ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 13, 2015-06-24 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכם.

איתן כבל: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה של הכנסת.

איתן כבל: בוקר טוב למנהלת הוועדה, ליועצת המשפטית, לצוות הוועדה, לרשמת.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת אני לא רואה, אבל אני מסתדר עם עצמי נהדר.

איתן כבל: כל המוזמנים, לכבוד הוא לי.

איתן כבל: למה אנחנו מכוונים את הדיון?

איתן כבל: הפורום הזה כבר היה אצלי בחלקו וברובו בדיון בנוגע לפרסום המחירים.

איתן כבל: הכותרת של הדיון היום היא "הטלת עיצומים כספיים כאמצעי אכיפה על-ידי הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן".

איתן כבל: בפתיחת הדברים אני רוצה להבהיר את עמדתי.

איתן כבל: שנים נושא הטיפול בהגנת הצרכן לקה בחסר במשך שנים, והיה בעצם צולע מאוד בגלל חוסר היכולת להטיל עיצומים כנדרש.

איתן כבל: ואם היו עיצומים הם היו כאלה שאף אחד לא שם עליהם.

<קריאה: כתבי אישום.

<חנה וינשטוק טירי: קנסות מנהליים.

איתן כבל: חברים יקרים, אמרתי עד עכשיו משהו לא בסדר שצריך היה לעזור לי?

איתן כבל: אני לא חושב.

איתן כבל: אני עוד מנסה להרכיב את המשפטים – כבר יודעים מה אני אגיד.

איתן כבל: לגופו של עניין, מה שאני מנסה לומר לכם, ברשותכם, שאף אחד לא יתבלבל.

איתן כבל: אני רואה בכל נושא העיצומים, בטיפול של הרגולציה ובנושא הפיקוח אחד הכלים המרכזיים והחשובים.

איתן כבל: האכיפה היא שבר כלי בממשלות ישראל.

איתן כבל: לא חסרים חוקים מפה עד להודעה חדשה, אבל האכיפה חלשה מאוד.

איתן כבל: אתמול היה יום הגנת הסביבה – מעניין לעניין באותו עניין – והתייחסתי שם שהגיעה העת להרים את המדרגה בנוגע לאכיפה.

איתן כבל: נפגשתי עם נציגי הרשות לסחר הוגן, והבהרתי להם את הדבר הבא: מי שחושב שכל פעם הוא יבוא בתלונות של תחמונים קטנים כאלה כדי לעקוף את החוקים, ויבוא אחר כך הקוזק הנגזל – זה לא יקרה.

איתן כבל: בסופו של עניין, מעבר לעובדה שיש חוק, ובמקומות מסוימים יש תקנות ויש כל הנהלים הקבועים על-פי כל דין, צריך שיהיה גם שכל ישר.

איתן כבל: זה לא שאתה מגיע בפעם הראשונה ורואה קוטג' לא מסומן ואומר, תפסתי אותך.

איתן כבל: אני מבין שהרשות לסחר הוגן פועלת על-פי אמות מידה כאלה.

איתן כבל: אלה לא יכולות להיות אמות מידה של גחמה.

איתן כבל: קודם כול, שלא נתבלבל – התקנות והחוקים הם תקנות וחוקים.

איתן כבל: צריך לעמוד בהם בכל מקרה, לא משנה מתי ואיך ולמה.

איתן כבל: אם הרשות לא תאכוף את התקנות ואת הכללים על-פי כל דין תהיה לכם בעיה איתי, ויש לכם הרבה בעיות בעניינים האלה אתי.

איתן כבל: במגוון רחב של נושאים – לא רק במזון, אלא במכלול השלם – אנחנו מעבירים פה חוקים; ואם חברה מכובדת שביקשתי שתבדקו אותה אומרת ששווה לה לשלם את העיצומים הכספיים, ולא לעמוד בתקנות זה אומר שהגענו לנקודה בעייתית מאוד.

איתן כבל: זה לא עיצום של שקל וחצי, זה עיצום כבד מאוד.

איתן כבל: זה התפרסם בערוץ 10.

איתן כבל: אני מדבר על הפרשה של סלקום.

איתן כבל: שם נאמר על-ידי מי שענה שמבחינתו עדיף לו לשלם את העיצום הכספי ולא לעמוד בתקנות של שלוש דקות.

איתן כבל: אני מבקש להתחיל את הדיון בצורה הבאה כדי שנהיה מאוד ממוקדים.

איתן כבל: החוק התקבל בכנסת ב-14 ביולי 14'.

איתן כבל: הושתו עד היום כ-16 מיליון שקל, לפי הנתונים שאתם העברתם.

איתן כבל: נרצה לשמוע גם את הנתונים ממנכ"ל המועצה הישראלית לצרכנות אהוד פלג, ואנחנו גם נרצה לשמוע את נציגי בעלי העסקים או אנשי העסקים שנרשמו שירצו להתייחס לדברים.

איתן כבל: נתחיל מהרשות להגנת הצרכן.

איתן כבל: עורכת הדין חנה טירי, בבקשה.

איתן כבל: חנה, את האמת שלך – איך את רואה אותה.

איתן כבל: בלי רעשי רקע.

<חנה וינשטוק טירי: ב-1 בינואר 2015 נכנס לתוקף תיקון 39 לחוק הגנת הצרכן שהקנה לרשות סמכות להטלת עיצומים כספיים.

<חנה וינשטוק טירי: כולם יודעים שעד לאותו מועד היה תת אכיפה בתחום.

<חנה וינשטוק טירי: הנושא הזה נאכף רק במישור הפלילי, ובאמצעות קנסות מנהליים שהיו מאוד נמוכים.

<חנה וינשטוק טירי: היה די כאוס בתחום.

<חנה וינשטוק טירי: האכיפה לא פעלה כמו שצריך, ולכן הקנו לרשות את הסמכות להטלת עיצומים כספיים כמו לרשויות רבות אחרות.

<חנה וינשטוק טירי: לאחר כניסתו של החוק לתוקף אנחנו ברשות התכנסנו לקביעת נהלים ומתווה לאכיפה לגבי מגוון של הפרות החוק.

<חנה וינשטוק טירי: חוק הגנת הצרכן מונה הפרות רבות של החוק, שכמובן, אנחנו לא יכולים להתחיל לקפוץ על כולן, כי צריך לקיים חשיבה מהו מתווה האכיפה לגבי כל הפרה.

<חנה וינשטוק טירי: קבענו מתווה אכיפה.

<חנה וינשטוק טירי: העיצום הכספי הראשון יצא בחודש מרס לגבי פעולות ביקורת שנעשו בתחילת פברואר.

<חנה וינשטוק טירי: כדי להודיע לציבור שהרשות קיבלה סמכויות, ואנחנו הולכים לאכוף את החוק, גם יצאנו בקמפיין מיוחד גם בטלוויזיה, גם באינטרנט וגם בעיתונות, והודענו על המתווה החדש ועל כך שנקיים אכיפה.

יעקב פרי: הוצאנו גם הנחיות מפורטות של הוראות החוק.

יעקב פרי: צירפנו להנחיות גם את המסמכים שבעל עסק יכול להשתמש בהם בתקשורת שלו מולנו.

יעקב פרי: אז בעצם האכיפה התחילה.

יעקב פרי: אנחנו קיבלנו סמכויות, והתחלנו להפעיל את הוראות החוק.

יעקב פרי: ההליך בחוק הוא מאוד ברור ומובנה.

יעקב פרי: מדובר בעיצומים כספיים שמי שמטיל אותם זאת הממונה.

יעקב פרי: אין בית משפט, וזה לא כמו הליך משפטי פלילי או אזרחי שהרשות המנהלית היא בעל דין, ומי שקובע זה בית המשפט, אלא זה הליך מנהלי שבו הרשות המנהלית היא זאת שקובעת את עצם ההפרה ואת גובה העיצום הכספי.

יעקב פרי: החוק נתן כלים מאוד ברורים ומאוזנים איך צריך להפעיל את הסמכות הזאת.

יעקב פרי: חשוב לציין שלאחר שהממונה מוציאה הודעה על כוונת חיוב יש הליך שנקרא זכות טיעון.

יעקב פרי: בעל העסק יכול להגיש לנו טיעונים בכתב, ולאחר הליך השימוע, אם הממונה לא מקבלת את הטיעונים יוצאת דרישת תשלום, ואז למפר יש זכות לערער לבית המשפט.

יעקב פרי: זאת אומרת ההליך הוא הליך מנהלי רגיל.

יעקב פרי: כמו שניתן לערער על כל החלטה מנהלית כך ניתן לערער על עצם ההחלטה להטיל עיצומים כספיים.

יעקב פרי: אני אומר שזה יותר מטענות.

יעקב פרי: סליחה, שאני פוגע בך.

יעקב פרי: אני יודע שיש כעס גדול ואפילו זעם והרבה טענות על מהירות הטלת העיצום.

יעקב פרי: אם תוכלי להתייחס לזה.

<חנה וינשטוק טירי: אני לא יודעת למה אתה מתכוון "מהירות".

<חנה וינשטוק טירי: אני הסברתי קודם שהנושא הזה היה שנים בתת אכיפה.

<חנה וינשטוק טירי: תמיד הייתה אכיפה של הצגת מחירים והבדל מדף-קופה.

<חנה וינשטוק טירי: הוטלו עיצומים כספיים.

<חנה וינשטוק טירי: זה לא במובן הזה שנכנסה לכאן נורמה חדשה, והרשות מיהרה להטיל עליה עיצום כספי.

<חנה וינשטוק טירי: זה לא המצב.

<חנה וינשטוק טירי: החוק הזה קיים, והוא בתוקף משנת 1981.

<חנה וינשטוק טירי: תמיד הייתה אכיפה לאורך כל הדרך, ועכשיו הוסיפו לנו כלי אכיפה.

<חנה וינשטוק טירי: הוועדה והיועצת המשפטית יודעת שלקח לנו הרבה זמן להעביר את החוק הזה – אולי שלוש שנים, ובאמצע גם התחלפה כנסת, והיינו צריכים להתחיל הכול מחדש.

<חנה וינשטוק טירי: שום דבר לא קרה מהר בנושא הזה.

<לאה ורון: הייתה סיבה לדחייה באישור החוק שנעוצה בעניין של הסדרת מעמדם של העובדים שעבדו לפני כן ברשות.

<חנה וינשטוק טירי: לא, אני מדברת על מה שהיה קודם.

<חנה וינשטוק טירי: אישרנו את החוק בוועדה, ואז הכנסת התפזרה.

<חנה וינשטוק טירי: אז התחלנו הכול מחדש.

<חנה וינשטוק טירי: ואז באמת עלה הנושא של העובדים.

<חנה וינשטוק טירי: אני אומרת – החוק הזה לא עבר מהר.

<חנה וינשטוק טירי: היו לו חבלי לידה מאוד ארוכים - -

יעקב פרי: לא אמרתי שהוא עבר מהר.

יעקב פרי: שמעתי כמה בעלי עסקים שהיו להם טענות.

<חנה וינשטוק טירי: אני ממשיכה.

<חנה וינשטוק טירי: העיצום הכספי יצא במרס – שלושה חודשים אחרי שהחוק נכנס לתוקף.

<חנה וינשטוק טירי: זה לא שב-2 בינואר הוצאנו עיצומים כספיים.

<חנה וינשטוק טירי: ישבנו, חשבנו איך לאכוף את הסעיפים האלה.

<חנה וינשטוק טירי: אם נתמקד, נתמקד בנושא של הצגת מחירים והבדל מדף-קופה.

<חנה וינשטוק טירי: אני מניחה שאתם יודעים מה הכוונה בהבדל מדף-קופה.

<חנה וינשטוק טירי: זה בעצם הטעיה במחיר שיש על המדף לבין המחיר שדורשים מהצרכן בפועל בקופה.

יעקב פרי: השאלה, גברתי, אם אתם לא ממהרים מדי?

יעקב פרי: אני לא נגד העיצום הכספי, כפי שאת בוודאי יכולה לתאר לעצמך, אבל השאלה אם יש לכם מנגנון - -

איתן כבל: חבר הכנסת פרי, ברשותך, סליחה.

איתן כבל: אני אמרתי את זה בפתיחת דברי.

איתן כבל: יש חוק, ויש תקנות.

איתן כבל: קודם כול מציגים את הדברים כמו שהם.

איתן כבל: אחר כך עלינו מדרגה שקוראים לה שכל ישר.

<אתי בנדלר: בהנחה שהחוק והתקנות לא - - -

איתן כבל: אם יש בעיה לתקנות עם השכל הישר זה דיון אחר.

<תמר פינקוס: אני רוצה לומר משהו.

<תמר פינקוס: אני הממונה על הרשות.

<תמר פינקוס: אפשר להגיד הכול.

<תמר פינקוס: פזיזות ולהטיל מהר ומהר מדי זה לא.

איתן כבל: תמר, את לא היית בדיון הקודם.

איתן כבל: אני יודע שאת כאן, ואני מברך אותך.

איתן כבל: אני לא רוצה את ההתייחסויות האלה.

איתן כבל: אני רוצה לשמוע עכשיו את הנתונים היבשים.

איתן כבל: אני לא רוצה ללכת לרוחב.

איתן כבל: אני רוצה קודם כול לקבל את הנתונים, איך זה עובד, אחר כך נשאל איך מעבר לחוק ולתקנות הדברים מתנהלים.

<תמר פינקוס: זאת הייתה השאלה של חבר הכנסת פרי.

איתן כבל: אבל לא ביקשתי לתת לו תשובה.

