הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 7, 2015-06-17 09:00

קארין אלהרר: בוקר טוב.

קארין אלהרר: היום יום רביעי, 17 בינוי 2015.

קארין אלהרר: אנחנו דנים בדוח מבקר המדינה, הדוח השנתי 65ג', 2014.

קארין אלהרר: הנושא הוא נושא קריטי: אבדן מזון – ההשלכות החברתיות והסביבתיות.

קארין אלהרר: זה יכול להישמע לאנשים מסוימים כנושא שהוא לגמרי בשוליים, אבל אני רואה בו חשיבות, ולכן מבין מגוון מאוד רחב של דוחות שעומדים על השולחן בחרתי לעסוק בנושא הזה בין הראשונים.

קארין אלהרר: רק כדי לסבר את האוזן, מנתונים של תחקיר תכנית "המערכת" של העיתונאית מיקי חיימוביץ' בערוץ 2 לפני שנה בערך, אנחנו מדברים על 30% מהדגנים בעולם שנזרקים מדי שנה.

קארין אלהרר: זה נתון שהוא שווה ערך ל-763 מיליארד שקיות של פסטה שנזרקות לפח.

קארין אלהרר: 20% ממוצרי החלב בעולם נזרקים מדי יום.

קארין אלהרר: 45% מכלל הפירות והירקות בעולם נזרקים מדי שנה, כאשר כמעט מחצית מהגידולים לא מגיעים בכלל לבני אדם.

קארין אלהרר: 40% מהזבל מדי יום בישראל מורכב ממוצרי מזון או מזון שפג תוקפו.

קארין אלהרר: אלה נתונים קשים מאוד שמדברים על בזבוז כסף ובזבוז של משאבים.

קארין אלהרר: במדינה שבה אנחנו מדברים על עוני, על אנשים שאין להם כסף לאכול, יש פה איזון לא טוב של האמצעים שעומדים לרשותנו.

קארין אלהרר: אני רוצה מכל הנוכחים שהדיון היום יהיה עם הפנים קדימה.

קארין אלהרר: אנחנו גם נדון בכשלים וגם ננסה למצוא פתרונות ונחשוב איך אנחנו משנים.

קארין אלהרר: יש לנו כמה מישורים כמובן.

קארין אלהרר: א', איך אנחנו מייצרים כמות הגיונית של אוכל, לא כמות כזאת שצריכה להיזרק כפי שנזרקת היום, כי הנתונים הם באמת מאוד קשים.

קארין אלהרר: דבר שני, שהוא יותר משמעותי ויש לנו יותר כוח לשנות אותו, הוא אוכל שנשאר.

קארין אלהרר: איך אנחנו גורמים לכך שהאוכל הזה ישמש למטרות טובות, שזה מצב של win-win לגמרי; וברגע שהאוכל לא ראוי למאכל אדם, גם אז עדיין יש הרבה מה לעשות אתו – להפיק אנרגיה, ליצור דשן באמצעות קומפוסט, ואני בטוחה שיש עוד רעיונות ועוד משימות בנושא הזה.

קארין אלהרר: אני רוצה בראשית הדיון לתת למר יובל חיו, נציג מבקר המדינה, להציג את הנתונים, ואחריו, שירי מילוא-לוקר, שתציג יותר בהרחבה, ואחר כך ניגש לדיון ממש.

קארין אלהרר: בבקשה, יובל.

<יובל חיו: גברתי היושבת-ראש, אני אומר משפט קצר ולאחר מכן יציגו את עיקרי הממצאים מר אהרון הלינגר, מנהל האגף שבמסגרתו נעשתה הביקורת הזו, ועורכת דין שירי מילוא, שניהלה את העבודה הזו ביחד עם מספר עובדים נוספים.

<יובל חיו: אני אחרוג מהמתודולוגיה הסבירה שלפיה קודם כול נציג את עיקרי הממצאים ונאמר איזושהי אמירה מסכמת, ואני אומר כבר בפתיחה שבנושא הזה יש לנו תובנה מסכמת מאוד חדה וברורה.

