.

אראל מרגלית: אני עובר לדבר שני, לאוכלוסייה החרדית.

אראל מרגלית: אני אומר לכם, ואנחנו עבדנו על זה בשנה שעברה, גם חלק מכם היו, האוכלוסייה החרדית רוצה לצאת לעבוד, אין פה שאלה.

אראל מרגלית: היתה הדרמה של הנשים.

אראל מרגלית: רוב הנשים שהתחילו לעבוד פנו דרך החברה שדרכה גם הבת שלך מועסקת, אלה חברות השמה.

אראל מרגלית: מה שקורה, הן לוקחות חלק מן המשכורת, הן מקבלות X ומשאירות לעובד הרבה פחות.

אראל מרגלית: אני חייב להגיד שחברות ההשמה הללו עשו עבודת קודש כי הן בעצם עזרו לנו לבנות את התשתית במודיעין עילית, בראש העין.

יצחק וקנין: הבת שלי לא היתה צריכה אותן.

יצחק וקנין: היא הגיעה ישר מהסמינר לעבודה.

יצחק וקנין: לא נתנו לה שום דבר בהשמה.

אראל מרגלית: אני יודע, הבת שלך לא היתה צריכה, אבל רבות אחרות היו צריכות.

אראל מרגלית: חברות ההשמה הללו עשו עבודה חשובה.

אראל מרגלית: אחרי שהן עושות את העבודה בשנה הראשונה הן צריכות לצאת.

אראל מרגלית: יש נשים חרדיות שאחרי שנתיים ואחרי שלוש שנים, היום הן מנהלות מוצר, הן מרוויחות 15, 20 ואפילו 25 אלף שקל, וכשהיינו כאן בשדולה הראינו את זה.

אראל מרגלית: מה הבעיה של הממשלה?

אראל מרגלית: אולי אתם תשנו את זה.

אראל מרגלית: מה היה הסבסוד בשנה שעברה במרכז ההשקעות?

אראל מרגלית: יש תוכנית שנקראת "סבסוד לחברות להתחלת עבודה", שזה לאוכלוסייה החרדית ולאוכלוסייה הערבית.

אראל מרגלית: זה בערך 3,500 שקל סבסוד לעובד, שהחברה מעודדת לקחת את זה.

אראל מרגלית: במקום לתקצב את זה בכמה מאות מיליוני שקלים הורידו את זה ל-50 מיליון שקל, גם לאוכלוסייה ערבית וגם לאוכלוסייה החרדית ביחד.

אראל מרגלית: אתם רוצים שהאוכלוסייה החרדית תיכנס לעבודה?

אראל מרגלית: דרך אגב, היום הגברים עומדים בתור.

אראל מרגלית: על כל משרה שנפתחת לאוכלוסייה החרדית – במקרה עכשיו הייתי באשדוד – יש עשרה קופצים.

משה גפני: יותר.

אראל מרגלית: הם רוצים להיכנס לעבודה.

אראל מרגלית: תסתכל מה קורה פה במכון "לב".

אראל מרגלית: עזרנו להם להקים.

אראל מרגלית: אתה יודע אילו מקומות הכשרה יש להם בגבעת שאול?

אראל מרגלית: אין להם מקום לקלוט סטודנטים מרוב שחרדים וחרדיות רוצים להיכנס לעבודה.

אראל מרגלית: אני אומר לכם, אל תיקחו להם את הסבסוד.

אראל מרגלית: אחד מן המשפחה, שניים מן המשפחה – הם הולכים לעבוד.

אראל מרגלית: לא בכוח.

אראל מרגלית: לתת להם את הסבסוד.

אראל מרגלית: אני אומר לכם, ברמה הערכית – אני אפילו לא בדיוק מסתכל ולא מפשפש בדברים, כל מי שמקבל סבסוד, כל אמא, כל משפחה שמקבלת סבסוד – אני אומר אמן.

אראל מרגלית: אנחנו לוקחים כסף מאלה שיש להם ונותנים טיפה לאלה שמנסים להיכנס לעבודה.

אראל מרגלית: דרך אגב, צריך להגדיל את הסבסוד בכל המדינה הזאת כי רבות מן המשפחות הצעירות – חרדים, חילוניים, לא משנה – לא מצליחות עם המחירים האלה של המעונות, גם במרכז הארץ, דרך אגב.

אראל מרגלית: כל מי שנותנים לו סבסוד, נמשיך לתת.

אראל מרגלית: מי שנתנו לו סבסוד על קו עימות, נחזיר.

אראל מרגלית: אתם רוצים לקבוע סדרי עדיפויות חדשים, נעשה.

אראל מרגלית: אבל אני אומר לכם, תעשו ותיתנו.

אראל מרגלית: זה חשוב, זה הגורם הכי משמעותי לאימהות לצאת לעבודה.

אראל מרגלית: זה משפיע על עבודת נשים בצורה דרמטית.

מיקי לוי: אף אחד לא פגע באימהות, נהפוך הוא.

אראל מרגלית: זה מה שאני אומר, זה לסיכום.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה, ואחרי כן אני.

מכלוף מיקי זוהר: הקריטריונים שכתובים מאוד-מאוד ברורים והם שווים, כי כולם הרי שווים בפני החוק.

מכלוף מיקי זוהר: זה שמשפחות חרדיות יכולות ליהנות מן הקריטריונים האלה לא אמור כל-כך להכעיס אותך, חבר הכנסת מיקי לוי, להיפך.

מכלוף מיקי זוהר: אתה צריך באמת – כפי שאראל מרגלית אמר – לשמוח על הדבר, שיש אישה חרדית שיוצאת לעבודה, שיש מי שגם עוזר בפרנסת הבית.

מיקי לוי: אני רוצה את זה, נהפוך הוא, גם לא פגענו במעמדן של הנשים החרדיות העובדות, יגידו פה אנשי משרד הכלכלה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל הקמפיין האנטי חרדי באמת כבר מיצה את עצמו.

מיקי לוי: נו, בחייך, אני מבקש ממך לחזור בך.

מיקי לוי: תפסיק לבלבל את המוח עם השטויות שלך.

מכלוף מיקי זוהר: ירדתם מ-19 מנדטים ל-11 מנדטים, בעזרת השם אולי בפעם הבאה תרדו עוד יותר.

מיקי לוי: אני לא מוכן.

מיקי לוי: אתה לא תפתח את הדברים האלה כאן.

מיקי לוי: אני מסביר לך חד-משמעית, נמאסת.

מיקי לוי: יש גבול.

מיקי לוי: מה זה?

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, אפשרתי לך לדבר כרצונך, אבל בוועדה הזאת ידבר כל אחד כרצונו.

מיקי לוי: אני מבין שאתה רוצה להיות פופולרי ונחמד.

מיקי לוי: הבנו.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא פונה למגזר החרדי לקבל קולות, תתפלא.

מיקי לוי: בחייך.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני חושב שזה מיצה את עצמו.

מיקי לוי: אל תדאג, עוד נחליף אתכם.

מכלוף מיקי זוהר: קשה לי לראות את זה קורה.

