ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 13, 2015-06-29 10:30

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכל המשתתפים בישיבה.

אברהם נגוסה: התכנסנו היום לדון בנושא הגדלת הקצאת הדיור הציבורי למשרד העלייה והקליטה עבור העולים.

אברהם נגוסה: הדיון הוא ביוזמתו של חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

אברהם נגוסה: נמצא אתנו שר העלייה והקליטה, זאב אלקין.

אברהם נגוסה: אנחנו מודים לך שהגעת, אדוני השר.

אברהם נגוסה: נוכחותך חשובה לנו.

אברהם נגוסה: חוסר בדיור ציבורי לעולים ידוע לכל מי שמכיר את נושא מצוקת הדיור לעולים בכללם, ולעולים הקשישים ולמשפחות חד-הוריות שבראשן עולים בפרט.

אברהם נגוסה: לחלוטין לא ברורה לי הקצבה של 65% מהדירות הרגילות בשיכון הציבורי לזכאי משרד הבינוי, כאשר תור הממתינים עומד נכון לנובמבר 2014 על כ-3,000 איש.

אברהם נגוסה: ועוד, שרק 35% מהדירות בדיור הציבורי מוקצות לזכאי משרד העלייה והקליטה, המונים כיום כ-27,000, רובם עולים קשישים ומשפחות חד-הוריות.

אברהם נגוסה: אני קורא לשר השיכון, יואב גלנט, ובטוח ששר העלייה והקליטה זאב אלקין מצטרף לקריאתי, לבחון מחדש את הקצאת הדירות בדיור הציבורי בין המשרדים, לבדוק כיצד ניתן לזרז את כניסתם של הזכאים לדירות ולקבוע סטנדרטים גבוהים יותר לשקיפות תור הזכאים.

אברהם נגוסה: לאחרונה נודע לי מהתקשורת כי אחת הסיבות למחסור בדיור ציבורי בישראל לנזקקים היא שאלפי דירות ממאגר הדיור הציבורי הועברו לידי ארגונים שונים, במקום למטרה שלשמה נועדו, והיא מגוריהם של זכאי הדיור הציבורי, שחלקם מחכים לדירה במשך שנים ארוכות.

אברהם נגוסה: אבקש לשמוע את הגורמים ולערוך חשיבה מערכתית איך לפעול כדי להגדיל את הקצאת הדיור הציבורי לעולם.

אברהם נגוסה: כבוד השר יאמר לנו מה עמדתו בעניין זה, מה עמדת משרדו.

אברהם נגוסה: לאחר מכן ניתן את זכות הדיבור ליוזם הדיון, חבר הכנסת יואב רזבוזוב.

אברהם נגוסה: בבקשה, אדוני השר.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.

זאב אלקין: אני אדבר על התפיסה העקרונית, כי נמצא פה אתי מנכ"ל משרדנו, חביב קצב, והוא יישאר אחר כך בדיון.

זאב אלקין: אין מומחה כמוהו לנושא הזה של דיור לעולים.

זאב אלקין: אני חושב שאי-אפשר למצוא היום במדינת ישראל מישהו שמבין בזה יותר מחביב, והוא בטח יוכל לתת את כל הפרטים ואת המספרים ולהיכנס לעובי הקורה.

זאב אלקין: הוא ילווה את הדיון מטעמנו.

זאב אלקין: אני אדבר על התפיסה העקרונית.

זאב אלקין: אני שותף לתפיסתך כבר שנים רבות.

זאב אלקין: אני חושב שהחלוקה היא בעייתית בנוסחה הזאת, 65%-35%.

זאב אלקין: החלוקה צריכה להיות לפחות שווה בשווה, אולי אפילו מעבר לזה, כי התור של משרד השיכון קצר בהרבה מהתור של משרד הקליטה.

זאב אלקין: הזכרת את המספר 27,000.

זאב אלקין: נמצאים פה נציגי משרד השיכון, הם בוודאי יעדכנו מה התור, אבל לפי מיטב זכרוני הוא נע בין 2,000 ל-3,000 איש ברוב השנים האלה.

זאב אלקין: אני לא חושב שהוא חרג מ-3,000.

זאב אלקין: ברור שהפער הוא פי עשרה.

זאב אלקין: אומנם זה נכון שחלק מהפער נובע מקריטריונים שונים.

זאב אלקין: ישנן קבוצות אוכלוסייה שלגביהן הקריטריונים של משרד השיכון הוא יותר קפדני מהקריטריונים של משרד הקליטה.

זאב אלקין: אבל עדיין אני לא חושב שהפער הזה לגבי קריטריונים, לגבי רק חלק מקבוצות האוכלוסייה, הוא מצדיק פער כל כך משמעותי בחלוקה של המשאב של הדיור הציבורי.

זאב אלקין: לכן אני באופן אישי תמיד תמכתי, ומשרד הקליטה תמך לפחות בשש השנים האחרונות בחזרה לנוסחה של 50%-50%.

זאב אלקין: אגב, פעם זאת הייתה הנוסחה.

זאב אלקין: אני חושב שנמשיך לפעול לכיוון הזה.

זאב אלקין: זאת גם הזדמנות לדבר על כך שבכלל כל הסיפור של דיור ציבורי דורש דחיפה גדולה, כי לצערי התפיסה השלטת במדינה, ובעיקר במשרד האוצר, במשך הרבה שנים, הייתה בכל מחיר להקטין את המאגר של הדיור הציבורי במדינת ישראל בכל מיני דרכים.

זאב אלקין: הדירות נמכרו, וחדשות לא נקנו בכמות מספקת.

זאב אלקין: לכן מלאי הדיור הציבורי מצטמצם משנה לשנה בקצב מבהיל, בהתחשב באופי שלנו כמדינה, עם ציבורים שונים שצריכים את הדיור הציבורי.

זאב אלקין: בוודאי בהתחשב באופי שלנו בהקשר של הוועדה הזאת כמדינה קולטת עלייה שצריכה את המלאי הזה של הדיור הציבורי.

זאב אלקין: תמיד ראיתי בדאגה גדולה את המדיניות הזאת של משרד האוצר.

זאב אלקין: לגבי ציבור הקשישים, בעיקר עולים קשישים אבל לא רק, נמצאו פתרונות אלטרנטיביים, כגון מקצבי דיור והוסטלים.

זאב אלקין: הייתה דחיפה משמעותית מאוד בשנים האחרונות.

זאב אלקין: יושבת כאן שרת הקליטה לשעבר, ואני חושב שחייבים לשבח אותה על כך שהיא ומשרד הקליטה דחפו לתוכנית ממשלתית חדשה.

זאב אלקין: הם קיבלו עזרה בעניין הזה מראש הממשלה וממנכ"ל משרדו, לתוכנית של בנייה על קרקע חומה, של 4,000 יחידות דיור.

זאב אלקין: לגבי התוכנית הזאת, אני מניח שאתם יודעים שכמעט 1,800 יחידות דיור כבר נמצאים בתהליך, ובעניין עוד 2,200 אנחנו נערכים למכרז.

זאב אלקין: אנחנו צריכים לסיים את התהליך של האישורים מול משרד האוצר בשנה הזאת, שהיא שנה בלי תקציב, שקצת קשה לקבל תקציבים לפרויקטים חדשים.

זאב אלקין: אבל זה מעין פרויקט ממשיך במסגרת החלטת ממשלה, ואני מקווה שנוכל להזיז בעתיד הקרוב גם את 2,200 יחידות הדיור.

זאב אלקין: בהמשך חביב ייתן עדכון יותר מדויק.

זאב אלקין: ברגע שהתוכנית הזאת, שסופה יזמה, תיבנה ותיכנס, זה יביא כמובן להקלה משמעותית על המצב הקיים.

זאב אלקין: 4,000 יחידות דיור זה הישג גדול מאוד, וגם השרה וגם הצוות ראויים כאן לכל שבח.

זאב אלקין: אני מתכוון קודם כל להקפיד שכל מה שסוכם יבוצע, ולנסות לדחוף להמשך התוכנית הזאת.

זאב אלקין: חשוב לעדכן את הוועדה שבמהלך המשא-ומתן הקואליציוני הנושא הזה עלה במלוא עוצמתו.

זאב אלקין: גם באופן כללי, בעיית הדיור הציבורי, וגם השאלה של החלוקה בין משרד הקליטה למשרד השיכון.

זאב אלקין: היו לא מעט ויכוחים עם פקידי משרד האוצר תוך כדי משא-ומתן קואליציוני בנושא הזה.

זאב אלקין: בסופו של דבר סוכם כאיזשהו רף מינימום – אני מקווה שלא יסתפקו בזה, אבל לפחות יש כאן שינוי מגמה – שכל שנה יתוקצבו בנייה של כ-700 דירות חדשות לדיור ציבורי, או ברכישה או בנייה חדשה של אחוזים שהמדינה תקבל בתמורה להנחה על הקרקע לקבלנים.

זאב אלקין: זאת הפעם הראשונה שיש הרחבה ברמת אמירה של מאגר הדיור הציבורי, ולא רק פתרונות אד-הוק, לשכור פה או לשכור שם.

זאב אלקין: זה שינוי מגמה חשוב מאוד, שנשבר פה איזשהו מחסום של משרד האוצר.

זאב אלקין: נדונה גם נוסחת החלוקה בסוגיה הזאת.

זאב אלקין: אני דחפתי מאוד לחלוקה שוויונית בזמן המשא-ומתן הקואליציוני.

זאב אלקין: בסוף זה הסתכם בנוסחה היצירתית של פשרה שאומרת כך: 500 הדירות הראשונות יחולקו עדיין בנוסחה הישנה, 65%-35%, ו-200 דירות נוספות יחולקו בנוסחה של 50%-50%.

זאב אלקין: חישוב קל מראה שזה אומר שאנחנו נגיע לסדר גודל של קצת פחות מ-300 דירות מתוך המאגר הזה של 700 שצריכות להגיע למשרד הקליטה כתוצאה מההסכם הקואליציוני.

זאב אלקין: אנחנו קיימנו דיון במשרד ושקלנו שברגע שזה יעבור לפסים מעשיים אנחנו נבדוק עם משרד האוצר להפוך 300 למספר יותר גדול באמצעות דירות יותר קטנות.

זאב אלקין: רוב המחכים בתור של משרד הקליטה לא צריכים דירות גדולות, הם צריכים דירות קטנות, לכן אם יסכימו להעריך 300 לפי השווי ולא לפי מספר הדירות, אולי נצליח אפילו להגדיל את המספר הזה ואולי להגיע בפועל לאותה כמות דירות שתלך למשרד השיכון.

זאב אלקין: על זה אני עדיין לא יודע סופית לעדכן אתכם, כי זה כרוך במשא-ומתן מול משרד השיכון, מול משרד האוצר.

זאב אלקין: זה תלוי מה תהיה הנוסחה.

זאב אלקין: אם זה רכישה זה יותר קל, אם זה אחוזים בתוך פרויקטים קיימים זה קצת יותר קשה, כי יש תכנון של הפרויקט כולו ואני לא יודע עד כמה יהיו שם דירות קטנות.

זאב אלקין: זה משהו שהוא בעבודה, ואלה הגיגים ורעיונות של הכיוונים שאליהם אנחנו רוצים לפעול.

זאב אלקין: זאת על קצה המזלג עמדתי העקרונית והעמדה של המשרד והתוכניות שלנו לעתיד הקרוב.

זאב אלקין: כמובן, אני רואה פה רף מינימום, וכמובן משימות להמשך.

זאב אלקין: רף מינימום זה קודם כל לדאוג שהתוכנית שסופה יזמה תבוצע כמה שיותר מהר.

זאב אלקין: וגם שההסכם הקואליציוני יבוצע כמה שיותר מהר.

זאב אלקין: וכמובן אני אנסה לפעול בכל הכוח כדי להביא להחלטות חדשות מול משרד השיכון ומול משרד האוצר ומול משרד ראש הממשלה, כדי לנסות כמה שיותר להרחיב את המאגר של הדיור הציבורי לעולים, כי אנחנו צריכים את זה.

זאב אלקין: בתקופה שהעלייה הולכת וגדלה, אז עוד יותר ברור הצורך ודחוף הצורך.

זאב אלקין: אני חייב להתנצל שלא אוכל להישאר בכל הדיון.

זאב אלקין: המנכ"ל והצוות שלנו ייצגו אותנו כאן.

זאב אלקין: היו לי תכנונים אחרים לזמן הזה.

זאב אלקין: קיבלתי מכם זימון, וכמו שאתה יודע אני מכבד מאוד את הוועדה ומעריך את תמיכתכם.

זאב אלקין: זה גם חשוב לי ועוזר לי.