<יובל חיו: ככל שלא תהיה הובלה ומעורבות מהותית ועמוקה של הממשלה באופן מרוכז בטיפול בנושא הזה, כל התייחסות שקיבלנו על תיקון מקומי כזה או אחר והוצאת נוהל והסדר נקודתי, אפילו אם הוא הסדר חוקי, בתחום א' או ב' – כל אלה לא יחוללו את השינוי הנדרש בתחום הזה.

<יובל חיו: וזאת תובנה מאוד מרכזית.

<יובל חיו: ואני אפילו אוסיף על הדברים האלה: בהתייחסויות של חלק מהגופים המבוקרים במערכת הממשלתית, אנחנו זיהינו סוג של ריחוק.

<יובל חיו: אלה לא היו התייחסויות שאנחנו מורגלים בהן – של כניסה לעובי הקורה, התמודדות עם אמירות הביקורת.

<יובל חיו: אלה לא אמירות רגילות שאני בדרך כלל אומר בנוגע לדוחות, אבל הריחוק הזה סימן עבורנו שנדרשת פה פעולה קצת יותר משמעותית וריכוז והובלה על ידי הממשלה.

<יובל חיו: אני מבקש מעורכת דין שירי מילוא להציג את עיקרי הממצאים בקצרה.

<שירי מילוא-לוקר: בוקר טוב לכולם.

<שירי מילוא-לוקר: כפי שציינה היושבת-ראש, הנתונים על אבדן מזון הם מאוד קשים.

<שירי מילוא-לוקר: על פי נתונים עולמיים, 30% עד 50% מהמזון המיוצר בעולם לצריכת אדם אובד מדי שנה בתהליך, מהייצור החקלאי ועד הצרכן הביתי.

<שירי מילוא-לוקר: בכמה מדינות בעולם יזמו הממשלות תכניות ומסעי הסברה להפחתת אבדן המזון, והצליחו להפחיתו בשיעורים מאוד משמעותיים, למשל בבריטניה במעל 20%.

<שירי מילוא-לוקר: בחודשים מרץ עד אוקטובר 2014 בדק משרדנו היבטים שונים של טיפול הממשלה באבדן מזון בישראל.

<שירי מילוא-לוקר: ממצאי הדוח מלמדים בראש ובראשונה כי בישראל הנושא של אבדן מזון לא זכה עד כה להתייחסות ממשלתית כוללת ולא הוכנה תכנית פעולה מערכתית להתמודדות עם התופעה, זאת חרף שיעורי העוני וחוסר הביטחון התזונתי הגבוהים הקיימים לצערנו בישראל.

<שירי מילוא-לוקר: להלן עיקרי הממצאים.

<שירי מילוא-לוקר: השמדת תוצרת חקלאית מחוסר כדאיות כלכלית.

<שירי מילוא-לוקר: סעיף 60 לחוק מועצת הצמחים מחייב קבלת היתר להשמדת פירות וירקות משר החקלאות וממנהלו הכללי.

<שירי מילוא-לוקר: מתן ההיתר מותנה בכך שלא נמצא לתוצרת שימוש מועיל, לרבות מטרת חסד.

<שירי מילוא-לוקר: נמצא כי מועצת הצמחים ומשרד החקלאות אינם מקיימים סעיף זה, באופן מתמשך, לאורך שנים.

<שירי מילוא-לוקר: בנוסף, נמצא כי הטיפול בעודפי מזון פירות וירקות בישראל, אינו מוסדר כיום באופן ברור.

<שירי מילוא-לוקר: שאלות בסיסיות כמו: למי הסמכות להשמיד יבול, אילו מקרים מצדיקים זאת, האם יש לדרוש מהחקלאי להודיע על עודפים המיועדים להשמדה, מהם סדרי העדיפויות לטיפול בעודפים, ועוד – נותרות ללא מענה.

<שירי מילוא-לוקר: בנושא השמדת תוצרת חקלאית מטעמי כשרות, נמצא כי עשרות אלפי טונות בשנה של פירות וירקות הראויים למאכל אדם, לעתים אף באיכות גבוהה, מושמדות בשל תרומות ומעשרות, איסור עורלה ושנת שמיטה.