מיקי לוי: אתה תראה לפי מה שקורה בחוץ והכעס, נחליף אתכם.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אתה מדבר אתי כל הזמן על העוני שלהם ועל הסבל ועל המסכנוּת של המגזר החרדי.

מכלוף מיקי זוהר: אני באמת מאחל לך ולחבריך שתזכו לאושר שיש במשפחות האלה, שתזכו לראות את השמחה, את הצמיחה שלהם, את הגידול של הילדים, את החינוך, אני מאחל לך.

משה גפני: סליחה, אני היושב-ראש.

משה גפני: אני מבקש, תגיד את מה שאתה רוצה אבל אל תדבר אליו מכיוון שאז הוא משיב לך.

משה גפני: אחרת אנחנו לא נתקדם.

משה גפני: דבר לוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: תלך למשפחות החרדיות ותראה איך הן חיות באושר- -

משה גפני: אם אתה אומר לי ללכת אני אלך.

משה גפני: ..

מכלוף מיקי זוהר: - -איך הן חיות בשמחה, איך הן מסתפקות במועט.

מכלוף מיקי זוהר: לך תבדוק את זה, הרב גפני, אני מבקש ממך.

משה גפני: אני גם משפחה חרדית ואני עצוב.

משה גפני: ..

מכלוף מיקי זוהר: לך תבדוק את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, לך תבדוק כמה מסים הם משלמים על הארנונה, על האוכל, על המים שהם קונים ועל הביגוד.

מכלוף מיקי זוהר: תבדוק את הדברים הללו לפני שאתה תוקף אותם כל הזמן, הרב גפני, באמת.

מכלוף מיקי זוהר: ברשותכם, לנושא- - -

מיקי לוי: משהו כלכלי נשמע ממך?

יצחק וקנין: תמיד המרַכזים של הליכוד בוועדה היו איכותיים, כמו ציון פיניאן ואחרים.

מכלוף מיקי זוהר: באמת שלא נבחרתי על העקרונות הללו להיות מרַכז הקואליציה.

משה גפני: זה עולה במבחן התוצאה.

מכלוף מיקי זוהר: נבחרתי בהתאם ליכולות הארגוניות שלי, אני מניח.

מכלוף מיקי זוהר: בכל מקרה, לענייננו אנו, הייתי חייב לומר כמה דברים.

מכלוף מיקי זוהר: נושא הקריטריון שאנחנו מדברים עליו צריך להתייחס בעיקר, אדוני היושב-ראש, לאנשים מעוטי יכולת, זו דעתי.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שמי שהוא מעוט יכולת ויש לו קושי כלכלי לצאת לעבודה, אנחנו צריכים לעזור לו בסבסוד המעונות.

מכלוף מיקי זוהר: מי שמרוויח X כסף, בדיוק על-פי הקריטריונים הקיימים, שהוא יחסית מכובד, אנחנו צריכים באמת לא לאפשר את הסיוע שם כי בסופו של דבר הסיוע צריך להיות מיועד לאנשים שקשה להם, ובלבד שאנחנו יודעים בבירור שזה מסייע להם לצאת לעבודה.

מכלוף מיקי זוהר: זה הקונספט.

מכלוף מיקי זוהר: אין לי בעיה ששני בני הזוג עובדים ויקבלו את הסיוע, ובלבד שהרווחים של שניהם נמוכים.

מכלוף מיקי זוהר: לא ייתכן ששני בני זוג שמרוויחים 15,000 או 18,000 שקל בחודש יצטרכו לקבל סבסוד משמעותי.

מכלוף מיקי זוהר: הם יכולים לקבל סבסוד חלקי.

מכלוף מיקי זוהר: לכן הקריטריונים הקיימים – ואני מכיר אותם אישית כי גם אני כאב ל-4 ילדים חוויתי את זה בזמנו.

מכלוף מיקי זוהר: אני גר בקריית גת ולפני כ-9 שנים, עוד כשנולד ילדי הבכור הכנסותיי לא היו כל-כך גבוהות ואשתי לא עבדה באותה תקופה, באמת זכינו לאיזו סובסידיה, שבסופו של דבר עזרה לנו להתקיים ומייד לאחר מכן כשאשתי יצאה לעבודה וההכנסות הכלכליות שלנו צמחו, ברוך השם, ראינו שאנחנו מקבלים פחות, וזה הוגן.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני חושב שהקונסטלציה הנוכחית הוגנת מאוד.

מכלוף מיקי זוהר: צריך אולי לבחון שינויים סמנטיים לכאן או לכאן אבל אנחנו צריכים לעזור בעיקר למשפחות מעוטות היכולת, שקשה להן לצאת למעגל העבודה בגלל שהן צריכות לממן מעונות יום.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ביקשתי גם להתייחס.

משה גפני: הייתי אתמול אחר הצהרים עם שר הכלכלה, הרב אריה דרעי, ב"רמדה".

משה גפני: האולם של "רמדה" היה "מפוצץ".

משה גפני: הם חיברו כמה אולמות יחד – מלא נשים חרדיות, יזמות שעוסקות בתחום התעסוקה.

משה גפני: הייתי עם חבר הכנסת אראל מרגלית ביוזמה שלו בירושלים בשנה שעברה, היינו שם כמה חברי כנסת, בכנס של חרדים וחרדיות.

משה גפני: איך זה היה נקרא?

אראל מרגלית: עשינו את הכנס הכי גדול בארץ של יזמים מהמגזר החרדי, שהקימו חברות בעצמם.

משה גפני: לפעמים אני קורא את העיתונים החילוניים ואני שומע את הרדיו ואת הטלוויזיה, דיבורים של מספר מצומצם של חברי כנסת, בגלל שהרוב כבר לא מדברים כך, ואני לא בטוח שאנחנו מדברים על אותם אנשים או על אותה מדינה.

משה גפני: עומדים בתור, כפי שאראל מרגלית אמר, עומדים בתור חרדים וחרדיות בבקשה לצאת לעבודה, ולא מתקבלים.

משה גפני: עשיתי פעם test case, לקחתי עורך-דין צעיר.

משה גפני: היתה מודעה ב"ידיעות אחרונות": "מבוקש עורך-דין צעיר למשרד גדול של עורכי-דין", לא אגיד את שמו.

משה גפני: לקחנו עורך-דין צעיר כזה ואמרנו לו: סע לשם.

משה גפני: הוא הגיע לשם אחר הצהרים והם היו צריכים עובד בדחיפות.

משה גפני: בכוונה לקחנו אחד כזה שיש לו פאות גדולות יותר מאשר לי.

משה גפני: הוא הגיע לשם, ראיינו אותו ואמרו לו: "סליחה, הסתדרנו".

משה גפני: הוא עורך-דין מצוין, דרך אגב, היום הוא מצליח מאוד.

משה גפני: למה "הסתדרנו"?

משה גפני: מכיוון שמאין הוא מכיר את החרדי?

משה גפני: מהטלוויזיה.

משה גפני: הוא בטוח שכאשר הוא יגיע לעבודה מייד הוא ימצא קבר מתחת לשולחן של המנהל ויעצור את העבודה.