זאב אלקין: לכן, כמו במקרה נעל"ה, ביטלתי משהו בשביל לבוא לכאן לפחות לתחילת הדיון ולהיות שותף עם הוועדה בתהליך החשוב הזה.

אברהם נגוסה: תודה רבה, אדוני השר.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

יואל רזבוזוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל רזבוזוב: כבוד השר, חברי הכנסת, מנכ"ל משרד הקליטה חביב קצר, אני באמת שמח על הדיון הזה.

יואל רזבוזוב: זה דיון חשוב.

יואל רזבוזוב: אני חושב שדווקא הפורום שיושב כאן הוא הפורום הכי טוב לנושא הזה.

יואל רזבוזוב: יש כאלה שכבר טיפלו בו, והוזכרה כאן שרת הקליטה לשעבר סופה לנדבר שעסקה בנושא הזה רבות.

יואל רזבוזוב: אני כיו"ר הוועדה בקדנציה הקודמת כבר התחלתי לדבר על זה.

יואל רזבוזוב: יש כאלה שבאמת ותיקים, והשר אלקין מכיר את הנושא הזה שנים רבות ממני.

יואל רזבוזוב: שמענו על התוכניות, והתוכניות הן מצוינות.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים היום על הפרופורציות.

יואל רזבוזוב: פניתי גם לשר גלנט לבחון את הפרופורציות, ואנחנו יודעים שזה קשה.

יואל רזבוזוב: קיבלנו תשובות שזה בלתי אפשרי.

יואל רזבוזוב: אני חושב שדווקא בפורום שיש כאן אנחנו כן צריכים לדחוף את זה וכן להביא את הדבר הזה למיצוי, בנושא של התור.

יואל רזבוזוב: בנושא של המספרים, לפי כל המספרים שהונחו בפניי מדובר על כ-3,000 במשרד השיכון וכ-27,000 במשרד העלייה והקליטה.

יואל רזבוזוב: מהנתונים שאני זוכר בתור חבר מועצת עיר בנתניה, רק שם לדעתי זה כמה אלפים.

יואל רזבוזוב: לפי תוכנית של נפגעי השואה, שיזם שר האוצר לשעבר יאיר לפיד, ראינו 88,000 קשישים שחיים על קצבת זקנה והשלמת הכנסה.

יואל רזבוזוב: כך שהתור הוא הגיוני במספרים שאנחנו מדברים עליהם.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לשאוף לחלוקה פרופורציונאלית ואנחנו צריכים לדרוש אותה.

יואל רזבוזוב: מהניסיון וממה שראיתי, לא יכול להיות.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים אנשים קשישים שחיים על קצבת זקנה והשלמת הכנסה של 2,700 שקלים, והם נאלצים לשכור דירה.

יואל רזבוזוב: ברוב המקומות שהם נמצאים, אנחנו מדברים על ראשון-לציון, נתניה, הם לא מצליחים להתקיים.

יואל רזבוזוב: לא נשאר להם כסף לאוכל או לתרופות.

יואל רזבוזוב: אתם יודעים מה מחירי הדירות היום, פשוט אין כסף.

יואל רזבוזוב: כל התוכניות של הבנייה הן תוכניות מצוינות והן מתקדמות.

יואל רזבוזוב: אבל אנחנו מדברים על אנשים קשישים.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לאחל לכולם רפואה שלמה, אבל אנחנו כן רואים שהרבה מהם עוזבים אותנו והם חיים כמה קווים מתחת לקו העוני.

יואל רזבוזוב: אז אנחנו כן צריכים לדרוש כאן פתרונות מיידיים יותר.

יואל רזבוזוב: אין מקומות לשכן, אז או שמשרד השיכון יגדיל איזושהי קצבה בנושא הדיור.

יואל רזבוזוב: אנחנו חייבים לתת להם פתרון מיידי, כי אם כל התוכניות שלנו יסתדרו על קרקע חומה ועל כזאת, אז בחלק מהדירות זה ייקח עוד שלוש שנים, בחלק מהדירות זה ייקח חמש שנים או עשר שנים.

יואל רזבוזוב: במקום הזה אנחנו חייבים לדרוש ולתת פתרונות קונקרטיים לאותם האנשים, כי כואב לראות אותם כך.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, מנכ"ל המשרד, חברי הכנסת, עצם קיום הדיון היום זה כבר בעיני הישג מאוד גדול.

טלי פלוסקוב: יושבים פה נציגים שאנחנו, חברי הכנסת, נפגשים אתם יום-יום, והם באים לכל חבר כנסת שמבין את השפה שלהם ומספרים על המצוקות.

טלי פלוסקוב: המצוקה היא באמת גדולה מאוד.

טלי פלוסקוב: גם אני מכירה את המספרים, לא אחזור עליהם.

טלי פלוסקוב: האבסורד שקורה כאן הוא שפי עשרה אנשים זכאים בקליטה, ומספר לא גדול יחסית במספר הבינוי, ואנחנו יודעים שהם גם לא מצליחים להתמודד עם אותם 2,700 או 3,000 אנשים.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהפתרון צריך להיות הרבה יותר רחב.

טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע מדברים בכלל על הגדלת מספר דירות כדיור ציבורי, ורק הבוקר בדרך שמעתי רשת ב' ושמעתי סיפור של אימא עם שישה ילדים שנמצאת בחוץ, אבל היא יודעת שהיא הראשונה בתור.

טלי פלוסקוב: שמעתי בדבריו של השר אלקין שנפעל יחד, ואני מתוך הקואליציה אתן לך יד בזה, כדי להילחם בכך שהחלוקה תהיה שווה.

טלי פלוסקוב: אני כבר לא מדברת על חלוקה הפוכה, לפחות שווה.

טלי פלוסקוב: כי לפי מספר הדורשים דירה ציבורית, אנחנו צריכים להפוך את המגמה.

טלי פלוסקוב: אבל בוא נגיע ל-50%-50%.

טלי פלוסקוב: הרבה אנשים יודעים שהייתי ראש עיר, והרבה פעמים קיבלתי אנשים שפנו אלי בגלל המצוקה.

טלי פלוסקוב: אתם יודעים שלראשי רשויות אין בעניין הזה סמכות, אבל הדבר שאני רוצה לבקש ממשרד הקליטה – שקיפות וקשר עם הציבור, קשר עם האנשים.

טלי פלוסקוב: זה משהו שיכול אולי לתת תקווה מצד אחד, מצד שני קצת להרגיע, ואולי גם למנוע תחושה של – לא סתם אומר עכשיו מילה קשה, אבל תחושה כזאת קיימת – תחושה של שחיתות בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: אני חוזרת ואומרת, אדם שרוצה לראות מה מספרו בתור, איפה הוא נמצא, כמה אנשים לפניו, מה הכללים לתור, זה משהו שאדם צריך להבין.

טלי פלוסקוב: אולי אני מבינה, כי נכנסתי לאתר אינטרנט של משרד הקליטה וראיתי שם שניסו לעשות משהו כדי שיהיה שקוף.

טלי פלוסקוב: אבל עדיין אף אחד לא מבין שם שום דבר.

טלי פלוסקוב: ואני אומרת שוב, צריך לתת לאזרחים אפשרות לראות איך התור מתקדם.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שזה לפי תאריך הגעה לארץ, ויש עוד אנשים עם זכויות נוספות כמו ניצולי שואה, כמו נכי מלחמת העולם השנייה וכן הלאה.

טלי פלוסקוב: אני לא אומרת שאני מכירה את כל הכללים, אתם בטח מכירים את זה יותר.

טלי פלוסקוב: אתם אנשים שטיפלתם על זה בעבר, ואנחנו רק הצטרפנו עכשיו.

טלי פלוסקוב: אבל יחד עם זאת אני אומרת שהנושא של שקיפות הוא נושא מאוד מאוד חשוב כדי שאנשים ידעו איפה הם נמצאים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לפנות ליושב-ראש ולבקש שתצא קריאה מוועדת העלייה והקליטה לשר הבינוי, קודם כל להגדיל את ההיצע של דיור ציבורי וכן שהחלוקה חייבת להיות 50%-50% לפחות.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא צריכים לוותר, אנחנו צריכים גם להילחם שזאת תהיה מגמה הפוכה, כי היחס הוא אחר לגמרי.

טלי פלוסקוב: כמו שאמר יואל רזבוזוב, מדובר פה על אנשים מבוגרים, מדובר פה על אנשים קשישים, אנשים שצריכים טיפול היום.

טלי פלוסקוב: אם נאחר ביום אחד, יכול להיות שהם לא יצטרכו אותנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים שסיוע לשכר דירה, לצערי הרב, נכון להיום לא מספיק להם כדי לכסות את העלות של הדירה.

טלי פלוסקוב: לכן מאותו כסף שהם מקבלים מהביטוח הלאומי הם צריכים להשלים.

טלי פלוסקוב: כמו שצוין כאן, לא נשאר לאנשים ממה להתקיים, לא נשאר להם ממה לחיות.

טלי פלוסקוב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקשת שתצא מכאן קריאה לשרים הרלוונטיים.

טלי פלוסקוב: אני מבינה ששר הקליטה יתמוך בקריאה הזאת, כמובן.

זאב אלקין: לכן אני פה.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: בתקווה שכן נצליח לעשות פה שינוי.

טלי פלוסקוב: השינוי חייב להגיע.

טלי פלוסקוב: למרות שאני יודעת גם כן על הסכמים קואליציוניים, שחמש מהדירות הראשונות זה עדיין בחלוקה הקודמת, אני חושבת שאנחנו לא צריכים לוותר.

זאב אלקין: אני שמח מאוד על העמדה הזאת, ואני בטוח שהוועדה תצא בקריאה הזאת.

זאב אלקין: אני מקווה שתעזרי לנו לשכנע את שר השיכון.

טלי פלוסקוב: אני אעשה את הכול.

זאב אלקין: אתם מאותה מפלגה, אז אולי זה יהיה קצת יותר קל.

זאב אלקין: אגב, זה רלוונטי לא רק על דירות חדשות, זה רלוונטי גם על החלוקה של הדירות המתפנות.

זאב אלקין: לכן ההסכם הקואליציוני פה לא מפריע.

זאב אלקין: הלוואי שנגיע לתוצאה לגבי הדירות המתפנות.

זאב אלקין: מה שאמרת לגבי השקיפות, ועוד יותר חמור מכך חששות לשחיתות, את זה אני לא מבין.

זאב אלקין: יכול להיות שעדיין אין לי מספיק ניסיון כשר קליטה, כי רק נכנסתי לתפקידי.

זאב אלקין: אבל כחבר כנסת עבדתי מול המערכת הזאת הרבה שנים וקיבלתי הרבה פניות, כמו שכל חבר כנסת מקבל.

זאב אלקין: הרבה פעמים פניתי בעקבות הפנייה.

זאב אלקין: תמיד הכול היה ברור, למה זה אחרי זה ולמה זה לפני זה, ומה הקריטריונים.

זאב אלקין: הם מאוד שקופים.

טלי פלוסקוב: אנשים צריכים להבין את זה, זה מה שאמרתי.

יואל רזבוזוב: זה ברור לחברי הכנסת.

יואל רזבוזוב: רוב האנשים אומרים: אין לנו מושג.

יואל רזבוזוב: היינו בתור מספר 200, ירדנו למספר 300.

טלי פלוסקוב: אולי זאת תחושה שלכם, אבל זאת לא תחושה של הציבור.

זאב אלקין: חביב יתייחס לזה.

זאב אלקין: להערכתי, ממה שאני נתקלתי, אנשים מבינים אבל הם רוצים שזה ילך יותר מהר ורוצים שיקדמו אותם לפני אחרים, שזה טבעי.

זאב אלקין: אין לזה פתרונות.

זאב אלקין: הבעיה פה היא לא איך לקדם פלוני לפני אלמוני, אלא הבעיה היא איך לקצר את כל התור ואיך לבנות.

זאב אלקין: יכול להיות שיש גם מה לשפר במודעות של האנשים ובנגישות, אבל מהניסיון שלי אנשים יודעים.

זאב אלקין: אבל המילה שחיתות היא כל כך לא רלוונטית, טלי.

זאב אלקין: האמיני לי, בתור חבר כנסת שעבד מול המערכת הזאת.

טלי פלוסקוב: אמרתי תחושה.

טלי פלוסקוב: לא אמרתי את הדברים שאני חושבת.

זאב אלקין: אני מוחה בתוקף.

זאב אלקין: אני לא מגן על עצמי, כי אני רק נכנסתי, אבל זה כל כך לא שייך.

טלי פלוסקוב: ברור.

טלי פלוסקוב: אני גם לא אמרתי שקיימת שחיתות.