<שירי מילוא-לוקר: הועלה כי משרד החקלאות, מועצת הצמחים, המשרד לשירותי דת והרבנות הראשית אינם יודעים באילו כמויות ובאיזו איכות של תוצרת מדובר.

<שירי מילוא-לוקר: כמו כן, לא נבחנה על ידי גורמים אלה האפשרות להפנות תוצרת זאת להאכלת נזקקים, יהודים או לא יהודים, והיא מופנית רובה ככולה להטמנה באתרי פסולת.

<שירי מילוא-לוקר: בנושא תוקף המזון מצאנו אי-בהירות באשר לתאריכי תפוגה של המזון ואופן אחסונו.

<שירי מילוא-לוקר: נמצא כי סימונים שונים המוטבעים על מוצרי מזון, כמו "לשימוש עד", "עדיף להשתמש לפני" או "לשיווק עד" מבלבלים את הצרכן וגורמים לזריקת מזון שעדיין ראוי למאכל.

<שירי מילוא-לוקר: הועלה כי משרד הבריאות והמועצה הישראלית לצרכנות לא עשו די על מנת להסביר לצרכנים את משמעות מושגים אלה.

<שירי מילוא-לוקר: כמו כן, התברר כי חסרות הנחיות לאחסון מזון, הן לפירות וירקות והן למוצרים אחרים.

<שירי מילוא-לוקר: היעדר תכנית כוללת לחינוך הציבור להפחתת בזבוז מזון.

<שירי מילוא-לוקר: מודעות הציבור לערכו של המזון ולמשמעות הבזבוז שלו עשויה להפחית בעשרות אחוזים את כמויות המזון הנזרק.

<שירי מילוא-לוקר: ראו לדוגמה קמפיינים שהיו בעבר לחיסכון במים ולהגנה על פרחי הבר.

<שירי מילוא-לוקר: הועלה כי התכנית לחינוך לקיימות שמפעילים משרד החינוך והמשרד להגנת הסביבה עוסקת במידה מועטה בבזבוז מזון ואינה חלק מתכנית הלימודים הרשמית, ולכן רוב ילדי ישראל אינם לומדים אותה.

<שירי מילוא-לוקר: בתחום הצלת מזון לטובת נזקקים נמצאו ליקויים שונים.

<שירי מילוא-לוקר: בינואר 2014 פרסמה המועצה לביטחון תזונתי תכנית לאומית להבטחת ביטחון במזון לבתי אב בישראל.

<שירי מילוא-לוקר: התכנית כללה גם המלצות להצלת מזון.

<שירי מילוא-לוקר: נמצא כי עד דצמבר 2014 התקציב לפעילות המועצה טרם אושר על ידי שר הרווחה – עד היום הזה, למיטב ידיעתנו – חרף הערת מבקר המדינה בעניין זה בדוח בנושא הביטחון התזונתי, שפורסם באפריל 2014.

<שירי מילוא-לוקר: מוערך כי ניתן להציל מזון בשיעור הגדול לפחות פי-עשרה משיעור ההצלה הנוכחי.

<שירי מילוא-לוקר: מצאנו כי חסמים שונים והיעדר תמריצים לתרומת מזון מקשים על הגדלת הכמויות המוצלות.

<שירי מילוא-לוקר: לדוגמה, כיום אין אפילו מנגנון המאפשר קבלת מידע על עודפי תוצרת חקלאית.

<שירי מילוא-לוקר: מידע זה חשוב בעיקר לעמותות העוסקות בהצלת מזון וכן לבניית מערך להצלת מזון, כפי שהמליצה המועצה לביטחון תזונתי.

<שירי מילוא-לוקר: בתחום התמריצים קיימות בעולם דרכים שונות לעידוד תרומת מזון וליצירת מאגרי מידע על עודפי מזון.