משה גפני: מה זה החרדים?

משה גפני: אתם פשוט לא רואים, אתם לא יודעים על מה מדובר.

משה גפני: אף ממשלה לא עשתה כלום לשילוב חרדים בעבודה, כלום.

משה גפני: רק לעצבן, רק לגרום לנו להגיד: "אתם יודעים מה, תלכו אתם עם השטויות שלכם, נשתכר שכר זעום, נחיה כך".

משה גפני: מה נעשה בשביל אדם חרדי או אישה חרדית, כפי שאומר חבר הכנסת וקנין, שעובדת בחברה?

משה גפני: אני לא רוצה להגיד שמות מכיוון שכאשר הייתי יושב-ראש ועדת הכספים נתתי להם סבסוד, הכרחתי את משרד הכלכלה שייתן להם סבסוד כדי שיוכלו להתקדם בעניין הזה.

משה גפני: מקבלים שכר, במקרה אחד 30% פחות, במקרה אחר 50% פחות.

משה גפני: אני מקבל תלונות על ימין ועל שמאל, כולנו מקבלים, ואנחנו עומדים עם הלשון בחוץ.

משה גפני: אני הולך להביא, אני מקווה בשבועיים הקרובים, גם על-פי ההסכם הקואליציוני אבל גם הממשלה שלכם אישרה את זה – חזרתם בכם – אני הולך להביא את הדבר הכי פשוט.

משה גפני: שרי האוצר לדורותיהם אמרו שהחרדים לא עובדים וזה פיגוע כלכלי, וכשיש פיגוע כלכלי הם עושים תוכניות חירום.

משה גפני: אני הולך להביא הצעת חוק שאומרת שתהיה העדפה מתקנת לחרדים, נורא פשוט.

משה גפני: מה זה "העדפה מתקנת לחרדים"?

משה גפני: שלא תהיה טעות.

משה גפני: אמרתי את זה בהרצאה ואז מישהו צעק לי: "מה פתאום צריך לתת לחרדים דווקא?

משה גפני: " העדפה מתקנת לחרדים, הפירוש הוא שהחרדי או החרדית שווים בכל הכישורים למי שעומד מולם, עם תעודה, עם השכלה, עם יכולת, עם כישורים.

משה גפני: העדפה מתקנת.

משה גפני: אני מנסה כבר 10 שנים להעביר את זה פה.

משה גפני: הרי מה יותר פשוט משילוב חרדים בעבודה?

משה גפני: העדפה מתקנת כפי שנתנו לערבים, לדרוזים, לצ'רקסים, לנשים, לאתיופים, לעולים חדשים, לכולם.

משה גפני: נורא פשוט, העדפה מתקנת לחרדים.

משה גפני: הרי החרדים לא נמצאים בעבודה.

משה גפני: אתה הולך למשרד ממשלתי, אתה רואה חרדי?

משה גפני: למה, החרדי לא יודע לקרוא ולכתוב?

משה גפני: פשוט לא להאמין.

משה גפני: אתה הולך לחברה ממשלתית, אם אתה מוצא חרדי אתה עושה קידוש.

משה גפני: פשוט לא להאמין.

משה גפני: אנחנו נמצאים במדינה שהציבור החרדי מופלה בה תקציבית בגלל שהוא לא נמצא בשירות המדינה, הוא לא נמצא בשום מקום.

משה גפני: צריך העדפה מתקנת.

משה גפני: פעם ניסיתי להעביר את זה בהצעת חוק של אחמד טיבי בוועדת החוקה, חוק ומשפט, אז הגיע נציג משרד המשפטים ואמר: "אי אפשר לתת העדפה מתקנת לחרדים בניגוד לכולם בגלל שחרדים לא רוצים לעבוד.

משה גפני: אם ירצו לעבוד, יש להם עבודה".

משה גפני: יפה, תשובה על הכיפאק.

משה גפני: אחרי כן עם אופיר פינס-פז בוועדת הפנים והגנת הסביבה אמרתי: בירושלים החרדים מהווים 37% אך הם 1.3% מקרב העובדים בעיריית ירושלים.

משה גפני: אני רוצה העדפה מתקנת לחרדים.

משה גפני: אופיר פינס-פז הסכים, הוא כלל את זה בסיכום.

משה גפני: הגיעה נציגת משרד המשפטים, שם הגיעה אישה, ואמרה: "אי אפשר לתת העדפה מתקנת לחרדים בגלל שהחרדים זה לא דת, לא גזע ולא מין".

משה גפני: תאמין לי, מה אני אגיד לך, רציתי ללכת לעבוד במשרד המשפטים.

משה גפני: רעיונות יצירתיים "חבל על הזמן".

משה גפני: לא נתנו.

ישראל אייכלר: אליקים רובינשטיין היה אבי הרעיון שכל אדם יכול להיות חרדי מחר בבוקר ולהפסיק להיות חרדי מחרתיים בבוקר.

משה גפני: הלכת רחוק מדי.

משה גפני: על כל פנים, בקדנציה הקודמת הבאתי את הצעת החוק הזאת להצבעה.

משה גפני: ועדת השרים לחקיקה שלכם אישרה.

משה גפני: כל הכבוד לכם, משהו לא רגיל, קרה משהו ב"יש עתיד".

משה גפני: הגעתי לוועדת החוקה, חוק ומשפט ואישרנו את זה בקריאה הטרומית.

משה גפני: כאשר הגעתי לוועדת החוקה, חוק ומשפט כדי להעביר את זה בקריאה הראשונה, חזרתם בכם.

משה גפני: אראה לך שחור על גבי לבן.

משה גפני: אמרתם: "לא צריך חוק, אפשר לעשות את זה בהחלטות מנהליות".

משה גפני: אמרתי: אבל למה העדפה מתקנת לערבים מופיעה בחוק?

משה גפני: הרי אם אפשר, אם לא יהיה חוק לא יעזור כלום.

משה גפני: חזרתם בכם.

משה גפני: אין בעיה, הכול בסדר, אני מביא את זה עכשיו, תיכף נראה איך תצביעו.

משה גפני: זה בסדר, אני בעד העניין הזה.

משה גפני: מה שנעשה בעניין של מעונות היום, אין לכם מושג כמה זה מרגיז, אין לכם מושג.

משה גפני: הרי החלטנו כבר מזמן – אמר את זה אראל מרגלית וגם שרון גל אמר את זה בצורה כזאת או אחרת – כל דבר שיהיה בכפייה לא יצליח.

משה גפני: אנחנו כמו קיפוד.

משה גפני: אם אנחנו בטוחים שרוצים לחסל אותנו רוחנית או תרבותית כל הסיכות שלנו נעמדות, לא יעזור שום דבר, גם החרדים "לייט" עומדים אתנו.

משה גפני: החרדים "לייט", אתה יודע, יכול להיות שאפילו יש אצלכם כאלה.

משה גפני: אבל אז כולם עומדים כחומה בצוּרה נגד.

משה גפני: אם מדברים על מציאת פתרונות, כולנו בעד, בגלל שאנחנו מבקשים את זה.

משה גפני: לא מכריחים אותנו, אנחנו רוצים את זה.