<חנה וינשטוק טירי: מאה אחוז.

<חנה וינשטוק טירי: ברשות יש הנחיות איך אנחנו מבצעים אכיפה, כלומר איך אנחנו מטילים עיצומים כספיים בכל מה שנוגע להצגת מחירים ולהבדל מדף-קופה.

<חנה וינשטוק טירי: ככלל כשאנחנו שולחים את המפקחים לעשות ביקורות בבתי העסק, הצגת המחירים זה בעצם ביקורת של כלל המוצרים בבית העסק.

<חנה וינשטוק טירי: נכנסים לבית העסק ובודקים את כלל המוצרים.

<חנה וינשטוק טירי: לגבי הבדל מדף-קופה – אנחנו נותנים להם סל.

<חנה וינשטוק טירי: אנחנו אומרים להם לדגום מוצרים מסוימים, וכמות הסל נגזרת מגודל בית העסק.

<חנה וינשטוק טירי: לגבי הצגת מחירים וגם לגבי הבדל מדף- קופה אני רוצה להדגיש ולומר שהמדיניות שלנו עוד לפני חוק העיצומים הכספיים היא שבמקרה שמדובר בטעות, כלומר אם אנחנו מגלים שאי סימון או אי הצגת המחיר או הבדל מדף-קופה נובע מטעות אנוש אנחנו לא מטילים עיצומים כספיים.

איתן כבל: דהיינו, מה שאת אומרת לי, חנה טירי, כדי שנדבר בשפה ברורה: הגעתם למכולת או לסופרמרקט ומצאתם במדף של השעועית ארבע קופסאות לא מסומנות.

איתן כבל: בדקתם את כל המקומות האחרים, והם מסודרים, הכול בסדר, וגם במדף של השעועית זה לא ארבע קופסאות אחרונות, אלא כולן מסומנות.

איתן כבל: מה ההנחיה במקרה כזה?

<חנה וינשטוק טירי: במקרה כזה אנחנו מנחים את המפקחים שלנו לא להתייחס.

<חנה וינשטוק טירי: מבחינתנו זה זניח, זה טעות אנוש.

<נופר טל: אני מתנצלת, היא אומרת דברים אחרים.

איתן כבל: אל תתנצלי.

איתן כבל: אני לא אתן לך.

איתן כבל: אל תפריעי.

<נופר טל: - - -

איתן כבל: תסלחי לי, הם לא עומדים עכשיו בפני משפט, הם צריכים להסביר את הדברים.

איתן כבל: אני מבקש לא להפריע לי.

<נופר טל: היא לא דוברת אמת.

איתן כבל: פעם אחרונה.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: מי שקופץ לא הופך אותו לצודק.

איתן כבל: קודם כול נשמע ונקשיב רוב קשב לדברים.

איתן כבל: אחר כך אני אגן עלייך בכל הכוח.

איתן כבל: זאת פעם אחרונה שאת מתפרצת.

<תמר פינקוס: אני רוצה להוסיף - -

איתן כבל: את לא אומרת שום דבר.

<תמר פינקוס: - - -

איתן כבל: סליחה, אני מבקש.

איתן כבל: אם תרצי התייעצות אני אפסיק את הדיון ותצאו.

איתן כבל: נכון לרגע זה, היא מדברת.

איתן כבל: אני רוצה לקבל תשובות על השאלות שלי.

איתן כבל: אין קפיצות כאן.

איתן כבל: אין כאן שאלה שאני מחפש מי הצדיק פה.

איתן כבל: אני רוצה לדעת מה נכון, מה נעשה.

איתן כבל: אני מבקש – כולם לשחרר את הכתפיים.

איתן כבל: הבנו את הכללים, והבנו את החוק.

איתן כבל: אנחנו רוצים להעלות מדרגה ולדעת מהי ההנחיה – והאם יש גם הנחיה בכתב ברשותך - -

<חנה וינשטוק טירי: - - -

איתן כבל: אחר כך שואלים מה אמרתי.

איתן כבל: האם יש הנחיה שאומרת, אלה כללי היסוד שבהם אנחנו מנחים את כל מי שאמון מבחינתנו בכל מקום ובכל אתר?

איתן כבל: והאם לכל אחד יש גם שפיל, מה שנקרא – שכל ישר על שכל ישר.

איתן כבל: אוקיי?

איתן כבל: זה מה שאני מבקש לדעת עכשיו.

איתן כבל: למה אני מקפיד על זה עכשיו?

איתן כבל: לא סתם אני לא נותן לאף אחד לדבר; כי אני כבר מניח שבמקום כלשהו בג'סר א-זרקא או במודיעין נכנס מישהו ובדיוק קרה כך וכך.

איתן כבל: אז אני רוצה לדעת מהן ההנחיות לפני שאנחנו עוברים להסברים ממול.

<חנה וינשטוק טירי: ההנחיות הן מאוד ברורות.

<חנה וינשטוק טירי: הן הנחיות של המפקחים.

<חנה וינשטוק טירי: אני חייבת להגיד – מפקח הוא דוגם, הוא מביא לנו ראיות.

<חנה וינשטוק טירי: בסופו של דבר מי שמטיל את העיצומים הכספיים זה העוצם.

<חנה וינשטוק טירי: יכול להיות מקרה שמפקח דגם וקבע שיש הפרה, אבל כשזה מגיע לעוצם, לפי הראיות ולפי ההנחיות, הוא קובע שאין.

<חנה וינשטוק טירי: זה חשוב לי להגיד כי בעלי העסקים רואים את המפקחים בשטח.

<חנה וינשטוק טירי: אבל מי שמטיל את העיצומים זה העוצם.

<חנה וינשטוק טירי: התיק מגיע אליו, ורק הוא קובע כמה עיצומים כספיים יוטלו.

<חנה וינשטוק טירי: ההנחיה היא מאוד ברורה.

<חנה וינשטוק טירי: אין לנו שום כוונה להתעמר.

<חנה וינשטוק טירי: מדובר באלפי מוצרים, מגוון גדול מאוד של מוצרים.

<חנה וינשטוק טירי: ברגע שאנחנו רואים או מתרשמים, לפי שיקול הדעת שלנו, שמדובר בטעות אנוש אנחנו לא מטילים עיצומים כספיים.

<חנה וינשטוק טירי: אנחנו בודקים את פריסת ההפרות בשטח.

<חנה וינשטוק טירי: גם על המדף עצמו אנחנו בודקים מה היחס בין המוצרים המסומנים למוצרים שאינם מסומנים.

<חנה וינשטוק טירי: כך שאם במקרה רוב המוצרים על המדף מסומנים, אבל יש מוצר אחד או שניים שאינם מסומנים אנחנו לא מתייחסים לזה.

<חנה וינשטוק טירי: אנחנו מתייחסים לזה כמו במסגרת של זוטי דברים.

<חנה וינשטוק טירי: אנחנו לא מחשיבים את המדף הזה או את המק"ט או הברקוד הזה כמשהו שעליו אנחנו מטילים עיצום כספי.

איתן כבל: חנה, הרי לכל תלונה יש סיפור הדרך שלה, יש צילום שלה.

איתן כבל: זאת אומרת זה לא שמישהו אומר, הייתי שם, ועל המדף היו X קוטג'.

<אניטה יצחק: כל מסגרת הביקורת מתועדת.

<אניטה יצחק: היא מתועדת בכתב ומצולמת.

<אניטה יצחק: גם הפריטים המפרים מצולמים וגם אם זה הבדל מדף-קופה זה מתועד בסרט הקופה.

<אניטה יצחק: יותר מזה, המפקח בשטח בסיום הביקורת מוסר למנהל הסניף דוח בדבר ההפרות שנמצאו.

<אניטה יצחק: הוא עובר אתו בבית העסק, והוא מצביע על ההפרות.

<אניטה יצחק: הוא מראה לו איזה הפרות נמצאו בבית העסק שלו.

<אניטה יצחק: כלומר הכול מתועד מאוד.

<אניטה יצחק: כשהעוצם מקבל הכול הוא רואה גם את התיעודים, הוא בוחן לפי הקריטריונים.

<אניטה יצחק: סיבוב ראשון נעשה בשטח.

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: תודה לך.

<חנה וינשטוק טירי: אני רוצה לציין שלטופס שהמפקח מוסר אין משמעות משפטית.

<חנה וינשטוק טירי: זה יותר בשביל בעל העסק.

איתן כבל: חנה, העניין ברור.

איתן כבל: תמר, בבקשה, אם את רוצה להוסיף.

<תמר פינקוס: חנה כבר אמרה את זה אבל אני רוצה לומר.

<תמר פינקוס: אתה אמרת, אם יש ארבע שעועיות.

<תמר פינקוס: אבל זה לא ארבע שעועיות; זה ארבע שעועיות ושלושה בקבוקים וחמישה חלב – כל המכלול.

<תמר פינקוס: טעות אנוש היא טעות אנוש.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: זאת כוונתי.

<תמר פינקוס: נהגנו כך קודם, ואנחנו נוהגים כך ביתר שאת גם עכשיו.

<תמר פינקוס: זה דבר שהטריד כשהעבירו את החוק.

<תמר פינקוס: אז שאל אותי עורך-דין בורסי האם נטיל עיצומים על כל בקבוק קולה.

<תמר פינקוס: ואני חזרתי ואמרתי – ואפשר לקרוא את זה בפרוטוקול של הדיונים – לא על בקבוק קולה ולא על שניים.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: תודה, תמר.

<תמר פינקוס: עוד דבר אחד.

<תמר פינקוס: שלא תהיה טעות.

<תמר פינקוס: קודם שאל אותי גם חבר הכנסת פרי – החובה לסמן את המוצרים קיימת מ-57'.

<תמר פינקוס: מאז זה נאכף.

<תמר פינקוס: ב-84' צומצמה החובה, ונקבעו שבעה-עשר סייגים.

<תמר פינקוס: השר שרנסקי ב-97' צמצם את הסייגים כי הוא ראה שמנצלים את זה לרעה.

<תמר פינקוס: הדברים האלה הם לא חדשים.

<תמר פינקוס: אנשים עמדו על זה לדין לא רק במסגרת קנסות מנהליים, אלא בבית משפט.

<תמר פינקוס: הקנסות בבתי משפט היו הרבה יותר גבוהים.

<תמר פינקוס: על מה הזעקה?

איתן כבל: תמר, אני לא מבין למה את צריכה עכשיו להתגונן.

איתן כבל: ביקשתי ממך?

<תמר פינקוס: אני לא מתגוננת.

איתן כבל: אז מה את מתגוננת?

איתן כבל: בשלב הזה אנחנו עדיין לא בשלב ההתגוננות וההסברים.

איתן כבל: קודם כול אנחנו צריכים להבין איפה אנחנו חיים.

איתן כבל: אהוד פלג, בבקשה.

<אהוד פלג: בוקר טוב.

<אהוד פלג: קודם כול המועצה לצרכנות מברכת על הכלי החשוב הזה שניתן לרשות לסחר הוגן; כלי רב עוצמה שיאפשר לה לבצע עבודה הרבה יותר תקיפה כלפי העסקים בצורה יותר קלה.

<אהוד פלג: אני רוצה להבהיר מה הפרופורציות בין הרשות לסחר הוגן לבין המועצה הישראלית לצרכנות כי אני נוכח לדעת שהרבה לא יודעים בדיוק את ההבדלים.

<אהוד פלג: שני הגופים האלה הם גופים משלימים.

<אהוד פלג: יש להם תפקידים שונים ומשלימים.

<אהוד פלג: הרשות לסחר הוגן היא גוף שלטוני, מצוידת בסמכויות פליליות ומנהליות ותפקידה לאכוף את חוק הגנת הצרכן.

<אהוד פלג: המועצה הישראלית לצרכנות היא גוף שפועל, אמנם, מכוח חוק המועצה הישראלית לצרכנות, אבל היא ארגון צרכנים לכל דבר.

<אהוד פלג: תפקידה הוא אחד: לייצג את הצרכנים כפרטים או כציבור בפני גורמים פרטיים, עסקיים, ציבוריים וממלכתיים.

<אהוד פלג: המועצה הישראלית לצרכנות היא הכתובת הראשונה של הצרכנים לתלונות צרכניות – תלונות על פגיעה על-ידי עסקים.

<אהוד פלג: בשנת 2014 קיבלנו למעלה מארבעים ואחת אלף תלונות.

<אהוד פלג: 80% מהתלונות היו מוצדקות; ב-65% מהמקרים אנחנו הצלחנו לעשות את הדבר שבעיקר אנחנו יכולים לעשות – להחזיר לצרכנים את הזכויות שנשללו ואת הכסף שהם צריכים לקבל בחזרה.

<אהוד פלג: למה רק 65% מהמקרים?

<אהוד פלג: משום שאנחנו לא גוף שלטוני.

<אהוד פלג: אבל עצם העובדה שמתייצב בפני בית העסק גורם מקצועי שיודע את החוק ומכיר את הפגיעות ואת הסיווג של הפגיעות האלה, ויודע להתנהל מול בית העסק מאפשר לנו להביא את התועלת הזאת לצרכנים.

<אהוד פלג: נוסיף על כך את מה שעשינו עם אותם 35% אחרים - -

איתן כבל: אם אתה כבר נותן לי את המספרים – בכמה יצא לכם לטפל?

<אהוד פלג: 80% מהתלונות הן מוצדקות.

<אהוד פלג: טיפלנו בכולן, אבל ב-65% מהמקרים הצלחנו להחזיר לצרכנים את הזכויות שנשללו מהם.

<אהוד פלג: נשארו 35% שבהם בית העסק מנסה למתוח את החבל גם אתנו.