טלי פלוסקוב: שחלילה לא יצא מכאן משהו.

טלי פלוסקוב: אני מדברת על התחושה של האזרחים.

טלי פלוסקוב: ואני אומרת את זה לא כי אני המצאתי את זה, אלא כי אני שמעתי את זה מאנשים.

טלי פלוסקוב: וכדי שזה לא יהיה וכדי שלא יחשבו כך, אנחנו חייבים להסביר להם ולהיות שקופים.

טלי פלוסקוב: אם הובנתי כך, אני חוזרת בי.

טלי פלוסקוב: לא אמרתי חלילה שיש שחיתות, אלא דיברתי על תחושות.

טלי פלוסקוב: אם לתחושה הזאת, שבעיני היא באמת לא נכונה, אין הצדקה, אנחנו צריכים להילחם.

טלי פלוסקוב: לתת לאנשים להבין מה קורה בתוך המערכת.

טלי פלוסקוב: ושוב, זאת לא תחושה שלי.

טלי פלוסקוב: אני כרגע אמרתי את מה ששמעתי מהציבור.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא צריכים לשרת פה אחד את השני, אנחנו צריכים לשרת את הציבור.

טלי פלוסקוב: ואם תחושה כזאת קיימת בציבור, אנחנו צריכים לתקן את זה.

טלי פלוסקוב: זאת האמירה.

זאב אלקין: בסדר.

זאב אלקין: אנחנו קודם כל צריכים להביא לדירות.

טלי פלוסקוב: זה ברור.

טלי פלוסקוב: זה קודם כל.

זאב אלקין: זאת המשימה העיקרית.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: כבוד השר, כבוד היושב-ראש, חברי כנסת, כבוד המנכ"ל, ארגונים, כל מי שנמצא כאן, אני קודם כל רוצה לדבר על השקיפות.

סופה לנדבר: במשרד העלייה והקליטה במשך שנים רבות, ביוזמתי, פתחנו את התור וכל אזרח יודע את מקומו בתור.

סופה לנדבר: קיימת בעיה שיש ועדת חריגים, אבל אנחנו יודעים שאנשים מבוגרים נמצאים בתור והמצב יכול להידרדר.

סופה לנדבר: כאשר המצב נמצא בנסיגה, אנחנו יכולים לבקש ממנהלי סניפים לפנות לוועדת חריגים כדי לשרת את הציבור.

סופה לנדבר: פתחת את הוועדה בדברים על מכירה בסכומים מאוד נמוכים בסוף הקדנציה, שזה הגיע לציבור.

סופה לנדבר: סכומים שכל אזרח היה מסוגל לקנות את הדירות האלו.

סופה לנדבר: אני כועסת על המכירה של הדירות האלו, ואנחנו כנראה צריכים לעשות שאילתה לשר לשעבר, יכול להיות שזה מקובל, ולשאול מה קרה עם הדירות.

סופה לנדבר: משרד העלייה והקליטה דרש את הדירות האלה, ואמרו לנו בפירוש שאין דירות, וכאשר מכרו את הדירות או רצו למכור את הדירות, זה מכעיס אותי מאוד, זה מוציא אותי מדעתי.

אברהם נגוסה: כמובן, זה נודע לי מהתקשורת.

אברהם נגוסה: צריך לבדוק אם זה נכון או לא נכון.

סופה לנדבר: אבל אנחנו יודעים על המכירה של הדירות, דירות לעמותות.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להיכנס לזה.

סופה לנדבר: זה מכעיס, כי התור הוא ענק וצריכים לעבוד כדי לצמצם את מספר האנשים שנמצאים בתור.

סופה לנדבר: תודה לך, אדוני השר.

סופה לנדבר: אני באמת עשיתי לא מעט.

סופה לנדבר: כמו שאתה עכשיו לוקח את הנושא של הדיור כאחד מהנושאים החשובים, והוועדה הזאת עקבה אחרי מה שעשינו.

סופה לנדבר: אנחנו קיבלנו דירות, אנחנו שיפצנו דירות ממשרד השיכון, אנחנו חילקנו את הדירות האלו.

סופה לנדבר: על 500 או 600 דירות קיבלנו 12,000 פניות תוך חודש ימים.

סופה לנדבר: אז מובן שזה מצביע על מצוקה מאוד קשה.

סופה לנדבר: אני חושבת שנוסף לכל מה שעשינו אתה תעשה, אבל עם עצה קטנה ממני.

סופה לנדבר: אני חושבת שאתה צריך לשים דגש עכשיו על קניית דירות חדשות.

סופה לנדבר: כמו שבמשרד השיכון יש אפשרות לקנות, משרד העלייה והקליטה צריך לקבל מממשלת ישראל היום אפשרות ואישור של ממשלת ישראל, כמו שמשרד השיכון רוכשים את הדירות כך משרד העלייה והקליטה גם יוכל לעשות את זה.

סופה לנדבר: אנחנו מדברים עכשיו על חלוקה, וכאשר מחלקים את הדירות משרד השיכון מאשר את מה שהכי טוב, ומה שהכי לא טוב הוא מעביר למשרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: לעתים קרובות משרד העלייה והקליטה צריך להחזיר את הדירות, כי אף אדם נורמאלי לא ייכנס לדירה כזאת.

סופה לנדבר: לכן אני חושבת שאנחנו כחברי ועדה נתמוך בקנייה של דירות חדשות, דירות שנוכל לתת אותן לציבור.

סופה לנדבר: אני בטוחה שטלי תנסה להשפיע על שר האוצר.

סופה לנדבר: אנחנו כחברי כנסת נפעל בכיוון הזה.

סופה לנדבר: משרד העלייה והקליטה, נכון להיום, צריך ללכת למסלול קנייה כמו של משרד השיכון, ואפילו דירה אחת לא פחות.

סופה לנדבר: אם הם קונים 700 דירות בשנה, גם משרד העלייה והקליטה צריך לקבל אותה קנייה.

סופה לנדבר: אני רוצה להעלות נושא שלא הצלחתי בקדנציות שלי להעלות, רק דרך ועדת חריגים, וזה נושא של החלפות דירות.

סופה לנדבר: אדם מזדקן, הוא לקח דירה בעיר אחת, היום הוא צריך להיות על יד הילדים.

סופה לנדבר: אני יודעת שזה קשה ואני יודעת, חביב, שזה מאוד מאוד קשה.

סופה לנדבר: אבל לעתים קרובות זה בלתי נסבל, ועל הנושא הזה אנחנו צריכים לדון – איזה מנגנון, איזה מסלול.

סופה לנדבר: אבל אם תיקח בחשבון שאנשים מזדקנים, מתבגרים, וחלק מהם חולים והם צריכים השגחה של משפחה שנמצאת קילומטרים מהמקום – הם צריכים להיות על יד הילדים.

סופה לנדבר: אני יודעת שזה קשה, ואני אומרת שאני לא הצלחתי לעשות את זה.

סופה לנדבר: אבל אנחנו נתמוך בכל רעיון שאתה תעלה כדי שתהיה אפשרות להחלפות בין "עמיגור" ל"עמידר", למצוא מנגנון איך לעשות את זה.

סופה לנדבר: אני חושבת שהמושג של דיור ציבורי צריך לחזור למדינת ישראל.

סופה לנדבר: מה זה קנייה של דירה?

סופה לנדבר: מה זה שמשפחה של צעירים צריכה היום לרכוש את הדירה?

סופה לנדבר: מה זה שהם צריכים לקחת משכנתא?

סופה לנדבר: אני נפגשת, כמו שכולנו נפגשים, עם המון אנשים, עם עולים ועם ותיקים.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו בקדנציה הזאת צריכים להילחם על המושג דיור ציבורי למען הציבור של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: צעיר שהתגייס לצבא, ששירת את מדינת ישראל, למה הוא מיד צריך לרוץ ולקנות דירה?

סופה לנדבר: למה הוא צריך להיות בשכירות?

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכים להחזיר את המושג הזה.

סופה לנדבר: יש לך פרטנרים.

סופה לנדבר: ארגונים של עולים שנלחמו במשך שנים רבות על סכום הכסף שעולים מקבלים ממשרד השיכון לשכירות.

סופה לנדבר: אני חושבת שנלחמנו על הסכום, בחלק דברים ניסינו והצלחנו להעלות את הסכומים האלה.

סופה לנדבר: אבל אני בטוחה שעולה חדש הוא לא פחות אדם.

סופה לנדבר: אם באותו רחוב יש אנשים שהם משכירים דירה, אנשים ותיקים שנולדו במדינת ישראל, ומשפחה של עולים חדשים, הסכום שהוא מקבל כהשתתפות ממדינת ישראל צריך להיות שווה בשווה.

סופה לנדבר: אני מאחלת לך הצלחה ומאחלת לך אכלוס מהיר על קרקע חומה.

סופה לנדבר: אני יודעת שאתה תעשה בתמיכה שלנו, ואנחנו נעשה הכול כדי לתמוך שהכול יהיה בקצב יותר מהיר.

סופה לנדבר: מפה אנחנו פונים לעיריות שייקחו את היוזמה בידיים.

סופה לנדבר: יכול להיות שאפשר גם להעניש את אותן עיריות.

סופה לנדבר: מי שלא לקח את זה ומי שמושך את הזמן ומי שלא התחיל לבנות, הוא חייב לעשות את זה למען אותו ציבור.

סופה לנדבר: אז זה יכול להיות דרך סכומי הכסף שאנחנו נותנים כמשרד עלייה וקליטה לעיריות, לעשות סנקציות על אותן ערים שעד כה משכו את הזמן ולא התחילו לבנות.

סופה לנדבר: אבל אני בטוחה שאתה תצליח, ואני בטוחה שאנחנו נהיה שותפים שלך באותה רמה כמו שאתה היית שותף שלנו.

זאב אלקין: בהחלט.

זאב אלקין: אנחנו פה באותו צד כולנו ונפעל ביחד.

זאב אלקין: אני חייב לעזוב.

זאב אלקין: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: כמו הקשישים והחד-הוריות, גם הנכים העולים זכאים לדיור ציבורי.

אברהם נגוסה: את זה רציתי להדגיש בנוסף למה שאמרה חברת הכנסת סופה לנדבר.

אברהם נגוסה: נשמע עכשיו את סגן יושב-ראש עמותת "חזית הכבוד", אברהם שרנופולסקי.

<אברהם שרנופולסקי: תודה רבה ליואל רזבוזוב שיזם את הישיבה.

<אברהם שרנופולסקי: תודה רבה לכל חברי הכנסת, לשרת העלייה והקליטה לשעבר שעושה המון דברים על מנת לפתור את הבעיה עם הדיור הציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: לא מוסרי ש-27,000 עולים הזכאים לדיור ציבורי עדיין, שנים רבות, 20-15 שנה, מחכים לקורת גג קבועה.

<אברהם שרנופולסקי: לא מוסרי שהעולים החדשים שהגיעו ארצה גם היו אמורים לחכות שנים רבות לדיור הציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: לא מוסרי שהמסכנים האלה נאלצים לשלם יותר מ-70%-60% מקצבאות שהם מקבלים מהביטוח הלאומי כשכר דירה.

<אברהם שרנופולסקי: לא מוסרי ש"עמידר" מכר כמעט כל פארק של דיור ציבורי, והוא ממשיך למכור את זה.

<אברהם שרנופולסקי: לא מוסרי שעדיין מאות דירות בבעלותה של "עמידר" והם לא לקחו את הדירות האלה מהמשרדים והעמותות שמשתמשות בדירות האלה כמשרדים.

<אברהם שרנופולסקי: עדיין מאות דירות ב"עמידר" פנויות היום.

<אברהם שרנופולסקי: הם לא מחלקים את מאות הדירות לזכאים ברשימה של משרד העלייה והקליטה ומשרד השיכון.

<אברהם שרנופולסקי: לא מוסרי, כבר אמרנו היום, הפער באחוז חלוקת הדירות.

<אברהם שרנופולסקי: מה זה?

<אברהם שרנופולסקי: 30% מקבל משרד העלייה והקליטה, בו נמצאים 27,000 אנשים, ומשרד השיכון, שיש בו תור של 2,500 אנשים, מקבל 70%.

<אברהם שרנופולסקי: זה מוסרי?

<אברהם שרנופולסקי: זה לא מוסרי.

<אברהם שרנופולסקי: אנחנו רואים חשיבות רבה בהגדלת סיוע לשכר דירה.

<אברהם שרנופולסקי: אמרנו שאנשים משלמים 70% מהקצבאות, ולפי סקר של מכון "ברוקדייל", הרבה אנשים מסרבים לחמם את בתיהם בחורף, הם מסרבים לקנות תרופות, משום שאין להם אפשרות לקנות תרופות.