משה גפני: הרי לא הייתם מעיזים להגיד את זה על מישהו אחר.

משה גפני: גם אתם, וגם בנט במקרה ההוא.

משה גפני: הייתם אומרים על ערבייה, סתם לדוגמה, ואני יכול להביא עוד הרבה דוגמאות, שהיא לא תקבל סבסוד אפילו שמצבה הכלכלי קשה בגלל שרוצים שבעלה יעשה אל"ף או בי"ת או גימ"ל או דל"ת?

משה גפני: יכול להיות בכלל דבר כזה?

משה גפני: הרי אף אחד לא היה מעלה בדעתו להגיד.

משה גפני: אם מישהו היה מעז להגיד את זה הוא היה גרוע יותר מקוטלר...

משה גפני: אומרים לאישה: "לא נסבסד אותך בגלל שבעלך לומד בכולל".

משה גפני: בסדר, מה היא תעשה?

משה גפני: אגב, היא אישה שפיתחה קריירה, אני יכול להגיד שֵם והכול, אבל אני צריך לבקש ממנה רשות.

משה גפני: היא אמרה: "תשמע, יש לי שני ילדים במעונות, אין סבסוד, אני חוזרת הביתה.

משה גפני: לא אגיד לבעלי לעזוב את הכולל".

משה גפני: אגב, אחד לא עזב את הכולל, אף אחד.

משה גפני: לא ראינו מהפכה בציבור החרדי כתוצאה מכך.

משה גפני: אתה יודע מה, זה גם מעליב.

משה גפני: למה זה מעליב?

משה גפני: בגלל ה-150 שקל של הסבסוד אברך עוזב את הכולל?

משה גפני: באמת?

יצחק וקנין: לקחו לו 600 שקל מן המלגה והוא לא עזב.

משה גפני: יותר, לקחו לו 600 שקל מן המלגה, לקחו מהבטחת הכנסה, לקחו לו בגנים, לקחו לו בבתי-הספר.

משה גפני: איפה לא לקחתם לאותו אברך?

משה גפני: והוא לא עזב.

מיקי לוי: כדי להוציא אותו לעבודה.

משה גפני: לא הצלחתם.

מיקי לוי: 70% יצאו לעבודה.

מיקי לוי: תבדוק את הנתון.

משה גפני: האמן לי, אחד לא עזב, אף אחד.

מיקי לוי: אני מבקש מכם לתת לנו אחר-כך נתונים.

ישראל אייכלר: לא בגלל זה, להיפך, למרות זה.

משה גפני: לא רלוונטי.

משה גפני: אבל הרי אין ויכוח בינינו.

משה גפני: הרי אני אומר, מבקשים לעבוד.

משה גפני: אני מציע שניקח 3-4 חברי כנסת, נשב עם משרד הכלכלה ונגיד: יש לנו תוכנית, שאני מוכן להוביל אותה, כדי לעזור לחרדים ולחרדיות לצאת לעבודה, וזאת התוכנית.

משה גפני: לא בכפייה, לא דרך המעון.

מיקי לוי: מקובל.

מכלוף מיקי זוהר: לאפשר להם.

מכלוף מיקי זוהר: לא לחייב אותם.

משה גפני: אבל הם מבקשים.

משה גפני: לא דרך המעון.

משה גפני: האם דרך הסבסוד של המעון?

מיקי לוי: היו 300 מיליון שקל במשרד הכלכלה בשנה שעברה להכשרות.

מיקי לוי: תשאל אותם.

ישראל אייכלר: תשאל אותם לאן זה הלך.

מיקי לוי: לצערי לא ניצלו כלום.

אראל מרגלית: אני מוכן שנקים תת-ועדה זמנית.

משה גפני: אני מציע את הנושא הזה להוריד מסדר היום בגלל שאם כנים דבריכם, שאתם רוצים באמת לעזור שחרדים יצאו לעבודה וזה כל מה שנלווה לעניין, כמה שזה יעמוד על סדר היום כך זה יעצבן יותר.

משה גפני: האמינו לי, החרדים הם בשר ודם, כמו כולכם.

מיקי לוי: בוודאי.

משה גפני: זה לא ודאי תמיד, לפעמים יש מי שחיים אני לא יודע איפה.

משה גפני: תבוא אתי אחרי התפילה, תראה מה מבקשים ממני לעשות, אז תחשוב שבכלל מדובר במלאכים.

משה גפני: מדובר בבשר ודם, שיש להם עצבים ויש להם סימפתיה ויש להם רצון.

משה גפני: אם היה מצב שהחרדים אומרים: "אנחנו פרזיטים, לא רוצים לעבוד, אנחנו רוצים לשבת בבית" אז צריך ללכת בכפייה, נדבר מה עושים במקרה כזה.

משה גפני: המצב הוא הפוך.

משה גפני: אתם לא יודעים כמה הוא הפוך.

משה גפני: נמצאת מדינה שלא דואגת לאזרחיה, שלא עשתה בשנים האלה.

משה גפני: האמינו לי, הייתי במקומות מרכזיים במערכת השלטונית, כולל יושב-ראש ועדת הכספים בכנסת השמונה-עשרה.

משה גפני: כלום לא עשו.

משה גפני: רק דיבורים.

משה גפני: מרכזי ההכוונה, בירושלים עד שזה זז לקח אני לא יודע כמה זמן, בבני-ברק גם כן.

משה גפני: מרכזי הכוונה, דברים פשוטים.

משה גפני: לא עשו כלום.

משה גפני: שום ממשלה לא עשתה שום דבר, כולל ממשלה שאנחנו היינו בה, כולל קואליציה שאנחנו היינו בה.

משה גפני: כמה שצעקתי והתרעתי – לא עשו כלום.

משה גפני: אנחנו נראה את זה עכשיו.

משה גפני: אצלנו, דרך אגב, בקדנציה הזאת זה יעד מרכזי.

משה גפני: זה מופיע אצלנו בהסכם הקואליציוני, להקים את התעסוקה.

מיקי לוי: אני שמח.

משה גפני: מילא את החוק של אתמול לא קראת אבל את ההסכם הקואליציוני תקרא.

מיקי לוי: יש לך טעות.

מיקי לוי: אתה רוצה לדבר על זה?

משה גפני: לא, לא.

מיקי לוי: אתה התחלת.

משה גפני: סתם, סתם בהומור.

משה גפני: אצלנו זה יעד מרכזי.

משה גפני: אנחנו באים הביתה ושומעים מה שהנשים מדברות אצלנו ומה שהגברים מדברים אצלנו.

משה גפני: עם כל הכבוד, לא כולם לומדים תורה, שתורתם אומנותם.

משה גפני: רוצים לעבוד ולהתפרנס בכבוד.

משה גפני: אז פה מכניסים להם מכה ושם מכניסים להם מכה.

משה גפני: זה גם מעליב – אנחנו ניתן להם מכות אז הם יצאו לעבוד?

משה גפני: תגידו, באמת, אתם עושים צחוק?

משה גפני: אתם מדברים על פלנטה אחרת?