איתן כבל: העניין ברור.

<אהוד פלג: ואז אנחנו מושיטים סיוע נוסף לצרכנים, ומנסחים עבורם כתב תביעה לבית המשפט לתביעות קטנות.

<אהוד פלג: בשנת 2014- -

איתן כבל: אהוד, הדיון הוא לא עליכם.

איתן כבל: אני לא עוסק בזה עכשיו.

איתן כבל: הגיע הזמן שאני אבין את כל המפה של העוסקים בעניינים האלה, אבל זה דיון בפני עצמו.

איתן כבל: אני שם את זה לרגע בצד, ברשותך.

איתן כבל: אני רוצה להבין מה ההתרשמות שלך מהנתונים המונחים לפתחכם?

איתן כבל: חנה טירי, היועצת המשפטית של הרשות לצרכן והסחר ההוגן הציגה את התמונה אחרי מעבר החוק, אחרי כניסת התקנות.

איתן כבל: במתח הזה שמתקיים בין הצרכנים לבין העוסקים אני רוצה שתיתן לי דיווח מנקודת המבט שלך, כי אתה איש השטח, מה שנקרא.

איתן כבל: אתה אמור להיות האיש שנותן לי את הנתונים מהשטח.

<אהוד פלג: אנחנו מעודדים מאוד מהסמכות החדשה שהרשות לסחר הוגן קיבלה, ואנחנו מתרשמים שיש שם תנופה של הגברת האכיפה בזכות האמצעים החזקים האלה - -

איתן כבל: אתה לא הבנת את השאלה שלי.

איתן כבל: מהרגע שנכנס החוק כמה תלונות שנוגעות לתחום האכיפה שאנחנו מדברים עליה כעת היו?

איתן כבל: אתה יכול להגיד לי שאין לך נתונים.

איתן כבל: שזה גם בסדר.

<לאה ורון: - - -

איתן כבל: לא.

איתן כבל: מגיעות אליו תלונות ללא שום קשר להשתה שמשיתה הרשות להגנת הצרכן.

איתן כבל: הוא קיבל ארבעים אלף.

איתן כבל: נניח שמ-2014, מועד כניסת החוק ועד עכשיו, הגיעו X האם אתה יודע לומר לי שבנתון הזה יש גם תלונות מהסוג שאנחנו מדברים עליו, שמחירים לא מופיעים, שיש פערים בין קופה לבין מדף – כל אותם אלמנטים שאנחנו ממוקדים בהם ברגע זה - -

<אתי בנדלר: לא רק בשל הפרה של החוק, אלא באותם סעיפים שלרשות יש סמכות להטיל עיצומים כספיים.

איתן כבל: נכון.

<אהוד פלג: בתשובה לשאלתו של אדוני – מתחילת השנה העברנו עשרות רבות של תלונות לרשות לסחר הוגן, בעיקר באותם תחומים שבהם אין למועצה אפשרות לתת את הסעד לצרכנים.

<אהוד פלג: לעומת זאת הרשות לסחר הוגן, אם העיצומים הכספיים, יכולה בהחלט לטפל בתלונות האלה באופן סביר.

<אהוד פלג: הנושאים שהעברנו הם בעיקר נושאים של טלמרקטינג, נושאים של הטעיות, של רוכלות, של חוזי דוגמנות עם הטעיות.

<אהוד פלג: הדברים האלה נחשבים קשים לטיפול, והרשות לסחר הוגן עם הכוח שלה יכולה להועיל מאוד.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: ברשותכם, לפני שאעבור לצד חברי הכנסת חשוב לי לשמוע את המוזמנים.

איתן כבל: ערן, אין מצב שאני מתעלם ממך גם אם אני רוצה.

איתן כבל: אמנם אתה כבר לא יכול לשים אותי בפינה אחד על אחד.

<לאה ורון: תגיד לוועדה למה.

איתן כבל: הייתי חייל שלו.

<ערן מאירי: פעם היית חייב להקשיב לי.

<ערן מאירי: היום אתה יכול להקשיב לי.

איתן כבל: ערן מאירי, בבקשה.

<ערן מאירי: אני יועץ משפטי של שופרסל.

<ערן מאירי: אני רוצה להתחיל בדוגמה מוחשית.

<ערן מאירי: רציתי להביא סרטון, אבל אין טעם.

<ערן מאירי: כולנו מבקרים בסופר, כולכם יודעים מה זה סופר.

<ערן מאירי: דמיינו את עצמכם נכנסים לסניף גדול של ארבעת אלפים מטר ביום חמישי בערב או בערב חג.

<ערן מאירי: העובדים כולם מתרוצצים ומתחילים להכניס משטחים כדי לספק את הסחורה.

<ערן מאירי: הם מכניסים משטחים, ולא מסמנים מחירים על חלק מהמשטחים.

<ערן מאירי: אני כבר אומר – לא בסדר, לא נכון ובניגוד לחוק.

<ערן מאירי: עכשיו בואו נצלול לסוג של משטח.

<ערן מאירי: למשל, משטח של קפה שיש בו תשעים ארגזים ובכל ארגז שתים-עשרה יחידות של קפה.

<ערן מאירי: סך-הכול במשטח – אלף ושמונים יחידות של קפה.

<ערן מאירי: העובדים בלחץ העבודה לא סימנו.

<ערן מאירי: שוב – לא בסדר.

<ערן מאירי: נראה מה המשמעות מבחינת החוק.

<ערן מאירי: אני לא נכנס כרגע לשיקול הדעת ולהיגיון שכבודו דיבר עליו.

<ערן מאירי: מבחינת החוק, אלף שמונים מקרים של הפרה - -

איתן כבל: ערן, תרשה לי.

איתן כבל: אני מאוד לא רוצה להיכנס לפינה של המקרים היוצאים דופן.

<ערן מאירי: כבודו, תן לי דקה לסיים.

איתן כבל: תן לי, ואל תגיד לי "כבודו".

<ערן מאירי: תן לי - -

איתן כבל: אני לא אתן לך.

איתן כבל: אני רוצה לכוון את הדיון.

איתן כבל: בואו נחליט שהוועדה תצטרך להתייחס לכל השאלות של המקרים האלה – חג, "זה בדיוק הגיע וכולם ממתינים כי יש מבצע".

איתן כבל: אני קודם כול רוצה התייחסות לשוטף.

איתן כבל: קל מאוד לגרום לחבר'ה פה להזיל דמעה על כך שערב חג, עוד שעה, כולם רוצים לקנות את הקפה של החברה שהביאה את זה, וכולם דוחפים.

<ערן מאירי: בסדר, לא ערב חג.

<ערן מאירי: לא סימנו משטח.

<ערן מאירי: רק תבינו לאן הגענו בעניין הזה, ושלא תגידו שזה לא נאמר.

<ערן מאירי: במשך שנתיים וחצי היינו פה בוועדה והתרענו על זה.

<ערן מאירי: אותו משטח מביא לחיוב של לפחות עשרים ושניים אלף שקל לפריט; ומכיוון שזה רשת שיווק אז בנסיבות מחמירות זה גם שלושים ושלושה אלף שקל לפריט.

<ערן מאירי: אותו משטח שלא סומן מביא חיוב של שלושים וחמישה מיליון שקל.

איתן כבל: הייתה עליכם השתה של שלושים וחמישה מיליון שקל?

<ערן מאירי: תן לי רק לסיים את הנקודה הזאת.

<ערן מאירי: המשטח הזה שווה, על-פי החוק, שלושים וחמישה מיליון שקל.

<ערן מאירי: אם יוצאים מנקודת הנחה שהקפה הזה נמכר במחיר גבוה של שלושים שקל, המשטח הזה נמכר בשלושים אלף שקל, והרווח התפעולי של החברה הכי מוצלחת בענף הוא 3%.

<ערן מאירי: אנחנו מגיעים ל-900 שקל רווח של החברה על כל המשטח הזה, והקנס הוא שלושים וחמישה שקל רק על מקרה אחד.

<ערן מאירי: מה קורה ברשת שמדובר בכמה מקרים ובכמה חנויות?

<ערן מאירי: אנחנו מגיעים למיליארדים.

<ערן מאירי: זה החוק היבש.

דוד ביטן: נראה לך שאין שיקול דעת לאנשים?

<תמר פינקוס: למה דמגוגיה?

איתן כבל: תמר פינקוס, בינתיים אני אומר את הדברים לא רע.

<תמר פינקוס: - - -

איתן כבל: תודה רבה לך.

<ערן מאירי: תמר, את יודעת שזה החוק היבש.

<ערן מאירי: כשבאה הרשות להגנת הצרכן כדי להשית את העיצום הכספי אז בואו קודם כול נדייק בעובדות: הפשיטה של אנשי הרשות להגנת הצרכן הייתה כבר ב-19 בינואר 2015 – תשעה עשר יום אחרי שהחוק נכנס לתוקף.

<ערן מאירי: לא חיכו שלושה חודשים, לא חיכו ארבעה חודשים.

<לאה ורון: זה לא מה שנאמר בוועדה.

<ערן מאירי: אני קורא את כתב העיצום.

<ערן מאירי: ב-19 בינואר התחילו פה פשיטות.

<קריאה: למה "פשיטות"?

איתן כבל: ערן, תסיים.

<ערן מאירי: ברור לגמרי שגם הרשות מבינה שעיצום כזה בהיקפים כאלה זה מיליארדים.

<ערן מאירי: אז עכשיו מנסים להפעיל כל מיני מנגנונים שלכאורה עושים שכל – אז בואו נראה איך לא נעשה את זה מיליארדים, בואו נעשה מיליונים.

<ערן מאירי: בואו נכאיב לרשת לא במיליארדים, אלא בשני מיליון שקל, בשלושה מיליון שקל; רשתות קטנות יותר – בחצי מיליון שקל.

איתן כבל: ערן, תודה.

<ערן מאירי: רגע.

איתן כבל: ערן, הסברת את עצמך בסדר גמור.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר לכם, גם לחברי חברי הכנסת, שפה לא נטעה – אנחנו עוסקים בתקנות ובחוק שצריך לעמוד בו.

איתן כבל: שאף אחד פה סביב השולחן לא יחשוב שאנחנו עוסקים במשהו אחר.

איתן כבל: התפקיד שלנו הוא קודם כול להגן על הצרכן.

איתן כבל: שלא נטעה.

איתן כבל: אנחנו יכולים לבזבז את הדיון על המקרים של שלושים וחמישה מיליון.

<ערן מאירי: אנחנו לא מדברים על המקרים הקשים.

<ערן מאירי: לכולנו המקרים הקשים הם ברורים.

<ערן מאירי: על סעיף אחד או שניים מתוך ארבעים ושלושה - -

איתן כבל: תכף נעבור.

איתן כבל: מה שהושת ונמצא אצלך, נמצא גם אצלי.

איתן כבל: אין פה כפל דיווחים.

יעקב פרי: אבל יש כפל מס.

איתן כבל: אייל רביד, בעלים של רשת "ויקטורי", בבקשה.

איתן כבל: אני אתן לכולם לדבר.

<אייל רביד: בוקר טוב.

<אייל רביד: אני דווקא לא רוצה לתת את הדוגמה שערן נתן, אלא להתחלה.

<אייל רביד: מאין בא מחירון?

<אייל רביד: הגדירו פה מחירון שאין מצב בעולם שגם אם עשו הנחה לערן, אז עזוב את הסכום של שלושים ושלושה מיליון, אלא רק שלושים ושלושה אלף שקל.

<אייל רביד: רק משטח שעולה שלושים אלף.

<אייל רביד: מי הגדיר את המחירון?

<אייל רביד: גם היום כשאתה עושה עבירת תנועה – וזה חוק, וצריך לעמוד בחוק כמו שאתה אמרת שצריך לעמוד בחוק, זה נכון.

<אייל רביד: רק אז נותנים אזהרה ראשונה ואזהרה שנייה.

<אייל רביד: גברת פינקוס תגיד, נתנו ב-2014 אזהרות.

<אייל רביד: אני לא מכיר אזהרות שבעקבותיהן לא בא מכתב התראה ואחריו קנס – קנס ראשון, שני ושלישי.

<אייל רביד: פה נחתו עם קנס.

<אייל רביד: הורידו על הראש שש מאות אלף, מיליון שקל.

<אייל רביד: אנחנו ממציאים כסף?

<אייל רביד: יש לנו מכונת הדפסה?

<אייל רביד: לא ראיתי מכונת הדפסה.

<אייל רביד: חנה דיברה על דגם.

<אייל רביד: אני מזמין אותך להיות עם הפקחים שלך.

<אייל רביד: בשפה של הילדים זה נקרא "חפירה".

<אייל רביד: חפרתם לתחתונים של העסק, ואתם חופרים את העסק.

<אייל רביד: אני אשאל אותך את השאלה: אתה מכיר את התהליך 1 בחודש?

<אייל רביד: שלוש פעמים התאריך הזה יוצא ביום ראשון.

<אייל רביד: מבקר מגיע ביום ראשון בשמונה בבוקר, 1 בינואר – תאמין לי שבסופר אין אף אחד, חוץ מהעובדים שהגיעו בזמן לעבודה והמבקר של הרשות להגנת הצרכן.

איתן כבל: אני אעניש אותו שהוא חרוץ?

<אייל רביד: לא, חלילה.

<אייל רביד: זה רק נותן טעם; זה לא הכי מתוק, הכי מלוח או הכי חמוץ.

<אייל רביד: יש קצת שינוי בטעמים.