<אברהם שרנופולסקי: לכן חשוב מאוד להגדיל את הסיוע לשכר דירה לפחות ב-1,000 שקל.

<אברהם שרנופולסקי: צריך להיות כך שאנשים ישלמו מהקצבאות לא יותר מ-10% מההכנסות שלהם, כמו שמשלמים בהוסטלים.

<אברהם שרנופולסקי: אני מבקש מחברי הכנסת לעשות מה שביכולתם על מנת לפתור את הבעיה.

<אברהם שרנופולסקי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: נשמע עכשיו את ראש תחום בכיר פרט וחריגים במשרד הבינוי והשיכון, גברת רות מנע.

<רות מנע: שלום.

<רות מנע: אני אתייחס לכמה דברים שנאמרו פה.

<רות מנע: הפער במספרים בין הזכאים של משרד השיכון למשרד הקליטה נובע בראש ובראשונה מהבחנה בקריטריונים לקבלת הזכאות לדיור ציבורי.

<רות מנע: במשרד השיכון הקריטריונים הם הרבה יותר קשיחים.

<רות מנע: במשרד הקליטה זה אחרת לגמרי.

<רות מנע: אצלנו מי שזכאי לקבל דירה בשיכון הציבורי זאת משפחה עם שלושה ילדים שמתקיימת מהבטחת הכנסה במשך 24 חודשים רצופים.

<רות מנע: חודש אחד פחות, היא לא זכאית.

<רות מנע: משפחה עם שני ילדים שאחד מבני הזוג הוא נכה בנכות רציפה ויציבה.

<רות מנע: המספרים שלנו לא גדולים, נכון, וזה בגלל שאנחנו לא יכולים לחרוג וליצור עוד ועוד בזכאים.

יואל רזבוזוב: אצלכם הקשישים רובם עם דירות.

יואל רזבוזוב: הקשישים אצל העולים חיים ממינימום של המינימום.

<רות מנע: אצלנו גם קשישים מקבלים בית גיל זהב ולא דירות בשום פנים ואופן.

<רות מנע: אנחנו כבר הרבה שנים לא נותנים זכאות לקשיש.

<רות מנע: אין אצלנו דיור ציבורי לקשיש.

<רות מנע: לגבי החלוקה, בית גיל זהב ובחלוקה בינינו לבין משרד הקליטה, למעלה מ-75% הדירות לבית גיל זהב עוברות למשרד הקליטה.

<רות מנע: חביב יכול לאשר את זה.

<רות מנע: מתוך הבנה שקהל היעד במשרד הקליטה הוא באמת קשישים, ואנחנו מבינים את הצורך, ולכן בעניין הזה מאוד התגמשנו.

<רות מנע: אנחנו במשך שנים עובדים בשיתוף פעולה עם משרד הקליטה, והחלוקה היא באמת 35%-65%.

<רות מנע: שמעתי את כל מה שנאמר פה.

<רות מנע: יש לנו הנהלה חדשה, מנכ"ל חדש, שר חדש.

<רות מנע: אנחנו נעלה בפניו את כל הדרישות שעלו כאן ונקיים דיונים על העניין הזה.

<רות מנע: בשנה האחרונה, כפי שחביב יודע, החלוקה לא הייתה בכלל 35%-65%.

<רות מנע: אנחנו כמעט ועשינו חלוקה של 47%-53% בגלל שאצלנו הייתה בעיה של קריטריונים בחלק מהיישובים.

סופה לנדבר: מה, עשיתם טובה?

סופה לנדבר: זה לא באותה מדינה, משרד השיכון ומשרד העלייה והקליטה?

סופה לנדבר: מה קרה?

סופה לנדבר: מה קרה כאן?

סופה לנדבר: את מדברת מגבוה.

סופה לנדבר: אלה אותם אנשים שזקוקים לדיור, לגג מעל הראש, ואת מדברת בצורה כזאת שזה שייך לך.

סופה לנדבר: מה זו הבעלות הזאת?

<רות מנע: חס וחלילה.

<רות מנע: אני לא אומרת בהתנשאות את הדברים.

<רות מנע: אני רק אומרת שנאמרו פה דברים ש-35%-65%, אז בשנה האחרונה לא הייתה חלוקה כזאת אלא מעבר לזה.

אברהם נגוסה: כמה החלוקה שאת יכולה לציין לפי המשרד שלך?

<רות מנע: בשנה שעברה הייתה חלוקה של למעלה מ-40% לעולים.

אברהם נגוסה: אז העליתם ב-5%.

אברהם נגוסה: זה העניין.

אברהם נגוסה: עדיין הפער הוא גדול.

סופה לנדבר: זה לא בדיוק כך.

סופה לנדבר: הם נתנו לנו דירות שהם לא רצו אותן.

סופה לנדבר: אנחנו היינו צריכים להחזיר דירות בגלל שהן היו פח הזבל של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: זה סלמס שאף אחד לא מסוגל להיכנס לדירות האלו.

סופה לנדבר: לא צריכים לדבר כאן על מספרים.

סופה לנדבר: תשאל כמה דירות היינו חייבים להחזיר בגלל שאלה לא דירות.

אברהם נגוסה: עד מתי אתם יכולים לעדכן אותנו בשינוי במצב?

<רות מנע: יש לנו מנכ"ל חדש.

<רות מנע: אנחנו נעלה בפניו את כל מה שנאמר פה, נקיים על זה דיונים ונעדכן.

אברהם נגוסה: את יכולה לתת לנו לוח זמנים?

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לוח זמנים להערכתך.

<רות מנע: אני מניחה שתוך שבועיים עד חודש.

אברהם נגוסה: עוד שבועיים נקבל בכתב את השינוי.

סופה לנדבר: נקיים ישיבת ועדה, ואז נשמע שהם הביאו לנו רשימה שאנחנו נבדוק את הדירות.

סופה לנדבר: אני ממליצה לך לבדוק את הדירות האלו, לשלוח נציגי ציבור, לפתוח את הדירות יחד עם נציגים של משרדי "עמידר" ו"עמיגור".

סופה לנדבר: ב"עמיגור" זה בסדר גמור, כי הם שומרים על הדירות.

סופה לנדבר: אנחנו נראה מה קורה שם.

סופה לנדבר: נראה האם אדם מסוגל להיכנס לדירה כזאת או לא.

אברהם נגוסה: אני מציע שהוועדה תעשה סיור בדירות האלו ואנחנו נתרשם ונראה באיזה מצב הדירות האלו שאתם מציעים.

אברהם נגוסה: אבל חשוב לנו שאנחנו, הוועדה, תקבל בכתב את השינוי שאת ציינת עכשיו, עם שר חדש, עם מנכ"ל חדש.

<רות מנע: אנחנו נעלה בפניו את הדרישה הזאת ונקיים על זה דיון.

יואל רזבוזוב: אני חושב שעל המשרד, על ההנהלה החדשה, להחליף קצת את הגישה.

יואל רזבוזוב: גם לפי התשובות שקיבלתי לפני כן, הקריטריונים שלכם הרבה יותר מחמירים.

יואל רזבוזוב: צריך להבין כאן שמדובר באזרחי ישראל.

יואל רזבוזוב: יש קבוצה מאוד גדולה שחיה מתחת לקו העוני, חיים מ-2,700 שקלים ולא מסוגלים לשלם כסף לדירה וגם לקנות לעצמם אוכל.

יואל רזבוזוב: זאת הגישה שאתם צריכים להסתכל עליה, ולא קריטריונים כאלה או אחרים.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על אוכלוסייה קשישה שעומדת בתור הזה.

יואל רזבוזוב: אז לא תסתכלו על קריטריונים, תסתכלו על אנשים.

<רות מנע: אמרתי שהחלוקה בקרב הקשישים היא 75%.

יואל רזבוזוב: צריך לצאת מנקודת הנחה שקשישים שנמצאים כאן הרבה שנים הם רובם עם דירות, אבל קשישים שעלו בשנות ה-90 הם רובם ללא דירות והם שוכרים ואין להם.

טלי פלוסקוב: זה ההבדל.

טלי פלוסקוב: את זה תעבירי להנהלה.

טלי פלוסקוב: אנחנו מסתכלים על עולים ועל קשישים ותיקים ביחד, אבל זה לא אותו דבר.

<רות מנע: לדעתכם חלוקה של 75% קשישים היא לא סבירה?

יואל רזבוזוב: לא.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים את הכמויות.

יואל רזבוזוב: בסוף אנחנו צריכים תוצאות, ולכן צריך להעלות את הסיוע.

יואל רזבוזוב: צריך תקציב מיוחד, קרן מיוחדת לסיוע לאותם האנשים.

יואל רזבוזוב: כי האנשים האלה הם לא מסוגלים לשכור דירה ולקנות לאחר מכן אוכל.

יואל רזבוזוב: לא נשאר להם.

יואל רזבוזוב: ביקרתי הרבה בבתים וראיתי את הדברים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שכולנו מכירים את הבעיה הזאת.

יואל רזבוזוב: אנחנו מקבלים אלפי פניות, ולזה צריך להתייחס.

יואל רזבוזוב: זה הקריטריון המכריע – מי שיכול לקנות לעצמו אוכל ומי שלא יכול לקנות לעצמו אוכל.

יואל רזבוזוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נשמע עכשיו את מנכ"ל משרד העלייה והקליטה, גם לאור מה שנציגת משרד הבינוי והשיכון אמרה.

אברהם נגוסה: נשמח לקבל מספרים מדויקים.

<חביב קצב: אני אתייחס קודם כל לדברים שאמרה חברת הכנסת טלי בנושא השקיפות.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שנגעתי בנקודה רגישה.

טלי פלוסקוב: אני מצטערת, אבל אמרתי את מה שאמרו לי, ולא אדם אחד.

<חביב קצב: נגעת בנקודה שאת צריכה לקבל עליה תשובה, ואני נותן לך תשובה.

<חביב קצב: במשרד ממשלתי יש צנעת הפרט, כך שאני לא יכול לדעת מה הנתונים של האדם השני והוא לא יודע את הנתונים שלי.

<חביב קצב: עולה חדש מקבל קוד שהוא יכול להיכנס במערכת, ודרך הקוד הוא רואה את הנתונים שלו בלבד ואת מקומו בתור.

<חביב קצב: יותר מזה, עשינו בכל לשכה רשימה של 100 מקרים לפי מספרי זהות, על מנת לא לחשוף את צנעת הפרט ולא לדעת מי קודם למי בתור.

<חביב קצב: הבעיה שלנו בהתמודדות בנושא של השקיפות ותור הממתינים היא לא השקיפות וזה לא תור הממתינים.

<חביב קצב: הבעיה שלנו היא מספר הדירות.

<חביב קצב: הבעיה היא הרבה יותר מורכבת, כי התור הוא מאוד דינאמי.

<חביב קצב: האם החד-הורית הופכת להיות משפחה, משפחה הופכת להיות חד-הורית, זוג קשישים הופך להיות קשיש יחיד, בדרך כלל קשישה יחידה.

<חביב קצב: הדברים מאוד משתנים ומאוד דינאמיים, הגילאים משתנים.

<חביב קצב: הגילאים מגיעים לגבול הטרום פנסיה, מגיעים לקשישים.

<חביב קצב: נושא של תאריך העלייה, 15 שנים.

<חביב קצב: נושא של מקום מגורים.

<חביב קצב: נושא שאדם מחליף מקום מגורים.

<חביב קצב: הנושא הזה הוא כל כך משתנה וגדול, אבל במילה אחת אני יכול לומר שכל אדם יודע את הנתונים המדויקים שלו.

<חביב קצב: יתרה מזאת, אם אדם רוצה לדעת הסבר על הנתונים שלו, על המקום שלו, על האפשרויות שלו, הוא יכול לפנות ליועצת הדיור אצלנו, עובדת במרחבים שלנו, שהיא דוברת בשפתו ומסבירה לו בדיוק מה הנתונים שלו.

<חביב קצב: אם הוא חולק על הנתונים ואם הוא חושב שצריך להיות מקודם בתור ואם יש לו האישורים הרפואיים והדוחות הסוציאליים, הוא מגיש את הבקשה שלו לוועדות החריגים.

<חביב קצב: אנחנו יושבים בוועדת חריגים ביחד עם רופא שבודק את כל הנתונים.

<חביב קצב: כל ועדות הדיור שלנו, כל נושא הקצאת הדירות שלנו בכל הארץ, מתבצע באמצעות ועדה.

<חביב קצב: בוועדה נוכח רופא מקצועי שעובר על המסמכים הרפואיים, נוכחת בה עובדת סוציאלית שלנו בנוסף לדוחות הסוציאליים שאנחנו מקבלים מהרשויות המקומיות.