משה גפני: חרדים ישמעו לכם בגלל שאתם אמרתם לצאת לעבוד?

משה גפני: אם הייתם דואגים באמת שיוכלו לצאת לעבוד אז למה הכיתם בכל השרשרת: הילד במעון, הילד בגן, הילד בבית-ספר, הילד בתיכון, הילד בישיבה, המשפחה, הישוב החרדי?

משה גפני: למה פגעתם בכולם?

מיקי לוי: אתה רוצה לדבר על הליבה?

משה גפני: נדבר על הליבה.

משה גפני: לא ליבה ולא כלום.

מיקי לוי: אתה לוקח דבר שאין עליו ויכוח.

משה גפני: הכול.

משה גפני: לא היה תחום אחד.

משה גפני: אין את זה בעולם המערבי.

מיקי לוי: עזוב, נו, באמת.

משה גפני: אין את זה בעולם המערבי, שלוקחים קבוצה, אפילו אם היא מיעוט.

מיקי לוי: עזוב אותך, איזו קבוצה?

מיקי לוי: כל-כך הרבה.

משה גפני: אבל שמעתי אותך.

משה גפני: תשמע אותי.

מיקי לוי: אבל אתה מסיט את הדיון.

משה גפני: אני מסיט את הדיון?

מיקי לוי: בוודאי.

משה גפני: זה בדיון.

מיקי לוי: אתה הולך לאורך כל השרשרת.

מיקי לוי: אגיד לך למה.

משה גפני: מאה אחוז, תסביר לי אחד-אחד.

משה גפני: היה רב אחד שפעם נתן הרצאה.

משה גפני: שמעתי אותו ומאז אני משתמש בזה.

משה גפני: הוא אמר: אתה יודע מה, כואב לך הראש?

משה גפני: אז אל תגיד שכואב לך הראש, תתחיל לנתח את הכול: יש לך בעיה פה עם האישה ופה עם הילד ופה עם המשפחה ופה עם החבר ופה עם העבודה ופה עם זה ואז כואב לך הראש.

משה גפני: תתחיל לנתח דבר-דבר.

משה גפני: אתה רוצה שעכשיו נתחיל לנתח דבר-דבר, כמה פגעתם בגנים ובמעונות ובבית-ספר ובישיבה ובישוב החרדי?

משה גפני: אין תחום של הציבור החרדי שלא פגעתם בו.

מכלוף מיקי זוהר: שנאה חרדית.

משה גפני: לא, הוא יתרגז, אני לא רוצה להרגיז אותו.

מכלוף מיקי זוהר: שיתרגז.

מכלוף מיקי זוהר: שנאה חרדית.

מיקי לוי: נראה לי שזה ראש הממשלה שלך, השרים שלך.

מיקי לוי: כולם הרימו את היד בעד.

מכלוף מיקי זוהר: אם כפינו אז ראש הממשלה כנראה לא רוצה לפגוע בחרדים.

מכלוף מיקי זוהר: התניתם את הישארותכם בממשלה.

משה גפני: בעקבות ההצעה לסדר אני הולך לדבר עם שר הכלכלה.

משה גפני: זה המשרד הייעודי בעניין הזה.

משה גפני: במקרה זה הוא גם אדם חרדי, אבל בלי קשר, גם אם היה שר חילוני הייתי הולך אליו בעקבות הדיון הזה ואומר לו: זאת המטרה שלנו, את זה העלו חברי הכנסת כהצעה.

משה גפני: אני מבקש לשבת יחד, להקים איזו תת-ועדה או לעשות איזה צוות, לא חשוב מה, שהמטרה שלו תהיה להוציא חרדים – אתה יודע מה, אפילו המילה "להוציא" מיותרת – לשלב חרדים בעבודה.

ישראל אייכלר: לאפשר.

שרון גל: לסייע.

משה גפני: נהיה כולנו בעניין הזה.

משה גפני: נחליט מי זה.

משה גפני: אני מבטיח לכם, אני הולך לדבר אתו, אספר לו על הישיבה.

משה גפני: נמצאים פה גם אנשים מן המשרד שלו.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד משהו?

יצחק וקנין: יש לי חבר שיש לו משרד רואי חשבון, אחד הגדולים בארץ.

יצחק וקנין: הוא גם חברה עולמית.

יצחק וקנין: הם פתחו סניף בבני-ברק לפני כ-5 שנים, עשו קביעת מזוזה, קלטו רואות חשבון רק מהמגזר החרדי.

יצחק וקנין: הייתי אצלו לפני כשנה בביקור לראות איך זה מתפתח.

יצחק וקנין: ראשית, הם בתפוסה מלאה, הם מקימים עוד יחידה במודיעין.

יצחק וקנין: הוא אמר לי שהשלוחה של הבנות החרדיות – הן הטובות ביותר ביעילוּת בעבודה, כך הוא סיפר לי.

יצחק וקנין: הוא אמר שזו השלוחה הטובה ביותר מבחינת מוסר העבודה, האפקט והתרומה של זה.

יצחק וקנין: רבותי, אני אומר לכם, האמינו לי, צריך לאט-לאט להוריד את המסכים.

משה גפני: דרך אגב, אני תמיד אומר בהומור כאשר אני מדבר על זה.

משה גפני: היו אצלי ראשי המשק בשעתו ואמרו: הממוצע של חרדים גבוה יותר.

משה גפני: אני תמיד אומר: אל תבלבלו במוח, יש חרדים מטומטמים ויש חילונים חכמים.

משה גפני: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, לדבר אחרי הרב גפני זה כמו למכור קרח לאסקימוסים.

ישראל אייכלר: אין לי הרבה מה לחדש כי אמרת דברים בצורה מאוד-מאוד חכמה ומאוד מהלב.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להאשים את חברי הכנסת המציעים כי הם בסך הכול חוזרים על משהו.

ישראל אייכלר: הגברת פאינה קירשנבאום בשעתו כשהיא הציעה את זה בפעם הראשונה קיבלתי כזה שוֹק.

ישראל אייכלר: נגד נשים עובדות בגלל שבעליהן נניח יושבים בבית סוהר או הם עבריינים או הם שתיינים בבית מרזח?

ישראל אייכלר: לא יעלה על הדעת.

ישראל אייכלר: מקרים סוציאליים שונים – לא יעלה על הדעת.

ישראל אייכלר: היא הציעה את זה רק לגבי מי שלומד תורה.

ישראל אייכלר: אז אמרתי מעל במת הכנסת, תרשו לי לצטט את עצמי.

משה גפני: דרך אגב, היא אמרה לי אחרי כן שהיא חוזרת בה.

משה גפני: אני דיברתי איתה בשעתו.

ישראל אייכלר: אבל בזכותה או בחובתה עכשיו אנחנו צריכים לדבר על זה.

ישראל אייכלר: אז בשעתו גם אנשים שאינם חרדים במליאה היו המומים.

ישראל אייכלר: לפגוע באישה שרוצה לעבוד בהנחה למעונות?

ישראל אייכלר: מה קשור העניין הזה של הבעל?

ישראל אייכלר: זה ממש שיטה סובייטית דוגמטית, ללכת לחנך את העם מחדש, או ציבורים שונים.