<שירי מילוא-לוקר: חשוב לציין שבאוגוסט 2014 אושרה תמיכה ממשלתית בפעילות להצלת מזון על סך 30 מיליון ש"ח, כחלק מהקצאה לתקציב משרד הרווחה לשנת 2014 שנועדה לשיפור הביטחון התזונתי.

<שירי מילוא-לוקר: אולם זו הועברה ברובה לשנת 2015.

<שירי מילוא-לוקר: בנושא אבדן מזון בצה"ל ובארגונים ציבוריים גדולים נמצא כי למרות הוראה בצה"ל המחייבת מניעת בזבוז מזון ככל האפשר, קיימים במערכת הצבאית עודפי מזון בכמויות משמעותיות.

<שירי מילוא-לוקר: עוד נמצא כי בידי צה"ל אין נתונים רשמיים על כמויות העודפים.

<שירי מילוא-לוקר: יצוין כי באפריל 2014 החל צה"ל בתכנית ניסוי לתרומת מזון עודף ובמסגרתה העביר בחודשים מאי עד אוגוסט 2014 כ-45,000 ארוחות לנזקקים.

<שירי מילוא-לוקר: עולה כי גם בארגונים ציבוריים נוספים, כמו השב"ס, המשטרה ובתי החולים הממשלתיים, קיימים עודפי מזון בלתי מנוצלים.

<שירי מילוא-לוקר: ולבסוף, אי ניצול משאב המזון עד תומו.

<שירי מילוא-לוקר: המשרד להגנת הסביבה האמריקני קבע סולם עדיפויות להפחתת אבדן מזון, פירמידה הפוכה הכוללת את השלבים האלה: בראש ובראשונה, הפחתה במקור, הקטנת עודפי המזון מלכתחילה; בשלב השני, יש להשתמש בעודפים להאכלת נזקקים; לאחר מכן, אם המזון אינו ראוי למאכל אדם, יש להשתמש בו להאכלת בעלי חיים, ובהמשך, לשימושיים תעשייתיים כמו הפקת אנרגיה, ביו-גז ודלקים, או לייצור קומפוסט, ורק כמוצא אחרון, הטמנה באתרי פסולת או שריפה.

<שירי מילוא-לוקר: נמצא כי עד כה לא נתנו המשרד להגנת הסביבה או כל גורם ממשלתי אחר הנחיות מפורשות לגופים המייצרים עודפי מזון, ציבוריים או פרטיים, לטיפול בעודפים על פי סולם עדיפויות המשלב התייעלות וחיסכון עם עקרונות הקיימות.

<שירי מילוא-לוקר: לסיכום, לדעת משרד מבקר המדינה, כפי שציין פה מר יובל חיו, טיפול ממשלתי כולל ומתואם בנושא אבדן המזון הוא הדרך הראויה והאפקטיבית ביותר להתמודד עמו.

<שירי מילוא-לוקר: מבלי לגרוע מחובת הגורמים הממשלתיים לפעול כל אחד בתחומו לתיקון הליקויים כאמור, ממליץ משרד מבקר המדינה לממשלה לקבוע משרד ממשלתי אחד או גוף מטה שיהיה ממונה על הנושא בכללותו ולהקצות לו את המשאבים הנדרשים.

<שירי מילוא-לוקר: הגורם שעליו תוטל האחריות בנושא יגבש ויוביל תכנית לאומית לצמצום אבדן המזון, כשבהכנתה ובביצועה ישתתפו משרדי הרווחה, החקלאות, הגנת הסביבה, הכלכלה, הבריאות והחינוך, באמצעות צוות בין-משרדי שיפעל בסיוע המועצה לביטחון תזונתי.

<שירי מילוא-לוקר: תודה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: מיקי, רוצה להגיד כמה דברים?

קארין אלהרר: קודם אני רוצה שנראה סרטון קצר.

<מיקי חיימוביץ': לוקח זמן עד שהוא יעלה, אז אני אדבר בינתיים.

<מיקי חיימוביץ': שלום לכולם.

<מיקי חיימוביץ': אני מאוד שמחה להיות פה ואני מאוד שמחה שמתנהל הדיון הזה.