<חביב קצב: אנחנו עובדים במערכת מאורגנת מאוד, מסודרת מאוד, ממוחשבת מאוד.

<חביב קצב: אי-אפשר לדלג על אף אחד, אי-אפשר לעשות פרוטקציות, אי-אפשר לשנות קריטריונים, אי-אפשר לשנות תור, אי-אפשר לתת למישהו כאשר יש מישהו לפניו בתור אלא אם ועדת החריגים מצדיקה זאת, על סמך האישורים הרפואיים הברורים והחד-משמעיים, ונותנת לו עדיפות.

<חביב קצב: בהתייחס אלייך, גברתי השרה לשעבר, בנושא החלפת דירות.

<חביב קצב: נושא החלפת דירות הוא נושא מאוד מורכב, מאוד לא פשוט, מאוד לא קל.

<חביב קצב: כי בשורה התחתונה מלאי הדיור הציבורי מצומצם, אז על חשבון מי את נותנת?

<חביב קצב: כשאת נותנת למישהו, מישהו אחר שעומד בתור לא מקבל את הדירה.

<חביב קצב: כשאת נותנת למישהו ומורידה אותו מקומה ד' לקומה ראשונה, זה בסדר.

<חביב קצב: אבל כשאת אומרת למישהו שאת מוציאה אותו מנצרת עילית ומעבירה אותו לחולון, האדם שמחכה בחולון 10 שנים ו-12 שנים – מישהו מגיע ולוקח את התור לפניו.

<חביב קצב: אז יש פה בעיה.

סופה לנדבר: חביב, אני כל כך מכירה את הדעה שלך.

סופה לנדבר: פשוט נתתי אתגר לשר החדש, ואני חושבת שהוא יכול להתמודד עם זה.

סופה לנדבר: אני יודעת את הגישה שלך, אני מעמידה כאן את הבעיה.

<חביב קצב: השרה, קיימנו מספיק דיונים בנושא של הדיור הציבורי.

יואל רזבוזוב: השאלה היא אם אפשר להנגיש את המידע.

יואל רזבוזוב: אני מבין שיש צנעת הפרט, אבל אולי עם מספרי זהות.

יואל רזבוזוב: אדם נכנס לתוכנת מחשב, לפחות שידע מה קורה.

יואל רזבוזוב: קיבלתי המון פניות.

יואל רזבוזוב: אנשים אומרים: הייתי מקום 100 וירדתי למקום 200, במקום להתקדם.

<חביב קצב: אני אשמח יואל שתביא לי כמה מקרים כאלה, ואני מוכן לבדוק את הנושא הזה ביחד אתך.

יואל רזבוזוב: אין בעיה.

<חביב קצב: אם יש משהו שצריך לתקן, נתקן.

סופה לנדבר: הוא מדבר על אנשים שהם לפני פנסיה, הם לא נמצאים בתור של משרד העלייה והקליטה, ואחר כך מזיזים את התור.

<חביב קצב: אני לא חושב שאנחנו חסינים מטעויות.

<חביב קצב: אני לא חושב שאנחנו לא יכולים לתקן משהו.

<חביב קצב: בבקשה, אם יש נתונים שמוכיחים שטעינו במשהו, אנחנו פתוחים.

<חביב קצב: אדרבה, נשמח להפיק לקחים ולתקן.

יואל רזבוזוב: המטרה היא לשנות את האווירה בציבור, כמו שטלי אמרה.

יואל רזבוזוב: כמו שאנחנו שומעים, הנהלים תקינים, אבל בשביל לשנות את האווירה צריך לחשוב על נוסחה איך הם ידעו.

<חביב קצב: אני רוצה לדבר על נושא זכאות לחלוקת הדירות.

<חביב קצב: אני חושב ש-75% מזכאות בדיור מוגן בהוסטלים לקשישים זה נכון.

<חביב קצב: זה בסדר.

אברהם נגוסה: אתה מקבל את זה?

<חביב קצב: זה מקובל עלי.

<חביב קצב: יותר מזה, בדרך כלל אנחנו מקבלים יותר מ-75%, כי אין ותיקים.

<חביב קצב: אז באכלוס אנחנו מקבלים יותר.

<חביב קצב: זה האכלוס הראשוני.

<חביב קצב: כשאנחנו מתחילים לאכלס בניין, אנחנו נותנים 75% לעולים, 25% לוותיקים.

<חביב קצב: זה נכון, כך צריך להיות.

<חביב קצב: אבל בדרך כלל אנחנו עובדים על 85%-80%.

<חביב קצב: לפעמים היו מקרים שהגענו ל-90% עולים, כי אין ותיקים באותו מקום לאותו הדיור המוגן.

<חביב קצב: אחר כך, באכלוס השוטף, אנחנו עובדים בחלוקה שווה, דירה לוותיק מול דירה לעולה.

<חביב קצב: אני מדבר על דיור מוגן.

<חביב קצב: אני חושב שזה בסדר.

<חביב קצב: אני חושב שזה הגון.

<חביב קצב: הבעיה שלנו, שאין מספיק פתרונות דיור, הן לנו והן למשרד השיכון.

<חביב קצב: זאת הנקודה שאנחנו צריכים להגדיל אותה.

<חביב קצב: באמצעות הדברים החדשים שעשינו בשנים האחרונות, וציינו אותם השר אלקין והשרה לשעבר, הנושא של בנייה על קרקע חומה, זה עוד פתרון שאנחנו הגינו, יזמנו אותו, הבאנו להחלטת ממשלה, הובלנו אותו והתחלנו לבצע ולבנות.

<חביב קצב: השנה אכלסנו כבר 71 דירות בקריית-אונו, ב"עמיגור".

<חביב קצב: עוד 101 יחידות דיור בדרך בכפר-סבא.

<חביב קצב: אני מניח שתוך 5-4 חודשים זה יהיה.

סופה לנדבר: יובל, מה קרה?

סופה לנדבר: דיברנו על סוף הקיץ.

<יובל פרנקל: אמרתי לו שאני מפחד, זה יהיה קודם.

<רן מלמד: טוב, זה "עמיגור".

סופה לנדבר: הם עובדים יפה מאוד.

סופה לנדבר: הלוואי שכולם יעבדו כמו שעובדים ב"עמיגור".

<חביב קצב: 200 יחידות דיור כרגע בשלבי אכלוס בראשון-לציון.

<חביב קצב: אנחנו מתחילים לראות את העבודה.

<חביב קצב: בנושא הזכאויות, קל מאוד להגיד שהקריטריונים של משרד השיכון יותר קפדניים מהקריטריונים של משרד הקליטה.

<חביב קצב: צריך להכיר בעובדה בסיסית אחת, משרד השיכון אומר:

<חביב קצב: אני נותן זכאות למשפחה עם שלושה ילדים לפחות.

<חביב קצב: אם אני בא לעולים ואני אומר שזכאות עם שלושה ילדים לפחות, אז לפחות 80% מהעולים לא עונים על הקריטריונים.

<חביב קצב: כי 80% מהם זה עד שני ילדים.

<חביב קצב: זאת הנקודה הבסיסית.

<חביב קצב: צריך להכיר בעובדה אחת, אי-אפשר כל הזמן להמשיך ולהגיד את המשפט הזה: משרד השיכון יותר קפדן ומשרד הקליטה יותר לארג'.

<חביב קצב: משרד הקליטה לא יותר לארג', משרד הקליטה לא נותן זכאות למשפחה של שני בני זוג רגילים אם אין מחלה קשה, אם אין נכות יציבה של 75%, בניגוד לגמרי לכם, רותי.

<חביב קצב: משרד הקליטה לא קונה דירות נ"ר למשפחות ברוכות ילדים, מה שאתם עושים.

<חביב קצב: אנחנו מאוד קפדניים.

<חביב קצב: אנחנו המשרד הכי קפדן בנושא של זכאות, ואנחנו מתייחסים לאוכלוסייה שלנו, אוכלוסיית העולים.

<חביב קצב: אם אוכלוסיית העולים ברובה, כ-80%, עומדת עד שני ילדים, ואתה אומר שזכאי רק עד שלושה ילדים, משמעותו שפתרת את הבעיה, אין בעיה.

אברהם נגוסה: תלוי אם אפשר לשנות את הקריטריון של משרד הבינוי.

<חביב קצב: זה שלהם.

<חביב קצב: הם יכולים לשנות.

סופה לנדבר: משרד העלייה והקליטה לא צריך את הקריטריונים שלהם.

סופה לנדבר: זה לא אותו דבר.

אברהם נגוסה: האם מדובר בחקיקה או המשרד יכול לשנות?

<רות מנע: אלה נהלים.

<חביב קצב: אנחנו עובדים על-פי החלטות ממשלה.

<חביב קצב: החלטת הזכאות של משרד הקליטה נקבעה על-ידי ממשלה.

<חביב קצב: כל מה שאנחנו עושים, אנחנו עושים בהתאם להחלטות ממשלה.

<חביב קצב: יש לנו החלטת ממשלה ברורה ביותר, שקבעה מה הזכאות, למי מהעולים אנחנו נותנים דיור, למי אנחנו לא נותנים דיור.

<חביב קצב: נקודה שנייה חשובה מאוד, בקריטריונים של זכאות לקשישים אנחנו ומשרד הבינוי והשיכון עם אותם קריטריונים.

<חביב קצב: הזכאות שאנחנו נותנים לקשישים מתייחסת לקצבת זקנה עם השלמת הכנסה, חסר דירה, מנהל משק בית עצמאי.

<חביב קצב: אלה אותם הדברים.

<חביב קצב: אם אנחנו מדברים על 27,000 ממתינים אצלנו כרגע, ואנחנו מדברים על 20,000 מתוכם קשישים, אז לכאורה הרוב המכריע של המועמדים שלנו לדיור ציבורי הם בקריטריונים שווים לקריטריונים של משרד הבינוי והשיכון.

טלי פלוסקוב: מתוך ה-3,000 שלכם כמה קשישים?

<רות מנע: 500.

<רות מנע: אבל גם החלוקה של בית גיל זהב היא בהתאם.

סופה לנדבר: אבל פה צריכים לקחת בחשבון שכאשר אתה מאכלס בבניין או בדיור מוגן עולים שדוברים רק רוסית ולא מבינים עברית, ואתה מכניס לשם ותיקי מדינה, אתה עושה עוול גם לקבוצה הזאת וגם לקבוצה הזאת, כי אין קשר בין האנשים.

<חביב קצב: אני מסכים אתך, אבל מה עושים?

<חביב קצב: אין לנו דרך אחרת לעשות.

<חביב קצב: מה אנחנו יכולים לעשות?

סופה לנדבר: אנחנו צריכים להגיד שוותיקי המדינה לא תמיד מסכימים להיכנס לבניין שהם לא מבינים את השפה.

<חביב קצב: לכן אמרתי שאחוז קבלת הדירות בדיור המוגן אצלנו לעולים הוא יותר גדול לפעמים מ-75%.

<רות מנע: נכון.

<חביב קצב: אני רוצה להגיד משהו בנושא של סיוע בשכר דירה.

<חביב קצב: יש משהו שהוא לא בסדר, ואני טוען את זה כל הזמן.

<חביב קצב: אם משפחת ותיקים ממתינה לדיור ציבורי, זכאית לסכום של בין 2,500 ל-3,000 שקלים סיוע בשכר דירה, ומשפחת עולים זכאית ל-1,250 שקל, זו אותה משפחה.

<חביב קצב: באותו הרגע שמשרד הקליטה קבע שמשפחה זכאית לדיור ציבורי, משרד הקליטה עבד לפי החלטת ממשלה, משרד הבינוי והשיכון עובד גם הוא לפי החלטות ממשלה באופן מבוקר, כמונו בדיוק.

<חביב קצב: גם הוא וגם אנחנו משרדים מבוקרים.

<חביב קצב: באותו רגע שמשרד השיכון קבע 3,000 שקל ואנחנו נותנים 1,250 שקל, זה לא נכון.

טלי פלוסקוב: מי קבע את הסכומים האלה?

<חביב קצב: זו החלטת ממשלה שהתקבלה בשנת 2011, במסגרת החלטות ועדת טרכטנברג.

<חביב קצב: זה עיוות שצריך לתקן אותו.

<חביב קצב: קיימנו משא-ומתן עם נציגי אגף תקציבים, יש לנו אפילו הסכם חתום עם אריאל שאנחנו ננסה לממש אותו בצורה מדורגת, 1,250, 1,500, 1,700, 2,200.

<חביב קצב: אשמח מאוד שנגיע לפתרון הזה.

<חביב קצב: אנחנו יכולים להמשיך להתווכח.