ישראל אייכלר: אז אמרתי: מי שמציע הצעה כזאת הוא אדם בלתי אנושי.

ישראל אייכלר: במה מדובר פה בסוף?

ישראל אייכלר: מדובר פה באישה שיש לה ילדים, שרוצה ללכת לעבוד.

ישראל אייכלר: היא משלמת הון עתק למטפלת פרטית והיא הולכת למעון וצריכה לקבל הנחה.

ישראל אייכלר: מה תפקידה של מדינה?

ישראל אייכלר: לאפשר לה לעשות את זה.

ישראל אייכלר: עשו איתה חשבונות?

ישראל אייכלר: מה יהיה אם מישהו יציע הצעה שאישה שמתלבשת בצורה כזאת או אחרת לא תקבל הנחה במעונות כדי שהיא תתלבש בצורה יותר צנועה?

ישראל אייכלר: יהרגו אותו, ובצדק.

ישראל אייכלר: אם מישהו יגיד שאתאיסטית לא תקבל – למה?

ישראל אייכלר: כי אני רוצה להנחיל אמונה.

ישראל אייכלר: מה זה?

ישראל אייכלר: זה כפייה אנטי חברתית, אנטי דתית לקבוצה מסוימת בצורה הכי-הכי נבזית.

ישראל אייכלר: בכלל, אדוני היושב-ראש, קריטריונים של משרד הכלכלה צריכים להיות כלכליים, של משרד העבודה צריכים להיות תעסוקתיים.

ישראל אייכלר: לא קריטריונים ערכיים.

ישראל אייכלר: מבחינה דמוקרטית – אני לא מדבר עכשיו כיהודי אלא כדמוקרט, כאזרח במדינה שמורכבת מכל-כך הרבה עמים ושבטים ולאומים שאין ביניהם שום קשר, הקשר היחיד הוא הקשר האזרחי.

ישראל אייכלר: ללכת ולנסות לכפות דברים על-פי משהו מסוים, דברים טכניים?

ישראל אייכלר: תארו לעצמכם שיגידו שילד שמגיע לחדר מיון בבית-חולים, אם לילד הזה יש הורים כאלה וכאלה שיחכה בתור.

ישראל אייכלר: יגידו: גוועלד, לא יכול להיות דבר כזה בשום מקום בעולם.

ישראל אייכלר: איך אפשר היה בכלל לחשוב על חוק שמפלה אישה בהנחה למעון?

ישראל אייכלר: אישה שרוצה לעבוד, ערבייה, נוצרייה, יהודייה, אתאיסטית, חרדית, אתיופית, מה זה משנה.

ישראל אייכלר: לכן אני חושב שעצם הדיון הזה פסול מבחינה דמוקרטית ואזרחית, שלא לדבר על העניין היהודי.

ישראל אייכלר: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מיכל צוק, אם אפשר בקצרה בגלל שאנחנו נמשיך את העניין הזה.

משה גפני: בבקשה.

<מיכל צוק: זרקו כאן הרבה נתונים וכל מיני שאלות.

<מיכל צוק: אני רוצה להתייחס ממש ממעוף הציפור, והמערכת מורכבת יותר מן הסתם ממה שאגיד.

<מיכל צוק: מערכת מעונות היום שבאחריות משרד הכלכלה, הגילאים שאנחנו עוסקים בהם הם מגיל לידה, או נכון יותר כמה חודשים לאחר חופשת הלידה, ועד גיל שנתיים ו-9 חודשים, שזה גיל הכניסה למערכת החינוך, לגני טרום-טרום חובה.

<מיכל צוק: מדובר על סדר גודל של כ-90,000 ילדים שנמצאים בתוך המערכת שלנו, במערכת שנמצאת בעצם בהסדרים של פיקוח ושל סבסוד.

<מיכל צוק: היקף הסבסוד שאנחנו מקצים מידי שנה עומד על כ-900 מיליון שקלים.

<מיכל צוק: זה סדר גודל ממוצע, נניח, של כ-900 שקלים לחודש לילד, כאשר הטווח נע בין מספר מאות שקלים ויכול להגיע עד כ-1,600 שקל מתוך העלות של המעון.

משה גפני: 900 מיליון שקל, זה הכסף שהגיע בעקבות בג"ץ פרי?

<מיכל צוק: בין היתר, לא רק.

<מיכל צוק: מתווה פרי היה סדר גודל של כ-320 מיליון שקלים.

משה גפני: לא להאמין.

משה גפני: אמרתם לי – אז היית במשרד האוצר – שזה 6 מיליארד שקל.

משה גפני: לא חשוב, בסדר.

ישראל אייכלר: אתה זוכר יותר מדי...

<מיכל צוק: לפי דרישתך היתה החלטת ממשלה מסודרת מאוד.

<מיכל צוק: 320 מיליון שקלים התחלקו קצת לבינוי ולהרחבת ההיקף של המערכת ולהרחבת מערך הצהרונים.

אראל מרגלית: 90,000 ילדים מתוך כמה ילדים עד גיל 3?

<מיכל צוק: אני מעריכה שבמערכת הזאת, לפי הנתונים שיש לנו, והם לא מדויקים, סדר גודל של כ-25% מהילדים הפוטנציאליים בגיל 3 חודשים ועד שנתיים ו-9 חודשים, זה בערך שני שנתונים וחצי, שנתון הוא פחות או יותר 150,000 ילדים, זה פחות או יותר סדר הגודל.

<מיכל צוק: במערכת הפרטית, לפי אומדנים, יש סדר גודל של כ-120,000 ילדים.

<מיכל צוק: יתר הילדים נמצאים בבית עם האימהות שלהם או עם מטפלות או עם קרוב משפחה או משהו כזה.

אראל מרגלית: אחרי כן תגידי מילה גם על האחרים שלא נמצאים במערכת כי אנחנו רוצים לקבל תמונה.

<מיכל צוק: זה פחות או יותר, שיהיו לכם סדרי הגודל.

<מיכל צוק: המערכת הזאת לאורך הרבה-הרבה שנים, באמת עד השנה הנוכחית פעלה בעיקרון הבא.

<מיכל צוק: היא בדקה קודם כול את מבחן התעסוקה של האמא – תמיד הלכנו לפי היקף שעות העבודה של האמא – ולאחר מכן בדקנו את היקף ההכנסות במשפחה כדי לקבוע, ראשית, את שער הכניסה למערכת, ושנית, את גובה הזכאות לסבסוד.

<מיכל צוק: לכן אני חושבת שבכל מקרה צריך כאן גם למקד את הדיון, כי באמת השינוי שהיה בשנה האחרונה, והוא שינוי שהיה אמור להיות הדרגתי, דיבר בעצם על כך שאנחנו נפסיק ללכת באופן מדורג רק אחרי התעסוקה של האם מבחינת מבחן ההכנסה של היקף שעות העבודה ונבדוק גם את האב.

<מיכל צוק: ההדרגה היתה בשנה הראשונה, שהיא השנה הנוכחית, סדר גודל של עד 10 שעות בעצם נקנסו.