איתן כבל: אייל, אני מבין את מה שאתה אומר, אני אגיד לכם מה מפריע לי - -

<אייל רביד: אני לא נגד עיצום.

איתן כבל: טוב, אוקיי, דבר.

<אייל רביד: מגיע קנס.

<אייל רביד: גם כשאני חוצה אור אדום מגיע לי קנס.

<אייל רביד: אבל כשחציתי אור אדום לא לוקחים לי את הרישיון, לא מכניסים אותי לבית סוהר.

<אייל רביד: בוועדה הקודמת אמרתם שכותלי הכנסת שמעו הרבה איומים ושום דבר לא קרה.

<אייל רביד: קלאב-מרקט פשטה רגל לפני עשר שנים; הריבוע הכחול עומדת להיות - - -

איתן כבל: אייל, אני רוצה לדבר בשם הקירות, בכל הכבוד.

איתן כבל: הבית הזה במשך כל השנים בגלל התנהלות עסקית של מערכות – הכנסת הזאת וחברים שישבו פה לפני ניסו יותר מפעם אחת להציג את הגופים האלה.

<ערן מאירי: מסכים.

איתן כבל: לא אנחנו אלה שיצרנו את המצב הזה.

<ערן מאירי: לא אמרתי שהקיר הזה - - - אם הבנו לא נכון אני אבהיר.

איתן כבל: גם לא בגלל הקנסות.

<אייל רביד: אי אפשר לבוא ולהגיד "לא בגלל הקנסות".

<אייל רביד: הרגולטור לא יכול לזרוק אבנים על בית העסק שמרוויח, כמו שאמר ערן, פחות מ-3%.

<אייל רביד: זה הטוב ביותר.

<אייל רביד: זורקים עליו אבנים, ובסופו של דבר אהוד פלג מבקש, ועם ישראל רוצה לקנות בזול.

<אייל רביד: עושים יבוא מקביל שגם בה הכנסת לא עוזרת בשום דבר, ואז צריך לשלם גם עיצומים כספיים.

<אייל רביד: גם בעיצום כספי אפשר לבנות מבנה מסוים עם מדרג מסוים.

<אייל רביד: אני שוב אומר, גם אני מקבל דוח לנייד כשאני חונה באדום-לבן.

<אייל רביד: לא לוקחים לי את האוטו.

איתן כבל: אבל הוא לא אומר לך, ניתן לך הנחה.

<נופר טל: יש אזהרה.

איתן כבל: אין אזהרה.

איתן כבל: כשאתה חוצה באור אדום לא מזהירים אותך.

<קריאות: - - -

<רמי לוי: זאת לא דוגמה טובה.

<אייל רביד: עשרים ושניים אלף שקל להערה לפאול אחד – מה, יש פה מישהו שהוא לא בן אדם?

איתן כבל: אייל, אנחנו לא דנים בחוק.

איתן כבל: החוק חוקק, כנסת ישראל אישרה אותו - -

<אייל רביד: אז על מה אנחנו דנים?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אם הדיון לא מתאים למישהו הוא יכול לעזוב.

איתן כבל: אין צו הבאה לוועדה.

איתן כבל: בוודאי לא לכם.

איתן כבל: זימנו את הדיון בגלל שני דברים: א', כי רצינו לראות שהם עושים את העבודה שלהם; שנית, לראות אם יש תלונות ולבדוק מהי נקודת האיזון הנכונה.

איתן כבל: זה הכול.

<אייל רביד: אם יורשה לי, ברשותך, לסיים על נקודת האיזון.

<אייל רביד: ערן ישלם את הקנס, "ויקטורי" ישלם את הקנס, רמי לוי ישלם את הקנס – כל מי שיושב פה ישלם את הקנס.

<רמי לוי: אני לא אשלם את הקנס.

<רמי לוי: אני אבוא לבית משפט.

<אייל רביד: אתה מאמין שרמי, אייל או שופרסל יוציאו מהכיס ולא תגבה אותו?

<אייל רביד: הוא יעשה סקר אחרי כן - -

איתן כבל: לא - - -

<אייל רביד: זאת לא חוכמה להגיד, לא, והכול בסדר.

איתן כבל: אייל, עשה לי טובה.

איתן כבל: עד פה לפחות.

איתן כבל: מישהו פה לא יאיים עלי אם ישיתו עליו - -

<אייל רביד: אף אחד לא מאיים.

איתן כבל: סליחה, לא צריך ללכת למיקרופישים.

איתן כבל: אמרת את זה לפני שנייה.

איתן כבל: לפני שנייה אמרת - -

<אייל רביד: לא מאיימים.

<אייל רביד: מבצעים.

איתן כבל: אתה אומר.

<אייל רביד: אין מאיפה לקחת מאות אלפי שקלים בעיצום לעסק אחד.

איתן כבל: זאת לא שאלה של העיצום.

איתן כבל: השאלה היא, האם אתם עומדים בחוק או לא?

איתן כבל: שנית, האם הרשות לסחר הוגן מתעמרת או עושה את עבודתה?

איתן כבל: אלה שתי השאלות.

איתן כבל: האם הם עושים את עבודתם?

איתן כבל: כי יש גם אזרחים לייצג מצד אחד, ומצד שני האם אתם עושים את עבודתכם?

איתן כבל: זאת הנקודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רמי לוי, בבקשה.

<רמי לוי: שלום לכולם.

<רמי לוי: לדעתי, בבסיס צריך לשנות את החוק.

<רמי לוי: העסק שלי מעסיק ששת אלפים עובדים, ומשרת יותר משני מיליון לקוחות בחודש.

<רמי לוי: הלקוחות שבאים לקנות אצלי ברשת הם היסודות שלי.

<רמי לוי: זאת אומרת הצרכן שבא אלי – אם חלילה אני אנסה פעם אחת לרמות אותו או לעשות לו טריק - -

נורית קורן: אבל זה קורה.

<רמי לוי: אני לא יודע אם זה קורה או לא קורה.

<רמי לוי: אבל אם זה קורה זה לא שבעל הבית נותן הוראה לאותו עובד לא לשים מחיר על המוצר.

<רמי לוי: אצלי בעסק מועסקים גם אנשים עם מוגבלות.

<רמי לוי: חלק מהעבודה שלהם הוא גם לתמחר את המוצר.

נורית קורן: אבל גם האשמתם אותם - -

<רמי לוי: אני לא מאשים.

איתן כבל: נורית, תני לו להציג את הדברים.

<רמי לוי: נורית, שלא תביני לא נכון – אני לא מאשים אף אחד.

<רמי לוי: אבל אני לא זה שיושב בחנות ומקודד את המחיר על המוצר.

<רמי לוי: יש לי ששת אלפים עובדים במערכת; אנשים שבאים להתפרנס ולעשות את העבודה שלהם.

<רמי לוי: יש להם הוראה חד-משמעית בכתב, במייל, שהעובד חייב לקודד את המוצר.

<רמי לוי: אני לא נמצא בשטח כדי לראות שהוא מקודד את המוצר, אבל יש לו הוראה חד משמעית ממני כן לקודד את המוצר – לסדרני חוץ, לעובדים שלי או לעובדים עם המוגבלויות שאותם אני מעסיק באהבה ובשמחה כי אני חושב שהם נותנים יותר ממה שהם יכולים לתת.

<רמי לוי: אני לא האשמתי אותם, אולי לא הבנת.

<רמי לוי: רציתם להגיד שהאשמתי אותם, אולי יותר נחמד לכם להגיד את זה.

<רמי לוי: אני לא מאשים אותם; להפך – אני מעריך אותם יותר מאשר כל עובד נורמלי.

<רמי לוי: כי הם נותנים 100% ממה שהוא יכול.

נורית קורן: בזה אתה צודק.

<רמי לוי: אנחנו משרתים שני מיליון לקוחות בחודש.

<רמי לוי: יש פה ששת אלפי עובדים שחלק מהתפקיד שלהם הוא לקודד את המחיר.

<רמי לוי: יש להם הוראה חד-משמעית לקודד כל מוצר ומוצר.

<רמי לוי: אצלי בחנות יש יותר ממאתיים חמישים אלף מוצרים.

<רמי לוי: זה לא מאה, זה לא מאתיים ולא אלף שלא ראיתם על המדף.

<רמי לוי: אם הייתם אומרים, לפחות, שלפי החוק, 10% מהמוצרים שיש על המדף לא מקודד, אז תקבל קנס רציני.

<רמי לוי: אבל ריבונו של עולם – יש מאתיים חמישים אלף, ו-99% מהם כן מקודדים.

<רמי לוי: אז אם אני לא רוצה לקודד למה קודדתי 99%?

<רמי לוי: הרי בסופו של דבר יושבים פה אנשים שמשרתים ציבור.

<רמי לוי: הוא מעסיק עשרת אלפים עובדים, זה מעסיק ארבעת אלפים עובדים - -

<ערן מאירי: שלושה עשר אלף.

<רמי לוי: - - אנחנו באנו לשרת את הציבור.

<רמי לוי: הלקוחות שלנו זה הבסיס של העסק שלנו.

<רמי לוי: אנחנו לא אנשים שבאים לגנוב את הצרכנים שלנו או לרמות אותם ולעשות להם תרגילים.

<רמי לוי: אנחנו לא שם.

<רמי לוי: אמרתם שהחוק הזה חוקק ב-57'.

<רמי לוי: אולי ב-57' זה היה ככה.

<רמי לוי: אנחנו לא נמצאים ב-57'.

<רמי לוי: חוץ מזה הטכנולוגיה היום כל-כך מתקדמת, ואפשר לעשות דברים פשוטים.

<רמי לוי: אפשר לחבר את הקופה עם המדף ולראות את המחיר באותו רגע, ולא להתחיל לחפש סיפורים ולהגיד שהמחוקק הטיל חוק, ואתם באים לעשות מה שאתם צריכים לעשות.

<רמי לוי: ברשת שלי הצרכנים שלנו חשובים לנו.

<רמי לוי: הצרכן חשוב לי יותר ממני.

<רמי לוי: אני לא יודע איך להתבטא בנושא הזה.

<רמי לוי: תבינו שהצרכנים שלנו חשובים לנו.

<רמי לוי: אנחנו לא רמאים, אנחנו לא גנבים; להפך – המטרה שלנו היא אך ורק לשמור על הצרכן.

<רמי לוי: אם לא שומרים על הצרכן הוא לא יבוא לקנות אצלי.

<רמי לוי: אני לא מונופול, אני לא ריכוזי, ואני לא משרד ממשלתי שאין לו תחרות.

<רמי לוי: לכל רשת יש תחרות.

<רמי לוי: ואם רשת לא תעשה את העבודה שלה נאמנה לצרכן הוא ילך לקנות במקום אחר.

<רמי לוי: יש לו אפשרות לקנות במקום אחר.

<רמי לוי: לא יכול להיות שייכנסו אלי, ומתוך מאתיים חמישים אלף מוצרים נניח 500 מוצרים לא מקודדים, ועליהם אשלם קנס.

<רמי לוי: מה זה 500 מוצרים?

<רמי לוי: זה משטח שבו יש 500 מוצרים, אז אתם קוראים לו 500 מוצרים, ואתם תוקעים לי שש מאות אלף שקל קנס.

<רמי לוי: אותו עובד שעשה טעות – מה אני אגיד לו?

איתן כבל: רמי, סליחה, אני רוצה לעצור אותך ולשאול אותך את השאלה הבאה.

איתן כבל: אני לא התלוויתי לפקחים.

איתן כבל: הנחת העבודה שלי היא זה לא שהגיעו לרמי לוי באיזשהו מקום, והכול היה בסדר בעסק – לא היה הבדל בין הקופה לבין המדף, בכל המקומות היו מחירים ורק במשטח הקפה הייתה בעיה.

איתן כבל: כשאתה נכנס לכל עסק אתה מיד מזהה מגמה.

איתן כבל: אם אנחנו מדברים על מגמה במקום, זה אחד; או אקראיות, זה דבר שני; האם האקראיות הזאת חוזרת על עצמה יותר מפעם אחת?

איתן כבל: או יכול לקרות לכולנו.

איתן כבל: אז קודם כול אף אחד לא מאשים את העובד.

איתן כבל: אבל בואו גם לא ניסחף שאין מקום.

איתן כבל: ל"ו?

איתן כבל: אין מקום.

<נופר טל: לא הושתו עלינו - -

איתן כבל: רגע אחד, אני אתן לך לדבר בתורך.

<נופר טל: אצלנו לא הושתו - -

איתן כבל: אני לא אמרתי לך.

איתן כבל: אני לא יודע על מי הושת או לא.

איתן כבל: אפילו מהדוח אני לא יודע.

איתן כבל: אין לי מושג מי.

איתן כבל: אני רואה את זה בקודים.

איתן כבל: אני אמרתי מי?

איתן כבל: אני יודע מי?

איתן כבל: לא יודע.

<נופר טל: אבל אנחנו לא צדיקים- -

<לאה ורון: לא קיבלת רשות דיבור.

איתן כבל: סליחה, מישהו נתן לך רשות דיבור?

איתן כבל: פעם אחרונה.

איתן כבל: כשיגיע תורך תשתדלי שיהיו דברים חכמים, זה הכול.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם, ברשותכם, זה שאני לא רוצה שהדיון הזה – כי הוא לא מוצא חן בעיני.

איתן כבל: זה כאילו אנחנו מרחפים לנו בחלל החיצון, ואלה אומרים שהם כל היום רוצים לשרת את האזרח ולא הולכים לקראתנו, והצד השני זה כל היום כאילו מסתובבים עם נר ומחפשים חמץ.