<חביב קצב: אבל צריך להבין, אדוני היושב-ראש, החלוקה בין 35% ל-50% היא חשובה, כל דירה חשובה, כל אדם הוא עולם ומלואו.

<חביב קצב: אבל בגדול אנחנו נמצאים במצוקה גדולה מאוד בנושא של פתרונות לדיור הציבורי.

<חביב קצב: אנחנו צריכים לשאוף להגדיל את המאגר של פתרונות דיור ציבורי.

<חביב קצב: צדקה השרה לשעבר שנגעה בנקודה המרכזית, שכמו שמשרד הבינוי והשיכון רוכש לזכאים שלו דירות בשוק החופשי, אותו הדבר צריך לעשות לעולים החדשים.

<חביב קצב: זה תחילת הפתרון.

<חביב קצב: זה תחילת נקודת השוויון, ואנחנו צריכים להגיע לזה.

<חביב קצב: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הגברת ליאורה סטלנולי תציג את המצב שלה.

<ליאורה סטלנולי: אנחנו במדינה משפחה חדשה, רק חמש שנים.

<ליאורה סטלנולי: יש לי בן, שיחיה עד 120, שהוא במצב קשה מאוד.

<ליאורה סטלנולי: יש לו 170% נכות.

<ליאורה סטלנולי: הוא לא מסוגל לעשות בעצמו שום דבר.

<ליאורה סטלנולי: אני צריכה לתת לו אוכל, בלילה לקום להפוך אותו, להחליף בלילה טיטולים.

<ליאורה סטלנולי: היה מצב שהייתי במשרד הקליטה לברר לגבי דירות, כי יש לנו זכאות לדירת נ"ר בשבילו.

<ליאורה סטלנולי: כי בכל הוועדות שעברנו אין פתרון למקלחת בשבילו, שהוא יוכל להתרחץ.

<ליאורה סטלנולי: כי אין לו איזון, הוא לא מסוגל לשבת בעצמו בכיסא.

<ליאורה סטלנולי: כשהוא מרגיש את הקיר, הוא מכה את עצמו בקיר, כי הוא לא מבין.

<ליאורה סטלנולי: עכשיו יש רק פתרון אחד, להרכיב ציוד בדירה כדי שהוא יוכל להתרחץ.

<ליאורה סטלנולי: זה דבר שהוא חייב לקבל כל יום.

<ליאורה סטלנולי: זה לא משהו יוצא דופן.

<ליאורה סטלנולי: הייתי במשרד הקליטה ושאלתי איך אנחנו מתקדמים.

<ליאורה סטלנולי: המטפלת שלנו היא ילנה מטלוק, וכשהייתי שם היא לא הייתה במקום והייתה פקידה צעירה ושאלה באיזה נושא באתי.

<ליאורה סטלנולי: הסברתי שבאתי לשאול מה קורה עם דירה.

<ליאורה סטלנולי: היא בדקה במחשב ואמרה: את סירבת לקבל דירה של שלושה חדרים בסנהדריה, מה עוד את רוצה?

<ליאורה סטלנולי: אני לא שמעתי על זה.

<ליאורה סטלנולי: על איזה דירה מדובר?

<ליאורה סטלנולי: במשך שנה לא היה דבר, ועכשיו באתי לילנה מטלוק לשאול אותה.

<ליאורה סטלנולי: הפקידה קראה לי "דתייה ומשקרת".

<ליאורה סטלנולי: היא אומרת שהיא התקשרה אלי להגיד לי שיש דירה, ואני סירבתי.

<ליאורה סטלנולי: הייתי בשוק.

<ליאורה סטלנולי: מאז כמה פעמים ניסיתי ליצור אתה קשר, לשאול שאלות, ויום לפני הפגישה הם ביטלו.

<ליאורה סטלנולי: בחול המועד פסח היא קבעה לי תור, ואמרתי לה שבפסח לא עובדים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להבין.

טלי פלוסקוב: הם אומרים שהם הציעו לך דירה וסירבת, ואת אומרת שלא פנו אלייך?

טלי פלוסקוב: את לא יודעת על מה מדובר?

<ליאורה סטלנולי: בכלל לא.

<ליאורה סטלנולי: יש לנו בעיה, בזמן האחרון הילד גדל, וזה ממש נס.

<ליאורה סטלנולי: במחלה שלו ילדים לא גדלים.

<ליאורה סטלנולי: אני לוקחת אותו בידיים לאמבטיה, ואף אחד לא רוצה לקבל את האחריות אפילו מבחינה כספית.

<ליאורה סטלנולי: לא מדברים על כסף, מדברים על מכשירים.

<ליאורה סטלנולי: מנוף להרים אותו לאמבטיה.

<ליאורה סטלנולי: ואת זה עושים רק בדירה פרטית, לא בדירה שכורה.

<ליאורה סטלנולי: אם היו עושים את זה בדירה שכורה לא היו לי שאלות.

<יונה קדוש: אני מייצגת אותה.

<יונה קדוש: אני מלשכת הרווחה של לשכת צפון ירושלים.

<יונה קדוש: היא הגיעה אלי במצב של התמוטטות, שסוגרים לה דלתות.

<יונה קדוש: אצלנו טיפלנו בה בסבלנות.

<יונה קדוש: היא הייתה גם בוועדת קליטה אצל סופה ודיברו אתה ואמרו שיעזרו לה, וכלום לא נעשה.

<יונה קדוש: קשה לה להרים את הילד, ובשכירות אף אחד לא מרשה לה.

<חביב קצב: גברתי, כן ניסו לעזור לך.

<חביב קצב: אולגה תציג את הדברים.

<יונה קדוש: היא לא קיבלה שום תשובה.

<יונה קדוש: מי שעונה לנו זה רות מנע, כל פעם פונים והיא משיבה מאוד יפה.

<יונה קדוש: אני רוצה להודות לך בפורום הזה, רותי.

<יונה קדוש: אני מייצגת את כל נושא שינוי המדיניות בדיור הציבורי של כל לשכות ירושלים צפון – רמות, רמת אשכול, נווה יעקב, פסגת זאב, גבעה צרפתית, שמואל הנביא.

<יונה קדוש: כל מי שאני מפנה, רותי עונה בצורה מאוד נאותה ומכובדת.

<יונה קדוש: משרד הקליטה אף פעם לא ענו אלא טרקו את הדלת בפרצוף.

<יונה קדוש: אני מצטערת להגיד לכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: גברת אולגה דדון, ממונה דיור ארצי במשרד העלייה והקליטה, בבקשה.

<אולגה דדון: לטענת הגברת, המשרד לא הציע לה אף פתרון.

<אולגה דדון: אין לי פה איך להוכיח אלא להוציא פלט מהמחשב עם כל ההצעות של הדירות שהציעו לה, ולא דירה אחת.

<ליאורה סטלנולי: הציעו 35 מ"ר.

<ליאורה סטלנולי: עם כל הציוד.

<אולגה דדון: כרגע אין לי הנתונים, אני אגיש לוועדה את כל הדירות שהוצגו.

אברהם נגוסה: את אומרת שהציעו לך דירה קטנה יותר?

<ליאורה סטלנולי: כן.

<ליאורה סטלנולי: חדר וחצי.

<אולגה דדון: אבל לפני כמה דקות נאמר שלא הציעו שום דבר.

<ליאורה סטלנולי: הציעו חדר וחצי.

אברהם נגוסה: כמה חדרים יש לך עכשיו?

<ליאורה סטלנולי: שלושה.

טלי פלוסקוב: אז כן הציעו לך משהו.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להבין מי אומר פה אמת.

<ליאורה סטלנולי: הציעו.

טלי פלוסקוב: שאלתי אותך עכשיו ואמרת שלא הציעו שום דבר.

<ליאורה סטלנולי: לא אמרתי שלא הציעו.

<ליאורה סטלנולי: יש לו ציוד שכולל מיטה חשמלית, מנוף, שני כיסאות.

<אולגה דדון: אני רוצה להתייחס בבקשה.

<אולגה דדון: הגברת נמצאה זכאית לרכישת דירת נ"ר.

<אולגה דדון: כמה סיוע בשכר דירה את מקבלת היום לחודש?

<ליאורה סטלנולי: 3,000 שקלים.

<אולגה דדון: סיוע בשכר דירה.

<ליאורה סטלנולי: זאת לא הנקודה.

<אולגה דדון: זה כן הנקודה.

<ליאורה סטלנולי: לא.

<ליאורה סטלנולי: אנחנו צריכים ציוד לאמבטיה.

<אולגה דדון: אני רוצה שהוועדה תקבל תמונה כללית.

<אולגה דדון: כמה שכר דירה את משלמת?

<ליאורה סטלנולי: אנחנו צריכים ציוד לצורך רחצה, לא סיוע לשכר דירה.

<אולגה דדון: אבל ציוד זה לא משרד הקליטה.

<אולגה דדון: כמה את משלמת שכר דירה?

<ליאורה סטלנולי: 3,500 שקלים.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת 3,000 את מקבלת ו-3,500 את משלמת.

טלי פלוסקוב: את במצב לא רע בכלל.

טלי פלוסקוב: אבל אני הבנתי גם את המצוקה שלה, כי היא לא יכולה להעביר את הציוד שהיא מדברת עליו כל פעם מדירה לדירה, היא רוצה כבר לקבל דירה קבועה ושם לסדר את המצב לילד.

<אולגה דדון: היא קיבלה מאתנו מספר פתרונות דיור.

<אולגה דדון: אני בהחלט יכולה להגיש לוועדה את הנתונים, אין לי אותם פה כרגע.

<אולגה דדון: עשינו את המרב.

<אולגה דדון: גם הצענו לה דירות, גם הגדלנו לה סיוע בשכר דירה.

טלי פלוסקוב: אז מה לא התאים לך?

סופה לנדבר: את רוצה דירה בירושלים, באזור מסוים, נכון?

סופה לנדבר: משרד העלייה והקליטה הציעה לך.

אברהם נגוסה: גברת דדון, היא טוענת שהדירה שאתם הצעתם לה היא דירה קטנה.

אברהם נגוסה: חדר וחצי.

<אולגה דדון: זאת לא דירה אחת.

<אולגה דדון: אני צריכה לבדוק את זה, אני לא בטוחה שזה נכון.

טלי פלוסקוב: יש בכלל דירות בירושלים?

יואל רזבוזוב: אנחנו מדברים על סיוע של 3,000 שקלים.

יואל רזבוזוב: במחיר הזה אפשר לשכור גם דירה של ארבעה חדרים בחלק מהמקומות.

טלי פלוסקוב: המצב של הדיור בירושלים הוא קשה ביותר.

יואל רזבוזוב: המצב קשה, צריך ציוד וכו'.

יואל רזבוזוב: אני לא חושב שזה רלוונטי לוועדה הזאת, לדיון עכשיו.

יואל רזבוזוב: אפשר לחשוב איך לעזור.

סופה לנדבר: זה מקרה מאוד קשה, אבל משרד העלייה והקליטה צריכים להיות הגונים.

סופה לנדבר: בירושלים אין דירות.

<ליאורה סטלנולי: אני צריכה ציוד לאמבטיה.

טלי פלוסקוב: אבל לא מדברים על ציוד כרגע.

<ליאורה סטלנולי: אבל לא שמים בדירה פרטית.

אברהם נגוסה: בעניין הציוד אנחנו נבדוק אם זה נוגע באחריות של משרד הקליטה או במשרד אחר.

אברהם נגוסה: אנחנו ננסה לעזור לך להגיע למשרד הרלוונטי בעניין הזה.

<אולגה דדון: אם הגברת תמשיך להתעקש לקבל דירה בירושלים, יהיה לנו מאוד מאוד קשה לעזור לה.

<אולגה דדון: המצב של דיור בירושלים קשה ביותר.

טלי פלוסקוב: למה את מתעקשת רק על ירושלים?

<ליאורה סטלנולי: אנחנו גרנו שנתיים בחיפה, ועברנו כי לילד התחילה אסטמה.

<ליאורה סטלנולי: הוא לא מסוגל לגור במקום אחר, רק פה בירושלים.

טלי פלוסקוב: ערד יכולה להתאים.

<ליאורה סטלנולי: זה לא שאני רציתי לעבור.

<ליאורה סטלנולי: את חושבת שלעבור לבד עם ילד נכה זה קל?

<ליאורה סטלנולי: אנחנו פה בארץ לבד.

טלי פלוסקוב: את נמצאת במצב מאוד מורכב, אבל אני כרגע מסתכלת מהצד.

טלי פלוסקוב: יש לך מצב קשה עם הילד, שאת צריכה בעצם דירה קבועה.

טלי פלוסקוב: דירה קבועה בירושלים זאת בעיה.