<מיכל צוק: זאת היתה החלטת הממשלה: מי שבמשפחתו האב לא עובד 10 שעות בשבוע המשפחה קיבלה קנס של כ-165 שקלים לחודש, פחות או יותר, היא קיבלה קנס דרגה, זה פחות או יותר הממוצע.

משה גפני: מה זה "המשפחה"?

משה גפני: האם העובדת קיבלה את הקנס.

<מיכל צוק: נכון, זה קנס, אין ספק, וזה גם נוסח החלטת הממשלה.

<מיכל צוק: זה היה אמור להתעצם בשנים הבאות.

<מיכל צוק: בעצם בשנה הבאה היה אמור להיות 15 שעות ושתי דרגות של קנס, שזה סדר גודל של 330 שקלים.

מיקי לוי: יש לכם נתונים על גידול בהיקף היציאה לעבודה?

<מיכל צוק: אמרו כאן כל מיני נתונים.

<מיכל צוק: הנתונים שיש לנו, ואני יודעת שהסתובבו כל מיני מספרים אחרים, אומרים את הדבר הבא: במערכות שלנו – אגב, זה לא אומר מה קורה בכוללים, אנחנו לא מסבסדים את הכוללים, לא תומכים בהם – בשנתיים שקדמו לתהליך הזה היה סדר גודל של 17,000-18,000 ילדים, לא משפחות, לא אבות, שהאבא שלהם הוגדר כאברך בכולל.

<מיכל צוק: כלומר, שהוא הצהיר בפנינו שהוא אברך בכולל.

<מיכל צוק: בשנה האחרונה היו 11,000 ילדים כאלה שהמשפחות שלהם בעצם נקנסו בדרגה בגין החלטת הממשלה.

<מיכל צוק: הפער של כ-7,000 ילדים – אין לי כאן נתונים על זה, אבל נניח שבמגזר החרדי יש לאמא פחות או יותר שני ילדים במעון בממוצע, זה יכול להיות יותר ויכול להיות גם פחות – בסדר גודל של 7,000 ילדים- - -

משה גפני: זה היה עוד קודם, לפני הקנסות.

<מיכל צוק: 17,000-18,000 לפני הקנסות ו-11,000 נקנסו.

משה גפני: "נקנסו", הפירוש הוא שיצאו כבר קודם.

<מיכל צוק: לא, זה אומר שהם או לא עובדים, הם הגדירו את עצמם כאברכים בכוללים שבעצם לא מדווחים לנו.

משה גפני: במשרד החינוך אתם יודעים על ירידה במספר האברכים?

משה גפני: לא בדקתם את זה.

<מיכל צוק: לי לא ידוע על זה.

משה גפני: אני בדקתי.

משה גפני: אין ירידה.

<מיכל צוק: לכן אמרתי, אני לא מוסמכת לדבר על ירידה בהיקף הלומדים בכוללים.

ישראל אייכלר: הירידה הזאת כי הם ירדו מסך התשלום, זאת אומרת, הם ממשיכים ללמוד.

<מיכל צוק: אני יודעת להציג רק את הנתונים שאני מכירה.

ישראל אייכלר: אין סתירה בין מה שהיא אומרת לבין משרד החינוך.

משה גפני: אני יודע שלא.

משה גפני: את רוצה להגיד מילה על קריית שמונה?

משה גפני: מילא אתם מפלים את החרדים לרעה, זה בסדר, אבל למה את קריית שמונה?

יצחק וקנין: אני חושב שלא הבנת אותה.

יצחק וקנין: היא אומרת שהיתה ירידה מ-18,000 ל-11,000.

<מיכל צוק: במי שרשום אצלנו כאברך.

ישראל אייכלר: הם שללו את זכותם.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: כי הם שללו את זכותם.

יצחק וקנין: ממילא אין לו מה להגיד.

יצחק וקנין: הוא ממשיך ללמוד.

מיקי לוי: לא כך היא אמרה.

יצחק וקנין: זה מה שהיא אמרה.

משה גפני: היא לא אמרה את זה, זה נכון.

משה גפני: היא לא אמרה אבל זה המצב.

משה גפני: אנחנו מכירים את זה.

מיקי לוי: זה לא מה שהיא אמרה, עם כל הכבוד לכם.

משה גפני: אבל למה צריך ללכת רחוק?

משה גפני: היא לא עוסקת באברכים.

משה גפני: היא עוסקת בילדים.

משה גפני: הממשלה קיבלה החלטה לקנוס משפחות שבהן האב לומד.

משה גפני: צריך ללכת למשרד החינוך ולבדוק האם היתה ירידה בשנה הזאת.

משה גפני: לא היתה.

משה גפני: בדקתי לפני הישיבה.

משה גפני: לא משנה, אני לא רוצה להיכנס לזה.

מיקי לוי: אני אבדוק.

משה גפני: בסדר תבדוק.

משה גפני: תעברי לקריית שמונה.

משה גפני: אני חייב לסיים בגלל שאני צריך ללכת לדיון אחר.

<מיכל צוק: אני רוצה לברך על הדיון הזה כי אנחנו עוסקים רבות בקידום תעסוקה בכלל.

מיקי לוי: יש לכם נתונים על גידול או קיטון בהיקפי יציאה לעבודה?

<מיכל צוק: נתונים על שיעורי התעסוקה בכלל.

<מיכל צוק: יש לנו יעדים של הממשלה באופן כללי, וגם במגזרים השונים – המגזר הערבי והמגזר החרדי.

<מיכל צוק: מבחינת המגזר החרדי, יש יעדים נפרדים, למרות שהשיעור ב-2020 אותו דבר לנשים ולגברים.

<מיכל צוק: אין ספק שבנושא הנשים החרדיות, על-פי הנתונים שיש לנו מן הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שיעורי התעסוקה שלהן גבוהים אפילו מעבר ליעדים.

<מיכל צוק: יחד עם זאת – ולי חשוב בתור ממונת תעסוקה לומר, וזה באמת מדיניות המשרד – אנחנו לא מסתכלים רק על שיעור התעסוקה.

<מיכל צוק: חשוב לנו להסתכל גם פנימה כי מה שאמרתם קודם, גם מבחינת צמיחה כלכלית וגם מבחינת עוני – אנחנו מסתכלים גם על היקפי משרה.

<מיכל צוק: בהקשר הזה גם אצל נשים יש לנו הרבה מה לעשות כדי להגדיל היקפי משרה.

משה גפני: מה אתם עושים?

<מיכל צוק: מייד אתייחס, אם תרצה.

<מיכל צוק: גם היקפי משרה וגם מה שעלה כאן בצורה משמעותית מאוד, וזה אתגר גדול מאוד, ובהחלט אנחנו עוסקים בו, לגוון את תחומי העיסוק של נשים חרדיות כדי שבאמת יוכלו להרוויח בתחומים הראויים את השכר ההולם והראוי למיצוי הפוטנציאל האנושי, והוא קיים בהחלט.

מיקי לוי: מה האחוז?

מיקי לוי: את יכולה להגיד לי?

<מיכל צוק: הנשים החרדיות, שיעור התעסוקה שלהן הוא כ-70%.