<אייל רביד: לא ל"ו, אבל גם לא דומרני יושבים פה.

איתן כבל: אוי, נו.

נורית קורן: חס וחלילה, לא אמרנו את זה.

איתן כבל: אייל, אני לא אמרתי דבר כזה.

איתן כבל: עשה לי טובה – אל תפרש אותי בחיי.

איתן כבל: אני פה כדי להגיד.

<אייל רביד: לא אמרתי - - אמרתי לא אלה, אבל גם לא אלה.

איתן כבל: עשה לי טובה.

איתן כבל: אני רוצה להחזיר את הדיון למקום בדיוק.

איתן כבל: בכל הכבוד לך, ערן, לא על משטח של שלושים ושלושה מיליון – לא יעזור לך, אתה לא תיקח אותי למקום הזה.

איתן כבל: אף אחד לא ייקח אותי למקום הזה.

איתן כבל: אני אומר את זה לכולכם – אני רוצה לקבל את הנתונים המתייחסים למה שקורה באופן יומיומי.

איתן כבל: איך זה מתנהל, איך זה עובד.

איתן כבל: זה מה שאני מבקש.

איתן כבל: אל תיקחו אותי למקומות האלה, לא יעזור לכם.

איתן כבל: אתם לא תסיטו את הדיון לא מימין ולא מהצד הזה למקומות שאנחנו לא נוכל לצאת עם תשובות.

איתן כבל: חברת הכנסת קורן, בבקשה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אני לא באה לפגוע בכם כמעסיקים.

נורית קורן: דעו לכם דבר אחד: אני מכירה מאוד מקרוב את הנושא של פיקוח, ואיך זה נעשה בשטח.

נורית קורן: מה שקורה זה שאנשים מתלוננים על מוצר מסוים שלא קודד או קודד על המוצר, אבל מגיעים לשלם בקופה, ויש מחיר אחר.

נורית קורן: הרבה אנשים פונים למשרד הכלכלה בנושא הזה עד עכשיו.

נורית קורן: אני מספרת לחברי הכנסת בדיוק איך זה נעשה: קודם מקבלים את התלונה; אחר כך פקחים יוצאים לשטח, ורואים אם זה מגמתי או לא מגמתי.

נורית קורן: לא קונים רק אותו מוצר – ממש לא – אלא קונים כמה מוצרים, ורואים מה קורה.

נורית קורן: אם משהו לא בסדר מבקשים את מנהל החנות, ואז יש אזהרה.

נורית קורן: ממלאים טופס חקירה.

נורית קורן: אז לא עושים שום דבר, אלא יש רק התראה.

נורית קורן: בפעם השנייה מגיעים שוב ואז רואים.

נורית קורן: אם זה מגמתי אז מתחילים העיצומים.

נורית קורן: זה מה שהיה עד עכשיו.

נורית קורן: לכן הדיון הזה, כנראה, לא כל-כך הגיע לכנסת.

נורית קורן: מה קרה עכשיו?

נורית קורן: היחידה הזאת נסגרה במשרד הכלכלה, והיא עברה לרשות להגנת הצרכן, ושם השיניים חזקות מאוד, והעיצומים התחילו.

נורית קורן: אבל ברור שהם לא התחילו בלי שהיה קודם משהו, בלי אזהרה.

נורית קורן: אז נא לא להיתמם.

נורית קורן: היו אזהרות, באו עוד כמה וכמה פעמים.

<רמי לוי: את מדברת לא נכון.

איתן כבל: רמי.

<רמי לוי: סליחה, את מדברת לא נכון.

איתן כבל: רמי, סליחה, קודם כול יש לה חסינות.

<רמי לוי: אני גם לא הולך לתבוע.

איתן כבל: אני צוחק.

נורית קורן: אתה יכול לתבוע, זה בסדר.

נורית קורן: אלה דברים שהיו בשטח.

נורית קורן: נכון, גברת פינקוס?

נורית קורן: אמת לאשורה.

נורית קורן: לא אמרתי דברים לא טובים.

נורית קורן: זה מה שהיה בשטח.

<רמי לוי: היית אצלי פעם בעפולה?

<תמר פינקוס: - - -

<רמי לוי: - - -

<תמר פינקוס: - - -

נורית קורן: קטעתם לי את חוט המחשבה.

נורית קורן: אני רוצה לומר לבעלי העסקים: קורה לפעמים שאתם עושים מבצע, וזה לא בדיוק המבצע, אלא עושים משהו כללי, ומעמידים עוד מוצר ליד, וכתוב באותיות הקטנות והוא לא ראה, והוא לקח את המוצר והלך אתו לקופה.

נורית קורן: יש לי מקרה כזה.

נורית קורן: אישה קנתה מוצר שעלה עשרים ושניים שקלים והיה במבצע של 50%.

נורית קורן: היא הגיעה לקופה, והמוכרת אמרה לה שזה לא המוצר הזה.

נורית קורן: היא אמרה לה, בואי תראי, רשום שזה בדיוק המוצר.

נורית קורן: הוא מוצג פה בסלסלה, כתוב שיש עליו הנחה של 50%, אני מבקשת לקבל 50%.

נורית קורן: לא, גברתי.

נורית קורן: עשתה לה בושות שההיא שילמה את מלוא המחיר והלכה.

איתן כבל: ולמרות זאת, חברת הכנסת נורית קורן, אני אומר לך – אפילו לזה אני לא מתכוון.

איתן כבל: גם לי זה קורה לפעמים.

נורית קורן: אבל אלה דברים שצריך לשים לב אליהם.

איתן כבל: את לא הבנת אותי.

איתן כבל: מזה אני חושש – המקרה של הגברת ההיא עם חמישים שקל שמבחינתי זה כמו המקרה של המשטח של שלושים ושישה מיליון שקל.

איתן כבל: אני אומר לכם שוב – אני יודע שכל אחד מושך לכיוון שלו כדי להציג את הדברים כך שבעצם אנחנו נבטל את כל החוקים; כל אחד בתחומו.

איתן כבל: כי הכול בסדר, רק בחרו בנו אז אנחנו חייבים לייצר משהו.

נורית קורן: זה ממש לא.

איתן כבל: אני אומר את זה באופן כללי.

איתן כבל: ברור שלא.

איתן כבל: אני לא רוצה לתת דוגמות.

איתן כבל: אם ככה, אני עצמי יכול לעשות פה רשימה.

נורית קורן: נכון.

נורית קורן: לכן נתתי דוגמה קטנה.

איתן כבל: אבל זה לא העניין.

איתן כבל: אני לא רוצה ללכת לפינות האלה.

נורית קורן: נכון שהם צודקים – הקנסות האלה מאוד גדולים, אבל הם ניתנו.

נורית קורן: רואים את זה בפסקי דין בשנים הקודמות.

נורית קורן: אבל אולי הם לא ניתנו בסדר הגודל - -

<אייל רביד: - - -

נורית קורן: לא נכון, סליחה.

<אייל רביד: נורית, את חברת כנסת חדשה.

<אייל רביד: אני קמעונאי עשרים שנה.

<אייל רביד: לא היה דבר כזה.

איתן כבל: אייל.

נורית קורן: שופרסל.

נורית קורן: את יכולה לעזור לי, גברת פינקוס?

<אייל רביד: שופרסל כאן.

איתן כבל: חברים, תסלחו לי.

איתן כבל: מערכת היחסים שלכם והידע האישי שלכם לא מעניין אותי.

איתן כבל: כן הביאו, לא הביאו – את מי זה מעניין?

איתן כבל: אני רוצה שנתעסק עם העניין.

איתן כבל: סיימת?

איתן כבל: תודה, יקירה.

איתן כבל: דוד, בבקשה.

דוד ביטן: החוק חשוב כיוון שהוא בא להגן על האזרח.

דוד ביטן: כנראה, יש בעיות ביישום.

דוד ביטן: אני מציע שיושב-ראש הוועדה יישב עם הנציגים שהתפקיד שלהם הוא ליישם את החוק, ולהוציא הנחיות ביצוע כדי למצוא את הדרך הנכונה בדיוק במקרים הקיצוניים האלה כדי שהדברים לא יפגעו בסופרמרקטים שנותנים את השירות לאזרחים.

דוד ביטן: לכן הבעיה היא ביישום.

דוד ביטן: לא צריך כל פעם להיכנס לסעיפים בחוק כי החוק הוא חוק, ואנחנו לא באים לתקן אותו.

דוד ביטן: אני מציע שבמקום לכנס את כולנו, שב איתם, ובישיבה הבאה תביא מסגרת מסוימת.

דוד ביטן: כמו שבמס הכנסה ובמס שבח יש הנחיות ביצוע לכל הפקידים שמוציאים לנציבות, ואף אחד לא זז מהם, ככה זה יכול להיות פה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

איתן כבל: אחריו חבר הכנסת מקלב, ואנחנו נחזור למוזמנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא הבנתי את העניין של משטח הקפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקנסות הם על כל פריט או על סוג הסחורה?

איתן כבל: אני אסביר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסברת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבנתי מה שהסברת.

איתן כבל: אם לא הבנת אני אסביר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה היא אם נכנסים אליך גם למחסן כדי לספור אלף ושמונים שלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם פשוט רואים את מה שיש על המדף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אנחנו צריך לעשות איזון בין אם זה הסוג של הפריט או מספר הפריטים שנמצאים על המדף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם יש לי עשרים קופסאות קפה, השאלה היא אם אני מונה עשרים או זה אחד, לפי סוג?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה צריך להיות ברור כי לא יכול להיות שסופרים עשרים, וברור שזה לא אלף ושמונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית, המטרה של החוק היא לדאוג לצרכנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל זה לא צריך להיות גם כמו שוטרי תנועה שצריכים לחזור עם כמות מסוימת של דוחות, כי אז הוא לא דואג – לפעמים הוא גם גורם לתאונות.

<אייל רביד: מה שקרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאנחנו צריכים לחפש – ומתאים לי מה שאמר דוד, שצריך לבדוק את שביל הזהב כי הרשתות רוצות למכור את הסחורה שלהן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אני אקרא שרשת מסוימת קיבלה קנסות שוב ושוב, זה ייכנס לתת המודע שלי כי הם רמאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא צריכים להגיע למצב שגם הרשתות האלה ייחשבו רמאים.

איתן כבל: ברור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התקנות צריכות להיות ברורות ולא להשאיר את זה לשיקול דעתו של הפקח שמגיע לשטח כי הפקח בודק שיש לו תקנות, והוא חוזר עם החבילה שלו.

איתן כבל: תודה, חאג'.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: כפי שהבטחתי כל פעם אני מחמיא לך שאתה ממשיך לעמוד בהבטחה שלך בפתיחה שלך כיושב-ראש הוועדה שחוץ מוועדת הכלכלה שדנה בדברים גדולים מאוד, ממשלתיים וחשובים מאוד הוועדה תהיה גם ועדה חברתית – ובמקרה הזה חברתית-צרכנית.

אורי מקלב: אתה ממשיך לעשות את זה בקביעות.

אורי מקלב: אני מחמיא לך על כך ומחזק אותך בעניין.

אורי מקלב: הנושא שאתה דן בו היום הוא נושא חברתי - -

איתן כבל: אני אגזור את הקטע הזה מהפרוטוקול.

אורי מקלב: אני אשלח לך את זה בנפרד.

אורי מקלב: לא צריך לגזור את זה.

אורי מקלב: אני חושב שאני יודע מה עומד לך על סדר היום, ואני יודע איזה לחצים יש לך, ובכל אופן אתה בוחר בנושאים האלה.

אורי מקלב: אני מחקתי את כל מה שרציתי לדבר עליו אחרי שביקשת לא להיכנס לפרטים.

אורי מקלב: אתה רוצה לדבר על העיקרון של הדברים, על התהליך.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לקחת בחשבון שיש תהליך עקבי של החזרת אמון הציבור בפיקוח.

אורי מקלב: תקופות ארוכות לא נעשה פיקוח, והציבור איבד את האמון, ולדעתי, נעשה כאן תהליך אמתי וחשוב.

אורי מקלב: זה לא רק בגלל הקנסות הכבדים, אלא זה תהליך שלם.

אורי מקלב: אבל אנחנו צריכים לבחון את עצמנו האם שלושים ושבעה דוחות בתקופה של חמישה חודשים זה מספיק; והאם אנחנו הולכים בדרך הנכונה?

אורי מקלב: מכיוון שרוב הדוחות שיש פה זה אי הצגת מחירים.

אורי מקלב: זה דווקא החלק הקל שאפשר לתפוס.

אורי מקלב: הציבור מחכה להטעיות, ולהטעיות בפרסומים האמתיים המתוחכמים שנעשות, מכירות מרחוק שיש – בעיות קשות מאוד של חוסר אמון.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לקחת את זה כפרויקט, ואתם תהיו גוף מיומן, חכם ומתוחכם שיודע כבר את כל הדברים, אוגר את המידע ויודע לבצע את זה.

אורי מקלב: יהיה פחד גם מהכבוד וגם מהיראה.

אורי מקלב: מה, אתה מוחא לי כפיים?

<אייל רביד: מגיע לך.

<נופר טל: אני רשמתי עוד לפני כן שאני מברכת על נוכחותך.

איתן כבל: שלא תבקשו להחליף אותי.

אורי מקלב: ההטעיות האלה גם כבר נכנסו, אבל יש מקומות שההטעיות בין המדף לקופה מובְנות, וזה דווקא לא תמיד נמצא ברשתות הגדולות.

אורי מקלב: במקומות היחידים אין כמעט בקרה או דוחות, אבל דעו לכם – יש הפקרות מוחלטת.