טלי פלוסקוב: את צריכה לקבל החלטה.

טלי פלוסקוב: בכלל, לא שיש דירות כאן בירושלים.

טלי פלוסקוב: ירושלים זו הבירה של מדינת ישראל, ברור שיש כאן מצוקה.

טלי פלוסקוב: את צריכה להחליט לעצמך האם את הולכת עם הילד ועם הדרישות של הילד ואת קונה דירה ומוותרת על ירושלים.

טלי פלוסקוב: את רוצה את כל הפינוקים ביחד, וזה לא הולך ככה.

טלי פלוסקוב: או שאת בוחרת משהו טוב לילד שלך ובוחרת לגור בעיר.

טלי פלוסקוב: גם אני גרה בערד, אז מה?

טלי פלוסקוב: אני נוסעת כל יום שעתיים לעבודה.

טלי פלוסקוב: אני בוחרת את זה.

טלי פלוסקוב: מצד שני, אם את רוצה להישאר בירושלים, שאני מבינה אותך, אני מבינה את סגנון החיים שלך, יהיה לך קשה לקבל כאן דירה.

טלי פלוסקוב: אני שומעת את זה גם ממשרד השיכון, גם ממשרד הקליטה.

טלי פלוסקוב: לא יוכלו לעזור לך.

טלי פלוסקוב: לכן את כאימא צריכה לקבל החלטה, או כאן או כאן.

טלי פלוסקוב: בעיני יהיה לך קשה לקבל גם וגם.

אברהם נגוסה: אני חושב שזה מספיק.

אברהם נגוסה: זה מקרה קשה, אבל לא נתעכב עליו.

אברהם נגוסה: אנחנו מזדהים עם הבעיות שלך.

אברהם נגוסה: אנחנו נעזור לך באופן פרטי בעניין.

טלי פלוסקוב: היא צריכה לבנות משהו בתוך הקיר.

אברהם נגוסה: אנחנו נפנה למשרד הרלוונטי.

<רן מלמד: לא נותנים לדירות שכורות, אבל יש ניידים.

אברהם נגוסה: נכתוב לאותו מכתב וננסה לעזור לך להגיע למשרד הרלוונטי.

<ליאורה סטלנולי: תודה.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה שתדע שיש עוד לא מעט מקרים מסוג זה, וצריך לקחת את זה בחשבון.

אברהם נגוסה: זה ברור, אבל אם אנחנו נדון על מקרים פרטיים, זאת בעיה.

טלי פלוסקוב: אתה צודק.

טלי פלוסקוב: זאת בדיוק הסיבה שאני אומרת לך.

טלי פלוסקוב: יש עוד הרבה מקרים דומים שזקוקים לעזרתנו.

<יונה קדוש: היא לא מדברת על מקרה פרטני, אלא כוללני.

<יונה קדוש: היא מייצגת את כל הנכים.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על כולם.

אברהם נגוסה: המקרה שלה הוא מקרה קלאסי, ואנחנו צריכים להתייחס למקרה שלה.

אברהם נגוסה: נשמע עכשיו את יובל פרנקל, מנכ"ל חברת "עמיגור".

<יובל פרנקל: אני חושב שהעובדות נמסרו כאן.

<יובל פרנקל: לא החברות קובעות את החלוקה בין הדירות.

<יובל פרנקל: הצורך הוא צורך גדול, אבל אני חושב שאנחנו בכל זאת נמצאים בתקופה מאוד יפה של לבנות דירות, ונמסרו כאן פרטים.

<יובל פרנקל: רק בקיץ הזה חנכנו 70, עוד 110 יחידות תוך חודש-חודשיים יימסרו.

<יובל פרנקל: כמובן שצריך עוד, אבל כל דירה שנמסרת היא חגיגה גדולה.

<יובל פרנקל: יחד עם זאת אני רוצה לומר שעדיין בבתי גיל הזהב, והועלתה כאן דוגמה, וגם בדיור הציבורי, יש דירות פנויות.

<יובל פרנקל: אני לא מדבר על דירות לא ראויות, אני מדבר על דירות ראויות מאוד למגורים.

<יובל פרנקל: בערד למשל יש שבע דירות פנויות כבר תקופה ארוכה, אבל לא רק בערד.

טלי פלוסקוב: זה קומות גבוהות, זה לא מתאים לקשישים.

<יובל פרנקל: יש שם מעלית, אין בעיה.

<יובל פרנקל: את מכירה הרי כל דירה שם.

טלי פלוסקוב: בוודאי.

טלי פלוסקוב: אוי ואבוי אם לא הייתי מכירה.

<יובל פרנקל: אבל יש גם פן אחר לעניין הזה, שהרבה פעמים מוצעות הצעות של דירות ראויות למגורים, אבל לא תמיד ההצעות מתקבלות על-ידי הדיירים.

<יובל פרנקל: גם בקריות יש לנו דירות פנויות.

<יובל פרנקל: צריך להבין שהצורך הוא עדיין גדול, אבל הרבה פעמים גם כשיש פתרונות הם מתקבלים.

יואל רזבוזוב: דנו על זה שיש דירות פנויות, דיברו על כ-150 במספר בקריות.

יואל רזבוזוב: אני חושב שכדאי לפרסם, כי חבל שהן עומדות ריקות.

יואל רזבוזוב: מי שעומד בתור, שייכנס ויבקש.

<יובל פרנקל: אז משרד הקליטה וגם משרד השיכון עוברים את כל הזכאים ומציעים להם את הדירות האלה.

<יובל פרנקל: כולל שמציעים מערים אחרות, לגבי משרד הקליטה, ועוברים דירה אחר דירה.

<יובל פרנקל: אבל לא פעם אנחנו נמצאים במצב שהוא הפוך, שיש היצע.

<יובל פרנקל: תוך כדי הישיבה ביקשו ממני לעשות בדיקה בבאר-שבע לגבי דירות ריקות.

<יובל פרנקל: לא פעם קורה שיש היצע והדייר המועמד לא רוצה.

יואל רזבוזוב: אני מאמין שבתור של 27,000 יימצאו אנשים שירצו את 150 הדירות.

יואל רזבוזוב: צריך לפרסם, חבל שהן עומדות ריקות.

<יובל פרנקל: אתה צודק.

<יובל פרנקל: עושים את זה.

<יובל פרנקל: זה נעשה בצורה מאוד אינטנסיבית.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מר רן מלמד, מנכ"ל עמותת "ידיד".

<רן מלמד: אני סמנכ"ל.

טלי פלוסקוב: לא נורא, קודמת.

טלי פלוסקוב: כולנו חושבים שאתה מנכ"ל.

<רן מלמד: יש לי מנכ"לית נהדרת, היא הקימה את הארגון שנה לפניי.

טלי פלוסקוב: נכון.

<רן מלמד: אני רוצה להתעכב על שתי נקודות.

<רן מלמד: אני מתנצל שאיחרתי קצת, ואולי הן עלו, אבל בכל אופן אגיד אותן.

<רן מלמד: הנקודה הראשונה מתייחסת למכירת הדירות בדיור הציבורי ומה עושים עם הכסף.

<רן מלמד: עד היום נמכרו דירות בדיור הציבורי על-פי החוק ב-700 מיליון שקל.

<רן מלמד: שוכבים להם 700 מיליון שקל בקופת משרד השיכון לטובת רכישת דירות חדשות לזכאים.

<רן מלמד: מתוך הסכום הזה הוציאו, לפי מה שאני יודע, כ-150-100 מיליון שקלים בלבד, עד היום.

<רן מלמד: זאת אומרת שרכשו קצת יותר מ-100 דירות.

<רן מלמד: תקני אותי, רות, אם אני טועה.

<רות מנע: 100 דירות בערך.

<רן מלמד: זה אומר שאפשר לקנות לפחות עוד 600 דירות.

<רן מלמד: הכסף שוכב.

<רן מלמד: זה אומר שאפשר לחלק אותו בין הזכאים העולים לבין הזכאים שאינם עולים.

<רן מלמד: זה כסף זמין, זה כסף שנמצא בקופה.

<רן מלמד: אפשר להשתמש בו מיד כדי לעשות פעולה ראשונית על מנת להקטין את המצוקה.

<רן מלמד: הבנתי שעדיין אין חלוקה של הכסף הזה, ואני חושב שצריך לדאוג שהחלוקה הזאת תהיה, ותהיה כמה שיותר מהר.

<רן מלמד: 700 מיליון פחות 100, כלומר 600 מיליון שקל שוכבים היום ומחכים שייקנו בהם דירות.

<רן מלמד: לא ברור לי למה זה לוקח כל כך הרבה זמן.

טלי פלוסקוב: 700 זה מקור של מכירת דירות?

<רן מלמד: כן.

טלי פלוסקוב: יש נתון כמה דירות נמכרו?

<רות מנע: 7,000.

<רן מלמד: נמכרו לא מעט דירות.

<רן מלמד: המחיר הממוצע, נדמה לי, היה 500 ומשהו אלף שקלים לדירה, אז אתם יכולים לעשות את החשבון.

<רן מלמד: יש המון כסף.

<רן מלמד: מחיר דירה ממוצעת היום הוא קצת פחות ממיליון שקל.

<רן מלמד: אפשר לקנות היום מיד לפחות 600 דירות.

<רן מלמד: רק צריך לעשות את החלוקה.

יואל רזבוזוב: משרד השיכון, למה לא קונים?

<רות מנע: משרד השיכון פועל באמצעות חברת "עמידר", אנחנו רוכשים דירות.

<רות מנע: זה לא פשוט.

<רות מנע: זה מורכב ממגבלה תקציבית.

אברהם נגוסה: אבל הכסף קיים.

<רות מנע: פועלים, רוכשים.

<רות מנע: עכשיו הוצאנו מכרז, מעבר ל"עמידר" יצטרפו חברות נוספות להפעיל את הרכישה.

<רות מנע: אבל יש כל מיני חסמים.

<רות מנע: אתה צריך לקנות דירה שגם תהיה רשומה בטאבו, שגם תענה על הדרישות.

אברהם נגוסה: את יכולה לציין לנו חסם אחד לדוגמה?

<רות מנע: רונית יושבת פה, והיא יכולה ממש לציין בפרוטרוט את כל הליך הרכישה.

<רות מנע: היא אחראית בחברת "עמידר" על הרכישות האלה.

<רות מנע: אני יכולה להצביע על זה שלמשל דירות לא רשומות – אנחנו כמדינה צריכים לקנות דירות שהן רשומות בטאבו ויש רישום מסודר ביחס אליהן.

<רות מנע: יש מגבלה תקציבית.

<רות מנע: אנחנו צריכים לרכוש דירות במחירים מסוימים.

<רות מנע: אי-אפשר שכל דירה שמוצעת למכירה בכל מחיר תירכש.

<רות מנע: רונית אולי יכולה לספר מעבר לזה.

<אברהם שרנופולסקי: לפי הבירוקרטיה הזאת, המון אנשים עדיין מחכים לדירות.

<רן מלמד: פשוט צריך להוציא את זה מ"עמידר".

<רן מלמד: "עמידר" גובה הרבה מאוד כסף מהמדינה.

סופה לנדבר: זה לוותיקים, זה לא לעולים, אבל זה גם בירוקרטיה.

<רן מלמד: "עמידר" עושה עבודה לא טובה.

<הגר קאופמן שרן: סליחה, עם כל הכבוד.

<רן מלמד: אל תגידי לי "עם כל הכבוד".

<הגר קאופמן שרן: אתה לא מכיר את התהליך ש"עמידר" עושה ברכישת הדירות.

<רן מלמד: אני מכיר היטב את התהליך, ואתם לא עושים אותו כראוי.

<הגר קאופמן שרן: הנתונים שנתת לוועדה הם לא נכונים.

<רן מלמד: רות מאשרת את הנתונים האלה.

<רן מלמד: אל תגידי שהם לא נכונים.

<הגר קאופמן שרן: קודם כל, לא נמכרו 7,000 דירות.

<רן מלמד: לא אמרתי 7,000.

<רן מלמד: אמרתי 700 מיליון שקל היו בקופה, מתוכם 100 מיליון שקל נקנו דירות.

<הגר קאופמן שרן: המגמה שלך להשמיץ את "עמידר".

אברהם נגוסה: אני רוצה שתסכם את דבריך, ואחר כך הגברת תשיב.

<רן מלמד: אפשר להיכנס למספר הדירות הריקות שקיימות.

<רן מלמד: אני חושב שצריך ללמוד את זה, כי יש דירות שמיועדות לאכלוס, יש כאלה שלא.

<רן מלמד: אין ספק שאפשר לעשות פעולות ולמצוא עוד דירות.