<מיקי חיימוביץ': אנחנו ב"המערכת" מצאנו שהנושא הזה חשוב וראוי לתחקיר מעמיק כבר בשנת 2014.

<מיקי חיימוביץ': התחקיר שודר במרץ 2014, ועסק בכל ההיבטים של התופעה של בזבוז מזון, ונגע בהרבה מאוד אספקטים של הנושא הזה: בחקלאות, בנושא של הסטנדרטיזציה והנושא של התרומות ומעשרות.

<מיקי חיימוביץ': בסופרמרקטים.

<מיקי חיימוביץ': מכיוון שאני מאוד מאמינה בטלוויזיה שגם יכולה להוביל שינוי חיובי, ניסינו להוביל מהלך בניסיון להביא לכך שמוצרים פגי תוקף יימכרו ממש לפני זמן פקיעתם במחיר נמוך, אבל לא הצלחנו בזה לצערי הרב.

<מיקי חיימוביץ': צה"ל.

<מיקי חיימוביץ': אני רואה שהנציגים כאן, ואני יודעת שחל שינוי אחרי התכנית ששודרה.

<מיקי חיימוביץ': בתי מלון ומשקי בית פרטיים.

<מיקי חיימוביץ': אני יודעת שקשה לאנשים עם ההשוואה לגרמניה ולברלין, אבל למרבה הצער הרגלי הצריכה של משקי הבית הפרטיים הם מאוד שונים בין ישראל לאירופה, כולל במה שקורה גם מהבחינה של הצלת המזון.

<מיקי חיימוביץ': פה אולי המקום להזכיר את החוק שנחקק בזמן האחרון בצרפת, שבעצם מחייב סופרמרקטים להעביר את המוצרים שהם כמעט פגי תוקף לגופים וגורמים שתורמים.

<מיקי חיימוביץ': כל הדברים האלה בסך הכול הביאו תמונה מאוד עגומה וקשה, ויש הרבה מה לעשות.

<מיקי חיימוביץ': אני מאוד שמחה שכולם יושבים כאן מסביב לשולחן, כי באמת צריך איזושהי עשייה מכוונת ואיזשהו גוף שיארגן ויאגד את כל הפעילות.

<מיקי חיימוביץ': הנושא של חינוך הוא קריטי.

<מיקי חיימוביץ': בשבוע שעבר הייתי במכון הוולקני, ויש שם חוברת מוכנה על הנושא של איך מאחסנים פירות וירקות – והדבר הזה צריך להיות בכל בית.

<מיקי חיימוביץ': כי גם ההיבט הזה משפיע על הכמות שאנשים זורקים.

<מיקי חיימוביץ': צריך ללמד את זה מבתי הספר, והדבר הזה צריך להיות מושרש בדרך שבה אנשים קונים, מאחסנים, משתמשים באוכל.

<מיקי חיימוביץ': אין לנו את הפריבילגיה לזרוק אוכל.

<מיקי חיימוביץ': במצב הנוכחי היום במשק, אין לנו את הפריבילגיה הזאת.

<מיקי חיימוביץ': ושוב תודה לך, קארין אלהרר.

קארין אלהרר: אפשר לראות את הסרט עכשיו?

קארין אלהרר: טוב, אם נצליח, נראה בהמשך.

קארין אלהרר: מיקי, תודה על התחקיר החשוב והדברים.

קארין אלהרר: אני רוצה לציין ששלשום, במין תזמון מושלם, היה תחקיר בחדשות ערוץ 10 שגם דיבר על כל הדברים האלה.

קארין אלהרר: אבל לא באנו רק להציג את התחקירים, אלא באנו כדי לנסות לפתור את הבעיות.

קארין אלהרר: נתחיל במשרד החקלאות.

<אורי צוק-בר: אני אורי צוק-בר, סמנכ"ל כלכלה ואסטרטגיה במשרד החקלאות.

<אורי צוק-בר: להתייחס באופן כללי?