אורי מקלב: ואני לא בא אליכם בטענות.

אורי מקלב: זה הרבה כוח אדם, זה קשה הרבה יותר, אבל במכולות השכונתיות יש הפקרות מוחלטת.

אורי מקלב: אם אני יכול לבוא לבעל מכולת שכונתית שהאוכלוסייה שקונה אצלו היא קשה וחלשה, והוא מוכר לדוגמה, שמונה-עשרה ביצים במחיר מופקע במקום במחיר בפיקוח, ואני אומר לו, תראה את הצרכנים שלך – הוא אומר לי, מה זאת אומרת?

אורי מקלב: לא יכול להיות דבר כזה, לי יש מס ערך מוסף, ואני צריך להרוויח 5%.

אורי מקלב: הוא ממשיך לעשות את זה לעיני כל ישראל, ואין לו שום פחד ומורא, בידיעה שהוא יכול לכתוב מחיר של שתי גבינות במחיר כלשהו במקרר.

אורי מקלב: הוא יודע שאת הקופה הוא בכלל לא עדכן.

<קריאה: שזה מובנה.

אורי מקלב: אנחנו לא באים לבקר אתכם.

אורי מקלב: אנחנו באים גם קצת לכוון את דרככם למה הציבור מצפה מכם.

אורי מקלב: תודה רבה.

<תמר פינקוס: אני יכולה לענות רגע?

איתן כבל: לא, יש סדר דוברים.

<אלי שלום סתוי: הוא דיבר בנושא העסקים הקטנים.

איתן כבל: אני ידעתי שאתה תתייחס למכולות.

איתן כבל: איך שהוא אמר "מכולת שכונתית" ידעתי שתרצה להתייחס.

<אלי שלום סתוי: אני מגן עליהם.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: ברשותכם, אני אקרא את סדר הדוברים.

איתן כבל: לכל אחד יש שלוש דקות בדיוק להתייחס, אז נא לרכז את המחשבה בעניין.

איתן כבל: עורכת הדין לילך דחוח ממגה קמעונאות, שוש רבינוביץ', נופר טל, עורך דין שמואל בורסי, אריאל לכט ואלי סתוי.

איתן כבל: עורכת הדין לילך דחוח, בבקשה.

<לילך דחוח: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו.

<לילך דחוח: אני רק רוצה לדבר על שתי נקודות: אחת עקרונית לגבי התקנות האלה .

<לילך דחוח: אני לא יוצאת כאן עכשיו ברמה העקרונית נגד התקנות בכלל, אבל יחד עם זאת האמירה שהתקנות הן לכאורה מאוד ברורות או לא משאירות מקום לשיקול דעת זה לא נכון, משום שאופן היישום בפועל של הטלת העיצומים הכספיים והודעות החיוב על הרשתות הוא כזה שהיינו המומים לגמרי; לא ידענו מהי אותה מדיניות.

<לילך דחוח: היא לא הובהרה קודם לכן ולא פורסמה קודם שום מדיניות סדורה וברורה איך מטילים את העיצומים הללו.

<לילך דחוח: בהקשר ל"שכל הישר" – לשם אני רוצה לכוון; משום שהטלת העיצומים בפועל ועקרון השכל הישר – יש כאן התנגשות חזיתית בין השניים.

<אתי בנדלר: בין מה למה יש התנגשות חזיתית?

<לילך דחוח: בין אותו עקרון של שכל ישר שביקשתם למקד בו את הדיון לבין אופן יישום התקנות.

<לילך דחוח: אני לא תוקפת כרגע את התקנות עצמן.

<לילך דחוח: היה הליך חקיקה, אני לא נכנסת לזה.

<לילך דחוח: אבל יחד עם זאת בין התקנות עצמן, הדרך שבה הן מנוסחות לבין היישום שלהן בפועל יש פער מאוד גדול.

<לילך דחוח: מקורו של הפער הזה בשיקול הדעת שניתן לרשות שעושה את עבודתה נאמנה.

<לילך דחוח: אין לנו שום כוונה להיכנס לא ברשות עצמה באופן כללי - -

איתן כבל: לילך, תודה.

<לילך דחוח: לא, רגע.

<לילך דחוח: לא הסתיימו לי שלוש דקות, ומאוד חשוב לי לומר נקודה אחרונה.

<לילך דחוח: הדוגמות שבגללן ניתנו הקנסות הן הדוגמות שמתוך הרבה מאוד סניפים נבדקו שבעה; מתוך שבעה סניפים באותו עיצום כספי יש בסניף אחד הפרה אחת; בסניף אחר – שלוש הפרות; בסניף אחר – שבע הפרות.

<לילך דחוח: אנחנו בכלל לא מדברים על מצב של זלזול ולא של מדיניות - -

איתן כבל: לילך, הבנתי.

<לילך דחוח: - - אלא על הפרות נקודתיות.

איתן כבל: בסדר.

<לילך דחוח: אותה טעות אנוש לא הובאה לנו ולא מיושמת בכלל.

<לילך דחוח: זאת הבעיה העיקרית.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עורכת הדין שוש רבינוביץ, בבקשה.

<סוזנה רבינוביץ: בוקר טוב.

<סוזנה רבינוביץ: מנגנון האכיפה המנהלית מעניק לרשות להגנת הצרכן כלי אכיפה עוצמתי, חזק ויעיל מאוד.

<סוזנה רבינוביץ: לכן כל כך חשוב לאפשר לעוסקים את הוודאות להימנע מהכניסה לעולם העיצומים.

<סוזנה רבינוביץ: לא מה אפשר לעשות אחר כך דרך תקנות הפחתה וכו'.

<סוזנה רבינוביץ: אנחנו שאלנו לא פעם לאור מה שנאמר כאן שיש מאות פעולות שבגינן ניתן להטיל את העיצום, כיצד תפעל הממונה?

<סוזנה רבינוביץ: כיצד היא תפעיל את שיקול הדעת שלה?

<סוזנה רבינוביץ: מהם כללי היסוד שאתה עכשיו הזכרת?

<סוזנה רבינוביץ: הממונה הצהירה בפני הוועדה הזאת ב-11 בפברואר 2014: "זה ברור שלא על מוצר אחד יוטל עיצום.

<סוזנה רבינוביץ: ייקבעו כללים שיאושרו על-ידי היועץ המשפטי לממשלה.

<סוזנה רבינוביץ: הם יהיו באתר, יידעו אותם, יידעו אם זה לפי קטגוריות, מספרים וכו'".

<סוזנה רבינוביץ: כך נאמר, וזה רק ציטוט אחד.

<סוזנה רבינוביץ: יש כמה ציטוטים, אבל מפאת קוצר הזמן אני לא אצטט את כולם כאן.

<סוזנה רבינוביץ: זה לא מספיק להגיד פה בוועדה מה המתווה.

<סוזנה רבינוביץ: זה חייב להיות מפורסם כדי שעוסקים - -

איתן כבל: שוש, אני לא יכול כל בוקר לכנס את כל הפקחים, ולתת להם הוראות הפעלה.

<סוזנה רבינוביץ: המתווה צריך להיות מפורסם מראש כדי שעוסקים יידעו מה המדיניות, ומה השכל הישר.

איתן כבל: אוקיי.

<נופר טל: היא אמרה, אני לא מוכנה לפרסם, כי זה ימנע ממני לגבות.

איתן כבל: עורכת הדין נופר טל, בבקשה.

<נופר טל: אני מייצגת את כלבו "חצי חינם".

<נופר טל: אני שמחה ומודה על נוכחותו של חבר הכנסת מקלב שהוא חבר כנסת צרכני וחברתי.

<נופר טל: הוא לא זוכר, אבל אני זוכרת שהוא נזף בי בכמה ועדות, ושלח אותי לעשות עבודה, ולכן אני שמחה כי לפני הכול אני אזרחית וצרכנית במדינה.

<נופר טל: לפני שאני מתייחסת לנקודות טכניות לומר שאנחנו לא צדיקים עדיין, זה יבוא, אבל עלינו עדיין לא הושת קנס.

<נופר טל: אבל להבדיל אלפי הבדלות – יש לנו שבעה סניפים, יש לנו שמונים אלף מוצרים על המדף בכל סניף – כשבעה מיליון מוצרים על המדף.

<נופר טל: אני רוצה לקרוא ציטוט, ואז להתייחס לפרטים הטכניים.

<נופר טל: הגברת פינקוס – שכרגע לא יושבת כאן – כל נציגי הקמעונאים והגברת ויינשטוק טירי ישבו בדיון בלשכת המסחר והגברת פינקוס אמרה: "אני אתאבד אם אני אקבל הודעות כמו שאני נותנת לכם.

<נופר טל: אני הייתי סוגרת את הסניפים ומתאבדת.

<נופר טל: אני לא אקבל טעויות אנוש, זה לא מעניין אותי".

<נופר טל: כולם כאן עדי.

<נופר טל: לעניין מה שאני חושבת שאפשר לעשות ביישום.

<נופר טל: יש שילוט קבוע על המדפים.

<נופר טל: אנחנו משקיעים תשומות אדירות בכך שהנהלים ייושמו בפועל.

<נופר טל: יש לי הדרכות בשפות: טיגרית, אמהרית, אוזבקית, רוסית, ספרדית, אנגלית ועברית לעובדים שלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בערבית יש?

<נופר טל: בוודאי.

<נופר טל: מדובר בעובדים בשכר מינימום או קצת מעבר לכך, בעלי מוגבלויות שמקבלים אצלנו מאה אחוז שכר, כולל זכויות סוציאליות מלאות אף על פי שאנחנו רשאים לשלם להם פחות.

<נופר טל: בראשון לציון אנחנו מעסיקים כמעט את כל תושבי רמת-אליהו – שכונה שהאתיופים בה הם רוב.

<נופר טל: מקבלים תעודות מהעירייה.

<נופר טל: מי רוצה לעבוד בקידוד?

<נופר טל: האם מישהו כאן היה מוכן לעבוד בקידוד המוצרים?

<נופר טל: אז אמרו לי – תעלי את רמת השכר, תעסיקי עובדים איכותיים.

<נופר טל: מכיוון שאת לא רוצה לשלם באים לעבוד אלה.

<נופר טל: מי זה אלה?

<נופר טל: אלה אותם אנשים שמצדיקים כל שקל, ולא רוצים להיות נטל על המדינה.

<נופר טל: אני אעלה את רמת השכר, אני אעסיק עובדים "איכותיים" יותר – ואני אומרת את זה במירכאות כדי שאם אני אצוטט יהיה רשום במירכאות – כי העובדים האלה איכותיים לא פחות.

<נופר טל: מה אני אעשה עם העובדים האלה?

<נופר טל: אני אפלוט אותם משוק העבודה?

<נופר טל: אשלח אותם לקבל קצבאות?

איתן כבל: נופר - -

<נופר טל: - - נעלה מחירים.

איתן כבל: נופר, זה בסדר גמור, את יכולה להביא לי את זה גם בכתב, ואני אפיץ את זה בין חברי הוועדה.

<נופר טל: מדובר - - - שרירותי.

איתן כבל: לא, אין "מדובר".

איתן כבל: אני מצפה ממך שתגידי, קיבלנו או לא קיבלנו - -

<נופר טל: כבודו - -

איתן כבל: אני לא "כבודו".

איתן כבל: אנחנו לא עוסקים באיכות או ברמת העובדים – שיבורכו כולם.

<נופר טל: מקבלת.

איתן כבל: אני לא עוסק בזה.

איתן כבל: אני גם לא רוצה שנלך למקומות האלה, בכל הכבוד למה שרמי אמר.

איתן כבל: אנחנו עוסקים בדברים מאוד ברורים.

<נופר טל: גם בבנייה וגם ברפואה מותרת סטייה של 5%-2%, ושם מדובר בדיני נפשות.

<נופר טל: גם כששוטפים את הבית נשארת פינה מלוכלכת.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: לא אצלי בבית.

איתן כבל: עורך-דין שמואל בורסי, בבקשה.

<שמואל בורסי: תודה על רשות הדיבור.

<שמואל בורסי: אני רוצה לדבר לא על מקרים בודדים, אלא יותר במובן המקרו.

<שמואל בורסי: בסך הכול אנחנו מדברים על תיקון חדש.

<שמואל בורסי: כל נושא העיצומים נכנס לספר החוקים רק לאחרונה.

<שמואל בורסי: מן הראוי שלפני שמפעילים את הסמכות, לפי חוק הגנת הצרכן, תימסר לעסקים התראה בדבר הכוונה להתחיל להפעיל את הוראות החוק, ובאיזה אופן מתכוונים ליישם את הוראות החוק.

<שמואל בורסי: אני לא מדבר על הוראות לפקח הבודד.

<שמואל בורסי: אני מדבר על התחייבות חד-משמעית שניתנה בידי הממונה הגברת פינקוס.

<שמואל בורסי: אני יכול להפנות את אדוני ואת חברי הכנסת הנכבדים לשורה של ארוכה של אמירות בפרוטוקול, לפי עמודים, שהיא התחייבה שיהיה פרסום מוקדם באינטרנט באישור היועץ המשפטי לממשלה.

<שמואל בורסי: לדוגמה בעמ' 8 בפרוטוקול: "ברור שלא על מוצר אחד יוטל עיצום.

<שמואל בורסי: ייקבעו כללים" - -

איתן כבל: העניין ברור, שמואל.

<שמואל בורסי: הכללים האלה לא ניתנו.

<שמואל בורסי: מאחר שהכללים לא נקבעו, לדעתי הם היו אמורים להיות תנאי לצורך הפעלת העיצומים - -

איתן כבל: תודה.