מיקי לוי: שם היתה לי בעיה.

מיקי לוי: הייתי אחראי על רשות המסים.

מיקי לוי: כל המחשוב מופעל על-ידי נשים חרדיות.

משה גפני: מה לגבי גברים חרדיים?

<מיכל צוק: גברים חרדיים, בסדר גודל שיעור התעסוקה שלהם הוא כ-45%.

מיקי לוי: זה עלייה.

<מיכל צוק: לא עלייה.

<מיכל צוק: שיעור התעסוקה של גברים חרדיים היום לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הוא סדר גודל של 45%.

משה גפני: כמה היה קודם?

<מיכל צוק: ב-2008 סדר הגודל היה 38% ויש לנו עלייה הדרגתית ועקבית.

<מיכל צוק: אנחנו משקיעים המון משאבים.

משה גפני: את מרוצה מהפעילות שלכם במה שנעשה בשנים האחרונות לגבי שילוב חרדים בעבודה?

משה גפני: את מרוצה?

<מיכל צוק: אני חושבת שיש לנו עוד המון-המון אתגרים.

<מיכל צוק: מן הצד השני, יש גם עשייה ואין ספק שאנחנו מתמקדים.

<מיכל צוק: רציתי לברך על היוזמה שלכם.

משה גפני: כפי שאמרתי קודם, אדבר עם שר הכלכלה.

משה גפני: ארצה להקים איזה צוות.

<מיכל צוק: נשמח מאוד.

משה גפני: הוא יורכב מנציגי משרד הכלכלה וחברי הכנסת כדי ללכת ליעד הזה של שילוב חרדים בעבודה.

<מיכל צוק: על כך רציתי לברך.

משה גפני: בסדר מבחינתכם?

מיקי לוי: מצוין.

<מיכל צוק: כשיהיה צוות כזה נשמח להציג את העשייה, את האתגרים, איפה עושים ואיפה יש לנו קשיים.

<מיכל צוק: לגבי קריית שמונה, צריך להגיד כאן את הדברים בצורה מדויקת.

<מיכל צוק: היתה החלטת ממשלה על קווי עימות, שמכוחה ניתנה בעצם הטבה קבועה לתושבים של קו העימות.

<מיכל צוק: זה לא רק קריית שמונה אלא עוד כמה ישובים בצפון.

מיקי לוי: נכון, נתתי את זה בתור דוגמה.

<מיכל צוק: החלטת הממשלה הזאת היא לא של משרד הכלכלה.

<מיכל צוק: היא של הממשלה כולה.

משה גפני: למה החליטו את זה?

<מיכל צוק: היא נסמכה על יסוד שיקולים ביטחוניים.

<מיכל צוק: אנחנו משרד שעוסק בתעסוקה ובפיתוח כלכלי.

<מיכל צוק: אנחנו לא אלה שיכולים להגיד האם בקריית שמונה יש או אין מצב ביטחוני כזה או אחר.

<מיכל צוק: הממשלה לא הצליחה לקבל מידע מהגורם- - -

אראל מרגלית: אבל את שומעת את זעקת האימהות.

אראל מרגלית: תגידי משהו.

מיקי לוי: נבקש שזה יוכרז כקו עימות חברתי.

<מיכל צוק: אנחנו לא יכולים להגיד שיש מצב ביטחוני.

<מיכל צוק: יחד עם זאת, אני כן רוצה להעמיד דברים על דיוקם.

<מיכל צוק: אמרתי קודם, בקריית שמונה גם היום מבחני התעסוקה והתמיכה שלנו בנושא מעונות היום חלים.

<מיכל צוק: כלומר, אמא שעומדת בקריטריונים – זה חל לגביה.

<מיכל צוק: היא יכולה לקבל, אם הילד שלה נכנס למעון, בין 300 שקלים ל-1,600 שקלים, תלוי בעמידה שלה בקריטריונים.

משה גפני: אבל בכל הדברים האחרים זה לא חל.

אראל מרגלית: זה בין 1,000 ל-1,500 שקל פחות ממה שהיא קיבלה קודם.

<מיכל צוק: יכול להיות מאוד.

<מיכל צוק: או בשל מצבה הכלכלי, או שהיא מועסקת פחות, או בשל מבחן ההכנסה שלהם.

<מיכל צוק: אני לא יודעת בפירוט.

<מיכל צוק: אשמח להציג לך.

<מיכל צוק: אבל המבחנים כפי שהם היום חלים.

אראל מרגלית: אשמח להציג לך מה קורה שם בשטח.

משה גפני: הממשלה קיבלה החלטה בעניין הזה?

משה גפני: מתי?

<מיכל צוק: זה נמשך מספר שנים ולדעתי לפני שנתיים פקע ולא הוארך כי לא היו נימוקים.

<איטה עטיה: לפני שנתיים פג תוקף ההחלטה.

אראל מרגלית: האריכו בדרום, האריכו בקו העימות של עזה ולא האריכו בצפון.

משה גפני: למה?

<איטה עטיה: יש החלטה שנקראת "קו עימות".

<איטה עטיה: הישובים שנכללים בתוך ההחלטה הזאת מובאים אלינו כפי שהם ואנחנו פשוט מפעילים את ההחלטה.

<איטה עטיה: פעם זה היה קריית שמונה, עכשיו זה שדרות.

אראל מרגלית: אם יש סיבה אחת שאהיה שר הכלכלה זה כדי לתקן את ההחלטה הזאת.

משה גפני: אני מציע, קודם כול, שבעקבות הדיון הזה נקבל את ההחלטה לדבר עם שר הכלכלה, להקים צוות שעניינו יהיה שילוב חרדים וחרדיות בתעסוקה.

משה גפני: נשלח מכתב למזכיר הממשלה על הנושא של קריית שמונה.

משה גפני: התברר לנו במהלך הדיון כאן שקריית שמונה לא נמצאת במסגרת קו עימות.

משה גפני: אנחנו מבקשים לדעת מדוע ואנחנו מבקשים לדעת האם יחדשו את זה לגבי קריית שמונה מכיוון שיש לזה השלכות של תעסוקה.

יצחק וקנין: דרך אגב, ההפסקה היתה אך ורק לאזור קו עימות צפון.

יצחק וקנין: בדרום לא הופסק.

אראל מרגלית: הבקשה שלנו פשוטה מאוד.

אראל מרגלית: אנחנו מבינים שיש כל מיני שיקולים של סדרי עדיפויות.

אראל מרגלית: אנחנו מעריכים את עבודת המטה שתעשו.

אראל מרגלית: אבל בינתיים, כצו חירום – להחזיר את זה, עד שיהיו קריטריונים חדשים.

מיקי לוי: אתה יכול להוציא את כל החומר מפרוטוקול הדיון של ועדת הכספים.

משה גפני: יש עוד מישהו שרצה להגיד דבר מה בדיון הזה?

משה גפני: לא.

משה גפני: רבותי, אני מודה לכם על ההשתתפות בדיון.

משה גפני: בעוד 10 דקות יהיה דיון מהיר בנושא: דעיכת התעשייה בישראל.