קארין אלהרר: אני הבנתי שבחודש מרץ 2015 סיימתם את סקר הפחתים, ואני אבקש לשמוע קודם כול מה היו המסקנות ומה אתם מתכוונים לעשות אתן.

<אורי צוק-בר: אני אתחיל בהערה שנאמרה בסוף דבריה של שירי מילוא, על כך שצריך לעשות טיפול כוללני.

<אורי צוק-בר: אני אשמח מאוד שזה יהיה במועצה לביטחון תזונתי, ואנחנו נשתף פעולה עם כל תהליך רוחבי של הנושא הזה.

<אורי צוק-בר: בכל מקרה, לאורך כל השרשרת, איפה שאנחנו יכולים לעשות משהו, אנחנו מנסים לפעול בדרכים שונות – החל מהיצרן, שהוא המגדל, על ידי הדרכה ומחקר – למצוא דרכים להפחית את הפחת בכל שרשרת הגידול.

<אורי צוק-בר: מנתונים גם ממקומות אחרים בעולם רואים שעיקר הפחת של תוצרת טרייה הוא דווקא בבית ולא בחלק שלפני.

<אורי צוק-בר: לצורך זה מחלקת האחסון אצלנו במינהל המחקר עשתה עבודה מאוד יסודית בעניין הזה, וגם מפתחים טכנולוגיות שונות לאחסון טוב יותר, בעיקר למשלוחים לחו"ל.

<אורי צוק-בר: היא גם הוציאה את החוברת שבידיי, שמפורסמת באתר ויש לה קישורים מאתרים של משרד הבריאות, מ"אפשרי בריא" ומעוד כל מיני כיוונים שניסינו לדברר אותה.

קארין אלהרר: אפשר לדברר אותה דרך רשתות השיווק.

<אורי צוק-בר: בשמחה.

<אורי צוק-בר: בכל מקום.

<אורי צוק-בר: היא קיימת, החומר נאסף, נעשתה פה עבודה של מיטב החוקרים על הנושא הזה.

<אורי צוק-בר: על כל פרי וירק כמעט כתוב פה איך נכון להחזיק אותו, איך נכון לשמר אותו בבית.

<אורי צוק-בר: לדוגמה, במלפפונים, להוריד להם את הפרח שבקצה המלפפון ולא להשאיר אותם בשקיות הניילון כשהם מזיעים ונרקבים אלא לעטוף אותם בנייר סופג.

<אורי צוק-בר: מדובר בכל מיני הנחיות ממש פשוטות שיכולות להאריך את חיי המדף.

<אורי צוק-בר: דבר נוסף זה הרגלי הקנייה, אבל זה קצת יותר קשה.

<אורי צוק-בר: אנחנו לא יכולים לקחת אחריות על נושא כזה, אבל זה דבר שיכול להיות במועצה או בכל מקום אחר.

<אורי צוק-בר: אנשים קונים יותר ממה שהם צריכים.

<אורי צוק-בר: דווקא תופעה שהיא אולי נחמדה ליוקר המחיה, שמוכרים מלפפון בחצי שקל או עשר אגורות – אני רואה בסופר שכשיש מלפפון בעשר אגורות, אנשים ממלאים שקית של חמישה או ארבעה קילו, אפילו כשכתוב שיש הגבלה לארבעה קילו.

<אורי צוק-בר: זה גורם לקנייה מעבר לצורך.

<אורי צוק-בר: קונים וזורקים.

<אורי צוק-בר: זה גם פוגע בחנויות הירקות, שלא יכולות לעמוד במחירים האלה, ובסופו של דבר גם בתחרות.

<אורי צוק-בר: יש מקומות בעולם שאפילו אוסרים למכור מתחת למחיר מסוים.

קארין אלהרר: אבל איך אתם מתמודדים עם עודפי הגידול?

<אורי צוק-בר: לגבי מה ששאלת על הסקר, הוא עדיין לא סופי, זה בעבודה.

<אורי צוק-בר: יש עבודה שלמה שהוגשה למדען הראשי, עבודה כוללנית - - -

קארין אלהרר: מתי הוא יהיה סופי?