<שמואל בורסי: רגע, אדוני.

<שמואל בורסי: אני רק בהתחלה.

איתן כבל: שלוש דקות.

<שמואל בורסי: לא יכול להיות שמענישים בלי התראה.

איתן כבל: זה - -

<שמואל בורסי: זה מובן.

<שמואל בורסי: נושא ההתראה הוא מהותי, הוא לא סמנטי, והתחייבות צריך לכבד.

<שמואל בורסי: מי אם לא תמר צריכה לכבד את ההתחייבות.

<שמואל בורסי: בעניין ענפי המסחר.

<שמואל בורסי: אנחנו עוסקים פה ברשתות מזון, אבל כמו רשתות מזון יש רשתות רבות אחרות שלמעשה אמורות להיות באותה קטגוריה.

<שמואל בורסי: איך מפעילים את היישומים כלפיהם?

<שמואל בורסי: מדוע למשל בנקים, חברות ביטוח וסוכני ביטוח מוחרגים מתחולת החוק?

<שמואל בורסי: עליהם אין עיצומים.

<שמואל בורסי: העבירות הכי בעייתיות – או חלק מהעבירות, אבל הן עבירות לא מבוטלות – הן בתחום הבנקים וחברות הביטוח.

<שמואל בורסי: הם פטורים מעיצומים.

<שמואל בורסי: המחיר הבודד שלא מקודד על מוצר, זה מעסיק את גברת פינקוס?

איתן כבל: זה לא מעסיק אותה, בכל הכבוד.

<שמואל בורסי: אני לא נכנס לפרטים.

<שמואל בורסי: יש לי הרבה טענות במובן המשפטי, אבל זה לא המקום.

<שמואל בורסי: מה שאני מבקש - -

איתן כבל: שורה אחרונה.

<שמואל בורסי: - - אני רוצה שהדיון יהיה תכליתי.

<שמואל בורסי: מאחר שהוטלו עיצומים בסכומים דמוניים של מאות ומיליוני שקלים – לא מדבר על 30 מיליון – בלי התראה וללא כללים - -

איתן כבל: הושתו מאות מיליוני שקלים?

<שמואל בורסי: לא מאות.

<שמואל בורסי: מאות אלפי שקלים ומיליוני שקלים.

איתן כבל: זה נכון.

<שמואל בורסי: זה הרבה.

<שמואל בורסי: אם אני משווה את זה – ולא כפי שתמר פינקוס אומרת – מה היה המצב קודם?

<שמואל בורסי: כולם מעדיפים את המצב הקודם גם עם כתבי האישום שהוגשו.

איתן כבל: אני לא מעדיף את מה שהיה קודם.

<שמואל בורסי: כדי שהדיון יהיה תכליתי - -

איתן כבל: תודה.

<שמואל בורסי: רגע, אדוני, תן לי רק לסיים את המשפט.

<שמואל בורסי: כדי שהדיון יהיה תכליתי אני מבקש שהוועדה תקרא לממונה בשלב הזה – בשל הליקויים שאני הצגתי – להקפיא את ההודעות לעסקים עד שהנושא הזה יובא ועד שיתפרסמו הכללים באינטרנט - -

איתן כבל: תודה.

<שמואל בורסי: - - לא יכול להיות שאי פרסום הכללים יהיה מצב מתמשך - -

איתן כבל: תודה.

<שמואל בורסי: זה דבר - -

איתן כבל: תודה.

<שמואל בורסי: אדוני, אני - - -

איתן כבל: אני הבנתי את זה כשאמרת את זה בהתחלה.

<שמואל בורסי: אז אני מבקש שתצא קריאה מהוועדה להקפיא - - -

איתן כבל: אם תגיד את זה עוד שלוש פעמים, שמואל, זה לא יעשה אותי ויותר משתכנע.

איתן כבל: אריאל לכט, בבקשה.

<אריאל לכט: אני בעלים של רשת "קשת טעמים".

<אריאל לכט: רוב הדברים נאמרו לפני כך שלי נשאר רק לסכם.

<אריאל לכט: אני רוצה להדגיש את מה שנאמר פה הרבה מאוד פעמים – שכל ישר.

<אריאל לכט: שכל ישר זה מושג מאוד ערטילאי.

<אריאל לכט: כשיש 20,000 מוצרים על מדף מה השכר הישר אומר לגבי הסטייה?

<אריאל לכט: האם זה אחוז אחד?

<אריאל לכט: האם זה שני אחוזים?

<אריאל לכט: האם זה עשירית האחוז או האם זה מאית האחוז?

איתן כבל: מה דעתך, שאנחנו לא יכולים לתת כללים של שכל ישר שפתאום כולם יסתדרו לפי השכל הישר הזה.

איתן כבל: אולי לא חשבנו על זה?

<אריאל לכט: אבל כשמדובר בחמישה-עשר אלף סוגי מוצרים, וכשיש שישה מוצרים על מדף עם קנס של מאות אלפי שקלים – לא יודע שכל ישר של מי קובע כאן.

<אריאל לכט: צריך להבין, אנחנו בעלי עסקים, אנחנו מעסיקים.

<אריאל לכט: אני שוב רוצה למחות על העניין שהופכים אותנו לאויבי צרכנים.

<אריאל לכט: כבעלי רשתות, במיוחד רשת ארבע – מה שנקרא – עשינו בשביל הצרכנים הרבה יותר מכל אחד שנמצא כאן.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אלי סתוי, בבקשה.

איתן כבל: בקצרה רק על המכולות.

איתן כבל: אל תרחיב מעבר לכך.

<שמואל בורסי: אני רוצה עוד משפט אחד.

איתן כבל: אתה יכול להגיד לי אחר כך באוזן.

<שמואל בורסי: אוקיי.

<שמואל בורסי: אני אגיד לך באוזן.

<אלי שלום סתוי: לדבריו של חבר הכנסת מקלב בנושא העסקים הקטנים והיכולת שלהם ליישם את חוקי סימון המחירים ושאר החוקים שהם מחויבים להם – טוב שיש להם חובות, והם בהחלט יעמדו בחובות שלהם.

<אלי שלום סתוי: אני מאמין שהם יעמדו בחובות שלהם, במיוחד לאחר הוועדה המכובדת הזאת.

<אלי שלום סתוי: אני מבקש שוב מיושב-ראש הוועדה – מאחר שכבר התקיים דיון בוועדה – לא פחות חשוב לאפשר להם לקבל את הזכויות.

<אלי שלום סתוי: אי אפשר לבוא לעסק קטן ולהגיד לו, אתה נושא רק בחובות, אין לך זכויות.

<אלי שלום סתוי: אתה נטול זכויות, אתה צריך לסבול משרשרת אספקה לא יעילה, אתה צריך להרוויח מעט, אתה צריך להיות בבעיות כל הזמן מול הלקוחות שלך.

<אלי שלום סתוי: כדי לדרוש עמידה בחובות מעסקים קטנים צריך לדאוג גם לזכויות שלהם.

<אלי שלום סתוי: אני שוב מבקש לדון בתכנית של משרד הכלכלה שמאפשרת לעסקים הקטנים להתנהל בצורה הרבה יותר תקינה גם מול הרשויות ובעיקר מול הלקוחות שלהם.

<אלי שלום סתוי: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יגאל כהן, בבקשה.

יגאל כהן: אני מייצג את "אופטיקה הלפרין".

יגאל כהן: בדיון ב-6 במרס 14' אמרה הגברת פינקוס, שתינתן התראה בכל מקרה של מחלוקת כנה בקשר לפרסום ולפעולות.

יגאל כהן: "אופטיקה הלפרין" היו הראשונים שהתייצבו אצלם למחרת החוק בינואר בעקבות פרסום בעיתון ללא תלונה וללא שום ביקורת.

יגאל כהן: מה היה הפרסום?

יגאל כהן: כל משקפי הראייה – 50 שקל, בסייג שהמבצע תקף ברכישת עדשות.

יגאל כהן: אתה צריך לקנות עדשות - -

איתן כבל: אבל איך הוא ידע אם הוא קורא בלי משקפיים?

<קריאה: כתוב בקטן.

יגאל כהן: כתוב בענק, שתהיה זכאי לקבל את אותה מסגרת ב-50 שקל בתנאי שתקנה עדשות.

יגאל כהן: הממונה אומר שזאת הטעיה.

יגאל כהן: יכול להיות שכן, יכול להיות שלא.

יגאל כהן: לדעתי, זאת לא הטעיה.

יגאל כהן: ברור שהצרכן יודע, אבל - -

איתן כבל: זה לא הפורום, עם כל הכבוד.

יגאל כהן: - - כאשר יש מחלוקת הממונה אמרה: "בכל מקרה של מחלוקת תינתן התראה".

יגאל כהן: מדוע למחרת בבוקר הולכים ועל כל פרסום – וזה בדיוק כמו על כל סוכר שאין עליו תווית – שבעים ושניים אלף שקל כפול כך וכך פרסומים.

יגאל כהן: בהתחלה היה מיליון, וירד לשבע מאות אלף שקל.

איתן כבל: העניין ברור, יגאל.

יגאל כהן: שימוש קיצוני ולא מידתי- -

איתן כבל: יגאל, תודה.

יגאל כהן: - - תבואו תדברו: "סליחה, טעינו".

איתן כבל: יגאל, תודה.

איתן כבל: היועצת המשפטית ותמר, אני מבקש, לא הרצאות, ברשותך, אלא להיות מאוד ממוקד לעניינים שעלו כאן מהפרסום ברשת ודברים מן הסוג הזה.

<אתי בנדלר: ברשות

<אתי בנדלר: כם רציתי להעיר כמה היבטים משפטיים שנוגעים לעיצומים כספיים, ולחזור למושכלות יסוד.

<אתי בנדלר: קודם כול, הכנסת אישרה בשורה ארוכה של חוקים אפשרות לגוף מנהלי להטיל עיצומים כספיים.

<אתי בנדלר: מדובר בכלי שמטרתו להגביר את הציות לחוק, וככזה – מכיוון שזה הליך מנהלי ולא הליך פלילי – לא נדרשת מחשבה פלילית.

<אתי בנדלר: זאת אומרת גם טעות בתום לב של בעל עסק, גם אם הוא לא התכוון שלא יפרסמו מחירים, גם אם הוא לא התכוון להטעות – לא רלוונטי לצורך העניין הזה כיוון, שכאמור לא נדרשת הוכחת המחשבה.

<אתי בנדלר: עצם ההפרה עשויה לגרום להטלת עיצום כספי.

<אתי בנדלר: הועלו כאן כמה הערות, כמו למשל, האם יש מקום להטיל עיצום בשל כל פריט שלא סומן או בשל כל פריט שיש הבדל בין מדף-קופה או רק על משטחים או סוג של מוצרים.

<אתי בנדלר: הוועדה דנה בנושא הזה רבות, והחליטה בסופו של דבר להשאיר את האפשרות לקבוע גם בשל כל פריט, לא לקבוע שרק בשל משטחים וכו'.

<אתי בנדלר: לדוגמה משטח קפה.

<אתי בנדלר: נניח שאנחנו נכנסים לחנות שמוכרת רק מוצרי קפה, ויש שם שמונה סוגי קפה, ועל ארבעה סוגים בכלל לא מוצגים המחירים.

<אתי בנדלר: מדובר באלפי פריטים – אם לא מעבר לזה – אבל בארבעה סוגים בלבד.

<אתי בנדלר: האם במקרה כזה יוטלו רק ארבעה עיצומים?

<אתי בנדלר: ויכולים להביא עוד הרבה מאוד דוגמות.

<אתי בנדלר: מכל מקום החוק מאפשר להטיל עיצום בשל הפרת הוראות החוק בשל כל פריט.

<אתי בנדלר: כמובן, יש שיקול דעת לממונה כיצד להפעיל את אותו שיקול דעת.

<אתי בנדלר: נטענו כאן טענות כאילו לא היה מספיק זמן התארגנות.

<אתי בנדלר: אני רוצה להזכיר שמרגע קבלת החוק – ואני לא מדברת על הליך חקיקת החוק שהתפרס על פני שתי כנסות, אלא מרגע קבלת החוק.

<אתי בנדלר: החוק התקבל בכנסת ב-24 ביולי 2014, ונקבע בו שהוא ייכנס לתוקף כעבור חצי שנה, ב-1 בינואר 2015.

<אתי בנדלר: זה כדי לאפשר את ההתארגנות של כל העוסקים וגם של הרשות, כמובן, להפעלת החוק.

<אהוד פלג: רק העיצומים.

<אהוד פלג: החובות היו בחוק הרבה קודם.

<קריאה: סליחה, אבל איפה הכללים?

איתן כבל: סליחה.

<אתי בנדלר: לא רק זאת, אלא שכניסת החוק לתוקפו הותנתה בכך שבין קבלת החוק לבין כניסתו לתוקף יותקנו תקנות בדבר הפחתת סכומי העיצומים - -

איתן כבל: הותקנו?

<לאה ורון: כן.

<אתי בנדלר: התקנות האלה הותקנו.

<אתי בנדלר: גם עליהם היה דיון רב.

<אתי בנדלר: הרשות רצתה הרבה פחות; הוועדה הכניסה לא מעט שינויים באופן שניתן להפחית הרבה יותר ממה שהם התכוונו מלכתחילה, לרבות סעיף שאומר שהעיצום הכספי, אסור שיעלה על סכום מסוים מהמחזור הכספי של עסק.

איתן כבל: לגבי אישור נהלים ופרסום באינטרנט?