<רן מלמד: אבל אני חושב שהפתרון צריך להיות גם במקומות אחרים, ואני רוצה לדבר במיוחד על עולים יוצאי אתיופיה.

<רן מלמד: בגלל מגבלות המשפחה, הרבה פעמים הם לא זכאים לדיור ציבורי.

<רן מלמד: הרצון שלהם העז, בגלל יוקר מחירי השכירות, הוא לרכוש דירות, והבעיה שלהם היא ההון העצמי ההתחלתי.

<רן מלמד: אני חושב שצריך באמצעות מנגנונים אחרים לבדוק איך אפשר לייצר או לסייע לאותן משפחות צעירות וגם ותיקות לייצר הון עצמי, שאתו הן יוכלו לרכוש דירות בצורה מסודרת.

<רן מלמד: הרי מענקים יש להם, לחלקם לפחות.

<רן מלמד: צריך לייצר את ההון העצמי הזה, ואתו אפשר לפתור את הבעיה.

<רן מלמד: אני חושב שאם לוקחים את שני הדברים האלה ואתם מתחילים, אפשר להגיע להישגים גדולים.

אברהם נגוסה: אני מזמין אותך לדיון מחר בנושא הזה, בין היתר.

יואל רזבוזוב: זה שיש 600 מיליון שקלים בקופה ודירות לא נרכשות בגלל חסמים, זה התפקיד של המשרד או של מי שממונה על כך, לפתור את החסמים.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא רוצים.

סופה לנדבר: יש חסם אחד, אי רצון לקנות.

יואל רזבוזוב: יש 27,000 אנשים בתור, אנשים שאין להם כסף לאוכל, והם נמצאים בלי דירה והם מספרים לנו שיש איזשהם חסמים.

יואל רזבוזוב: יש כסף, בבקשה, אבל לא משתמשים בו.

יואל רזבוזוב: זו הבעיה שלכם, אתם צריכים לפתור את זה.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא יכולים.

יואל רזבוזוב: אנחנו בסוף מסתכלים לאנשים בעיניים ולא יכולים להסביר שיש חסמים.

יואל רזבוזוב: אני לא חושב שזאת הדרך.

יואל רזבוזוב: אם יש דבר כזה, אני חושב שזה כישלון וצריך מיד לצאת עם דרישה בכסף הזה לרכוש דירות ולפתור את החסמים.

יואל רזבוזוב: ראיתי שכאשר המדינה רוצה משהו, פותרים הכול ומהר.

אברהם נגוסה: זה דבר אבסורדי מאוד, שיש כסף ואפשר לרכוש והעולים לא מקבלים.

אברהם נגוסה: גברת רונית גרפי, בבקשה.

<רונית גרפי: אני מנהלת הפרויקט של רכש הדירות מזה כחצי שנה, ואני לא אגיד את כל החסמים שיש אבל אגיד את החסם העיקרי ביותר, שזה המחיר החציוני שמשרד הבינוי קבע לרכישת דירה.

<רונית גרפי: זה מחיר שנקבע לפני כשנה או שנה וחצי, הוא לא מתאים למחירי הדירות בשוק הפרטי.

<רונית גרפי: לא ניתן לקנות דירה ששווה 1.2 מיליון על-פי שמאי ב-800,000 שקלים, שהוא מחיר חציוני של המשרד.

<רונית גרפי: בתחילת הפרויקט קנינו במחירי שמאות ובאמת הצלחנו לקנות עשרות דירות במרץ ובקצב מאוד טוב.

<רונית גרפי: כאשר הוגבלנו למחיר החציוני לפני כחודשיים, נעצרו המכירות וקשה לנו לקנות במחיר של החציוני ולא במחיר שומה.

<רונית גרפי: אני לא מכירה אדם בשוק הפרטי שהדירה שלו שווה 1.2 מיליון והוא יסכים למכור אותה למדינה במיליון כי הוא מתנדב, ולוותר על 200,000 שקל.

<רונית גרפי: אני לא מכירה הרבה אנשים כאלה.

<רונית גרפי: אנחנו לא מצליחים לקנות במחירים האלה של החציוני.

יואל רזבוזוב: אל תעלו את הממוצע ותעבדו על פיו.

<רונית גרפי: פנינו כמה פעמים למשרד הבינוי בבקשה שישנו את הקריטריון של המחיר החציוני, שייקבע מחיר שומה, שזה המחירים בשוק הפרטי, וכך נוכל להמשיך לקנות בקצב ולהתקדם ברכישת הדירות.

אברהם נגוסה: האם המשרד פועל לשנות את הקריטריונים?

<רונית גרפי: אני לא יודעת.

<רונית גרפי: תשאל אותם.

<רונית גרפי: אני ביקשתי, הבאנו כמה טבלאות, כמה אפשרויות.

<רונית גרפי: דירות ארבעה חדרים, לדוגמה, חציוני הוא סביר.

<רונית גרפי: אז אנחנו מצליחים פה ושם לקנות דירות ארבעה חדרים.

<רונית גרפי: אבל רוב הדירות שאנחנו צריכים לקנות הן שלושה חדרים, ושם אנחנו לא מצליחים לקנות.

<רונית גרפי: או שני חדרים, ואין שני חדרים בשוק.

<רונית גרפי: צריך לשנות כמה קריטריונים כדי לתת לתהליך הזה לפרוץ ולהצליח.

סופה לנדבר: איפה את מגלה את החסם?

סופה לנדבר: במשרד השיכון?

<רונית גרפי: במחיר החציוני שמשרד השיכון הגדיר לנו.

<רונית גרפי: אנחנו לא רוצים לקנות דירות במחירים נמוכים עם מצב הנדסי ירוד, במקומות שלא ניתן יהיה לאכלס את הדירות.

<רונית גרפי: יש לנו מספיק דירות באזור הפריפריה, שזכאים לא רוצים לגור בהן, כמו שאמר יובל.

<רונית גרפי: אני לא רוצה לקנות דירות שהמחירים שלהן יתאימו לחציוני, ואז אף אחד לא ירצה לגור בהן.

<רונית גרפי: הרי המטרה היא שאקנה דירות שאנשים ירצו לגור בהן.

<רונית גרפי: המטרה היא לא לקנות דירות שאי-אפשר לגור בהן, שלא ראויות למגורים.

<רן מלמד: יש לך 80 מיליון שקל לשפץ אותן, למה את לא משפצת?

<רן מלמד: יש לך כסף לשפץ אותן, למה את לא משפצת?

<רונית גרפי: זה לא רלוונטי מה שאתה אומר.

<רונית גרפי: כשאני קונה דירה, אני רוצה לקנות דירה טובה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לבקש תגובה מגברת מנע.

<הגר שרן: לפני התגובה אני מבקשת לומר כמה דברים.

<הגר שרן: אני מנהלת מחלקת קשרי ממשל של חברת "עמידר".

<הגר שרן: עם כל הכבוד לדברים שנאמרים פה, המטרה העיקרית של השמצת "עמידר" פה היא לא הגיונית.

<הגר שרן: ברגע שנתנו ל"עמידר" לקנות דירות, ומשרד השיכון העביר כסף לקנות דירות, "עמידר" קונה דירות, "עמידר" קנתה 100 דירות מהיום שהחליטו לאפשר לה לקנות את הדירות.

<רן מלמד: שנה.

<הגר שרן: בתחילה מנכ"ל משרד השיכון הקודם החליט שהדירות צריכות להיות עם ממ"ד, דבר שהיה בלתי אפשרי.

<הגר שרן: לכן לקח הרבה זמן עד שמשרד השיכון החליט להוריד את התנאי הזה של ממ"ד בדירה.

<הגר שרן: זה לקח המון זמן.

<הגר שרן: כל נושא המחירים של הדירות, זה שיש 700 מיליון שקלים בקופה זה 700 מיליון שקלים שמטופלים, והם מתוקצבים לקניית דירות וייקנו בהם דירות, אחרי שהחסמים האלה ירדו.

<הגר שרן: כל עניין אחר שבו אתה נוהג להשמיץ את "עמידר" הוא מגוחך.

<הגר שרן: אם "עמידר" השקיעה 80 מיליון שקל מכספה, מהחלטת דירקטוריון "עמידר" - - -

<רן מלמד: את מטעה את הוועדה.

<רן מלמד: את מטעה את הוועדה.

<הגר שרן: אני מטעה את הוועדה?

<הגר שרן: 80 מיליון שקל מכספי החברה.

<רן מלמד: את מטעה את הוועדה.

<רן מלמד: את מטעה את הוועדה.

<הגר שרן: אתה פופוליסט שמטעה את הוועדה.

סופה לנדבר: אנחנו רוצים לעזור ל"עמידר" ואנחנו רוצים לעזור לאזרחים.

סופה לנדבר: תגידי מה הדרך.

<הגר שרן: זה מה שאנחנו עושים.

<הגר שרן: הפופוליזם הזה שלך עובר כל גבול.

סופה לנדבר: תפסיקו להתווכח.

סופה לנדבר: תני לנו עצה מה אנחנו כחברי ועדה צריכים לעשות כדי לסייע לרכוש את הדירות במהירות רבה, כדי שהאזרחים ייהנו.

<הגר שרן: זה נתון לשיקולי משרד השיכון.

סופה לנדבר: אבל אתם חברה של משרד השיכון.

סופה לנדבר: מה, אתם לא מדברים ביניכם?

<הגר שרן: אנחנו פועלים על-פי הנחיות משרד השיכון.

<הגר שרן: אנחנו כפופים להנחיות משרד השיכון ופועלים בהתאם להנחיותיהם.

<הגר שרן: לנו אין שום סמכות להחליט לשנות תקנה או החלטות של משרד השיכון.

<הגר שרן: אנחנו יכולים להציע את עמדתנו, להגיד, אבל מעבר לזה אנחנו כפופי משרד השיכון ואנחנו פועלים בהתאם למה שהם מחליטים.

אברהם נגוסה: הגברת מנע, בבקשה.

<רות מנע: האמת היא שלא היה על סדר-היום הנושא של רכישת הדירות, וזה אגף אחר אצלנו.

<רות מנע: אני מניחה שאם אורי, ראש אגף נכסים, היה מוזמן לכאן, יש לו הרבה מה להגיד על הנושא והוא היה מציג ונותן לכם את כל הנתונים.

<רות מנע: זה לא האגף שלי, אז אני לא יכולה להגיד הרבה.

<יובל טלר: אני ממשרד האוצר.

<יובל טלר: אנחנו עובדים הרבה עם אורי על הנושא הזה, ואני כן יודע להגיד שהמטרה כמובן בקביעת מחיר חציוני.

<יובל טלר: אני מזכיר, מחיר חציוני זה מחיר ש-50% מהדירות באזור מסוים עומדות במחיר הזה.

<יובל טלר: ולכן זה מחיר שאמור להיות מחיר סביר, והמטרה היא לייעל את ההקצאה.

<יובל טלר: המטרה היא לתת את ההקצאה בצורה מיטבית.

<יובל טלר: אם יש 700 מיליון שקל שמוקצים למטרה הזאת, המטרה היא להקצות בצורה הכי יעילה.

<יובל טלר: להגיד שאין מגבלת מחיר ולהגיד שאין שום הגבלות שאנחנו נעשה על רכישה זה לא נכון.

<יובל טלר: אנחנו גם יודעים להגיד שברגע שהמדינה באה לרכוש, ברגע שחברת "עמידר" באה כנציגת המדינה בשביל לרכוש, כמובן שהמוכרים מעלים מחירים.

<יובל טלר: לכן מגבלת המחיר פה היא חשובה, והעבודה בנושא הזה עם אורי, ראש אגף נכסים, נעשתה בתיאום אתנו.

<יובל טלר: אני חושב שהיא חשובה וקריטית לנושא של רכישת הדירות.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני עדיין מבקש, בשם הוועדה, מגברת מנע לקבל בכתב גם בנושא הזה.

<רות מנע: אני אעביר את הבקשה לאורי, מנהל אגף נכסים והוא האחראי על הרכישות מול "עמידר".

אברהם נגוסה: האם יש מישהו שרוצה להתייחס?

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לקרוא את הסיכום.

אברהם נגוסה: הוועדה קוראת לשר הבינוי, יואב גלנט, בתמיכת שר העלייה והקליטה זאב אלקין, להגדיל לאלתר את הקצאת הדירות בדיור הציבורי לטובת משרד העלייה והקליטה, כדי לזרז את כניסתם של העולים הקשישים, החד-הוריות, נכים עולים, שזכאים לדירות בדיור הציבורי.

אברהם נגוסה: זאת ועוד, נבקש לקבוע סטנדרטים גבוהים יותר לשקיפות תור הזכאים.

אברהם נגוסה: תודה רבה.