<אייל רביד: למה, מחזור של עסק מעניין?

איתן כבל: שנייה, אייל.

איתן כבל: אני צריך לסיים את הדיון.

<אתי בנדלר: שני סוגי נהלים מחייבים אישור היועץ המשפטי לממשלה או אחד ממשניו ופרסום באינטרנט.

<אתי בנדלר: הנהלים מתייחסים אך ורק למשלוח התראה.

<אתי בנדלר: אני מזכירה שהחוק הזה מעניק שלושה כלים של אכיפה מנהלית: עיצום כספי, התראה והתחייבות להימנע מהפרה.

<אתי בנדלר: רק לגבי שני האחרונים צריכים להיות נהלים באישור היועץ המשפטי לממשלה, והם היו אמורים להתפרסם, לפי החוק - -

<תמר פינקוס: הם פורסמו מזמן.

<אתי בנדלר: לא הוטלה חובה לפרסם נהלים או מדיניות - -

<שמואל בורסי: הייתה התחייבות.

איתן כבל: חברים.

<שמואל בורסי: זה כמו חובה.

איתן כבל: תסלח לי.

איתן כבל: היועצת המשפטית יודעת בדיוק מה היא אומרת.

<שמואל בורסי: גם לעורכי דין מותר לטעות.

<אתי בנדלר: לא הוטלה בחוק החובה לפרסם נהלים או מדיניות בקשר להטלת עיצומים כספיים.

<אתי בנדלר: נכון שהממונה הצהירה על מדיניות הרבה מאוד פעמים במהלך הישיבות, וכאן צריך לשמוע אותה – אם היא חושבת שהיה ראוי אולי לפרסם מדיניות.

<אתי בנדלר: אני גם מזכירה שבדיון אחר על חוק המזון הוועדה ביקשה מהרשות לפרסם הנחיות וגילוי דעת באותה רמה שמפרסמת הרשות להגבלים עסקיים.

<אתי בנדלר: זה היה בחוק של קידום התחרות במזון.

<אתי בנדלר: ייתכן שהיה מקום לקבוע זאת גם לגבי הנושא של הטלת עיצומים כספיים.

<אתי בנדלר: אבל חובה בחוק בעניין הזה - -

איתן כבל: אוקיי.

<רמי לוי: אני רוצה להגיד מילה.

איתן כבל: רמי, די.

<רמי לוי: מילה.

איתן כבל: מחכים לי, רמי.

איתן כבל: אני לא יכול.

איתן כבל: כל המוסיף גורע.

איתן כבל: תמר, בבקשה.

<תמר פינקוס: אני רוצה רק להעמיד דברים דיוקם לחבר הכנסת מקלב: פיקוח על מחירים הוא דבר מאוד חשוב.

<תמר פינקוס: הוא לא במנדט של הרשות.

<תמר פינקוס: הוא לא נאכף על-ידי הרשות.

<תמר פינקוס: ולכן גם כשאנחנו נכנסים למכולות אין לנו סמכות.

<תמר פינקוס: הסמכות הזאת נשארה אצל המפקח על המחירים, ומי שאוכף את זה זה משרד הכלכלה באמצעות מפקחים שלו.

<תמר פינקוס: יכול להיות שאדוני צודק, אבל אנחנו איננו יכולים לאכוף את זה.

<תמר פינקוס: לגופו של עניין, לא רק שניתנה חצי שנה של התארגנות, גם על-פי הנחיות היועץ המשפטי לממשלה היו שלושה חודשים של תקופת גרייס מ-1 בינואר עד 1 במרס כיוון שזאת חקיקה חדשה.

<תמר פינקוס: זה פורסם באתר.

<אייל רביד: ובול ב-1 במרס ב-8:00 בבוקר הפקח הגיע.

<אייל רביד: מעניין

איתן כבל: חברים יקרים, בכל הכבוד.

איתן כבל: אם אתם רוצים שאני אהיה קשוב אל תפריעו.

איתן כבל: יש לי בדיוק שתי דקות לסיים את הדיון הזה.

<תמר פינקוס: חנה תכף תסביר על העניין של שלושה חודשים.

<תמר פינקוס: אשר לכללים: יש כללים, אנחנו נוהגים לפי הכללים.

<תמר פינקוס: זה בדיוק הכללים שאני הצהרתי עליהם שזה לעולם לא יהיה על אחד.

<תמר פינקוס: הכללים האלה, לאחר שהוגשו בכתב, הם ישנה מתחילת אכיפת החוק - -

<שמואל בורסי: איפה?

<שמואל בורסי: תראי אותם.

איתן כבל: תסלח לי, שמואל.

איתן כבל: אתה רוצה – תתבע אותה.

איתן כבל: פה זה לא בית משפט, ברור לך?

איתן כבל: אל תדבר אליה בשפה כזאת.

<תמר פינקוס: הכללים האלה יפורסמו.

<תמר פינקוס: מכל מקום, כל מי שקיבל החלטה על כוונה להטיל חיוב - -

איתן כבל: תחזרי על הדברים שלך.

איתן כבל: יש פה משהו לא ברור.

<תמר פינקוס: המציאות הקיימת היא שהכללים מגובשים עכשיו לכדי כתב.

<אתי בנדלר: יפורסמו בעתיד?

איתן כבל: העניין ברור, תמר.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

<תמר פינקוס: אני רוצה רק דבר אחד: כל אחד שקיבל את ההודעה לכוונת חיוב קיבל שם בדיוק את הכללים שלפיהם זה מחושב – לפי מה, על מה זה הוטל.

<תמר פינקוס: כך שברור שזה לא הוטל - - -

איתן כבל: תמר, לא על זה הוויכוח.

איתן כבל: לא, אני סיימתי.

איתן כבל: נתתי לכם די והותר.

<רמי לוי: רק מילה אחת.

איתן כבל: לא, רמי.

איתן כבל: לא נתתי להם, לך אני לא נותן.

איתן כבל: שמואל, אל תנסה אפילו.

<שמואל בורסי: ביקשת שאני אלחש לך באוזן.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: חברים, אני רוצה להבהיר כאן.

איתן כבל: היוצרות קצת התבלבלו.

איתן כבל: אנחנו יזמנו את החוק, ואנחנו אלה שלחצו כדי שהחוק הזה יחוקק.

איתן כבל: שאף אחד פה לא יטעה.

<נופר טל: זה חוק חשוב.

איתן כבל: זה חוק חשוב מאוד.

איתן כבל: הוא לא הומצא.

איתן כבל: לא הגיעו מהחלל החיצון בקשות.

איתן כבל: הנושאים האלה – כתבות בעיתונים ובטלוויזיה – סוג כזה של חקיקה הוא פועל יוצא של תחושות שבאות מהשטח אל המחוקק.

איתן כבל: אז קודם כול בואו נעשה סדר.

איתן כבל: על אף אחד לא נאמר שהוא נוכל, שהוא רמאי או שהוא גנב.

איתן כבל: כולם מבחינתי צדיקים.

איתן כבל: אני לא שופט.

איתן כבל: לא תפקידי לשפוט את הדברים האלה.

איתן כבל: ואני לא מנהל פה משא ומתן עם מאן דהוא האם הפקח נכנס ברגל שמאל בשמונה בבוקר או התפרץ לסופר בחמישה לשמונה, והאם זה לא בסדר שהוא הגיע לפני שכולם התארגנו.

איתן כבל: אני מתנצל שלפעמים פקחים מגיעים כשהעסק לא קיבל התראה והוא מאורגן.

איתן כבל: יחד עם זאת תפקידנו לבוא בידיים נקיות, לעשות את עבודתנו בידיים נקיות.

איתן כבל: לצערי, אני לא יודע להכריע בשאלה הזאת עכשיו.

איתן כבל: לא מכיוון שחלילה אני מאשים את מאן דהוא אצלכם, בוודאי לא מישהו שיושב בשולחן הזה.

איתן כבל: אני אקח את כל התלונות, ואני תובע שתוך שבועיים יפורסמו ההנחיות הברורות – 14 יום – כתב ברור - -

דוד ביטן: אבל עדיף שיעשו את זה יחד איתך.

<תמר פינקוס: אסור - -

דוד ביטן: למה לא?

דוד ביטן: זאת ועדת כלכלה.

<תמר פינקוס: כללי אכיפה לא נכללים בוועדה.

<תמר פינקוס: כללי אכיפה נכללים על-ידי - -

איתן כבל: תמר, סליחה.

דוד ביטן: לא מקובל עלינו.

איתן כבל: חבר'ה, אני הקשבתי לה והבנתי.

איתן כבל: תמר, את לא באה לבקש את עזרתי רק בדברים שאת רוצה כמו שהתפקיד שלי לעזור רק במה שהם רוצים.

איתן כבל: שיהיה ברור העניין הזה.

איתן כבל: אף אחד לא מסדר את העניינים לפי הלו"ז של עצמו.

איתן כבל: לכן אני אומר את זה כך: אתם תציגו לנו.

איתן כבל: אני אכנס את צוות הוועדה יחד עם היועצת המשפטית.

איתן כבל: זה לא תפקידי לקבוע.

איתן כבל: אני בסך-הכול רוצה שתהיה עין שתדע שהדברים נעשו - -

דוד ביטן: לפני שזה יפורסם.

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: דבר נוסף:

איתן כבל: אני ארצה לשבת איתכם כדי לראות את הנתונים.

איתן כבל: הבכי שלכם, עם כל הכבוד - -

<קריאה: אנחנו לא בוכים.

איתן כבל: סליחה, הפרשנות שלי של הדברים שלכם – אל תחשבו שאני מקבל אותה.

איתן כבל: אני לא מקבל אותה בשום פנים ואופן.

איתן כבל: זאת לא הייתה הנחתה מרגע לרגע – היה כאן תהליך סדור.

איתן כבל: כדאי שנאמר את זה.

איתן כבל: אתי, את הצגת את הלו"ז ואת כל הפעולות שנעשו.

איתן כבל: זה לא שבוקר אחד הייתה התפרצות, ו-669 ירדו אליהם לתוך המכולות.

<אייל רביד: לא, שש מאות אלף.

<אייל רביד: יש פה מישהו שמרוויח 660,000 שקל?

<אייל רביד: אני רוצה להכיר אותו.

<אייל רביד: זה לא בסדר.

איתן כבל: למרות הכול אני מנסה ללכת לקראתכם ולמצוא את הדרך הנכונה.

איתן כבל: אל תפריע לי.

<סיוון רוזן: צריך לצאת מנקודת הנחה שאין ולא יהיה מאה אחוז קידוד.

<סיוון רוזן: לא יכול להיות מאה אחוז קידוד עם כל הרצון.

איתן כבל: מה שמך?

<סיוון רוזן: עורכת דין סיוון רוזן.

איתן כבל: זה מאכזב אותי שבסוף הדיון את שואלת דבר שאמרתי בפתיחת הדברים.

איתן כבל: אני אמרתי שהשתה לא יכולה להיות על קידוד כזה או אחר.

איתן כבל: אבל אם זה חוזר על עצמו פעם אחר פעם.

איתן כבל: היועצת המשפטית הסביר שאין פה אפילו שיקול דעת בעניין הזה.

איתן כבל: זה לא "כאילו".

איתן כבל: יש כאן דברים ברורים, ואני אומר את זה שוב: אם אני מגיע לסופר שלך, ופעם אחר פעם את תגידי, שמע, זה עובדים – לא.

<סיוון רוזן: אבל לא יהיה מאה אחוז קידוד גם אם תגיע עוד עשרים פעם.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אני לא מתווכח איתך.

<רמי לוי: אני רוצה להגיד משהו.

איתן כבל: רמי, אני מסכם.

<נופר טל: זאת גזרה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

איתן כבל: סלחי לי.

<סיוון רוזן: - - -

איתן כבל: אוקיי, אמרת את דברייך, הם נרשמו לפרוטוקול – לא מתקבל על דעתי.

איתן כבל: אנחנו נשב איתכם, דוד, נורית ואני והיועצת המשפטית.

איתן כבל: ארבעתנו.

איתן כבל: אנחנו לא נהיה כמו הרשות שטוענים עליהם שזה פתאום.

איתן כבל: אנחנו נמסור את כל ההודעה.

<רמי לוי: רק דבר אחד פשוט.

איתן כבל: לא סיכמתי.

<רמי לוי: אבל דבר אחד פשוט.

<רמי לוי: אני רוצה שתמר תדע שיש לנו מכנה משותף – סחר הוגן.

איתן כבל: רמי, אם כולנו היינו צדיקים אז לא היה צריך חוקים.

איתן כבל: הקדוש-ברוך-הוא כבר ידע את זה, וכתב את עשרת הדברות.

איתן כבל: אז עשה לי טובה, רמי.

איתן כבל: עשרת הדברות נכתבו לאנשים צדיקים.

איתן כבל: רק אמרו, אם חס וחלילה יהיה אז תדעו שיש כללים.

איתן כבל: כולנו צדיקים סביב השולחן הזה, ובוודאי מחוצה לו, על-פי כל הדתות ובכל השפות.

איתן כבל: אנחנו נשב ארבעתנו מולכם ובסוף העניין הזה נקבל את ההחלטה.

<רמי לוי: יהיה גם נציג של הרשתות?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני לא עובד אצל אף אחד.

איתן כבל: אני עובד אצל הצרכנים ואצל השכל הישר.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

<קריאה: שיקפיאו בינתיים את ההודעות.

איתן כבל: לא, שום דבר.

איתן כבל: אין לי שום סמכות כזאת.

איתן כבל: הישיבה נעולה.