<אורי צוק-בר: אני לא יודע, אבל אני מניח שבחודש הקרוב.

אורי מקלב: על מה הסקר?

אורי מקלב: על כמה פירות וירקות משמידים?

<אורי צוק-בר: לא, הסקר הוא לא על כמה משמידים, הסקר הוא על הפחתים.

אורי מקלב: אבל שאלת היושבת-ראש היא כמה משמידים.

<אורי צוק-בר: רגע, אני אגיע לכל דבר.

<אורי צוק-בר: הסקר הוא על פחתים לאורך כל השרשת – ממה הם נובעים, איפה הפחתים, כמה מנזק מכני, כמה מאי-עמידה בסטנדרט, כמה מריקבון וכולי.

<אורי צוק-בר: ניסו למפות פה מספר גידולים עיקריים.

<אורי צוק-בר: סדרי הגודל של הפחתים זה בין 2% ל-3%, ומגיע לפעמים גם ל-20% ו-25%.

קארין אלהרר: זה המון.

<אורי צוק-בר: נכון.

<אורי צוק-בר: זה בעיקר כשיש פרי או ירק שיש הצפה שלו.

<אורי צוק-בר: למשל, אם פתאום יש מצוקה ביצוא והמחירים יורדים, אז כמויות מאוד גדולות מגיעות לשוק המקומי - - -

קארין אלהרר: אוקיי, אז ברגע שהבנתם את הנתונים האלה, מה אתם עושים?

קארין אלהרר: זה מה שאני מנסה להבין.

<אורי צוק-בר: כפי שאמרתי, בלי קשר לנתונים האלה, אנחנו מנסים לפעול בכל השרשרת: מהחלק של הצרכן בבית, באמצעות הנחיות לצרכן והנושאים המחקריים של איך לעזור לצרכן לשמור על הפירות והירקות; בתחום של החקלאי – יותר מידע.

<אורי צוק-בר: אנחנו נותנים מידע על מחירים, כדי שאם יש מחירים יותר נמוכים, יהיה מידע טוב לחקלאים כדי שיוכלו לייצר פחות.

<אורי צוק-בר: יש גידולים שאי אפשר להיות גמישים בייצור שלהם.

<אורי צוק-בר: למשל, הייתה לפני כמה שנים שנת שפע בדובדבנים והגיעו כמויות כמעט כפולות משנה רגילה – במצב כזה אין הרבה מה לעשות.

<אורי צוק-בר: גם היה לנו קשר עם "לקט" ועמותות החסד – עשינו אתן מיפוי מסודר במשבר שהיה עכשיו בפלפלים, מיפינו בדיוק כמה הם יכולים לקלוט כל שבוע.

<אורי צוק-בר: אבל, ההיקפים של מספר גידולים שהם גידולים מוטי יצוא, כאשר היה בהם עודף, כל הכמויות שעמותות החסד יכלו לקלוט לפי התיאור והמפרט שהם נתנו, לא הגיעו לקצה קצהו של העודפים.

קארין אלהרר: עמותות החסד זה פתרון אחד, יש עוד פתרונות.

<אורי צוק-בר: בנושא של השמדות, הכוונה היא לא להגיע בכלל למצב של השמדה.

<אורי צוק-בר: מועצת הצמחים כתבה נוהל מסודר בנושא הזה, הזכירה את סעיף 60, שמחייב את אישור השר, ואחרי שהתחילה הבדיקה.

<אורי צוק-בר: .. בזכות הבדיקה ראינו את זה ובדקנו את זה.

<אורי צוק-בר: היו מספר מקרים בודדים בחמש השנים האחרונות של השמדה של כמה אלפי טונות, מתוך מיליוני טונות ששווקו בתקופה הזאת.

<אורי צוק-בר: ערכנו בירור בנושא והגענו למסקנות.

<אורי צוק-בר: מועצת הצמחים כתבה נוהל פנימי של המועצה לגבי איך עושים את סדר העדיפויות ומתי פונים במקרה ש - - -

קארין אלהרר: הנוהל כבר קיים?

<אורי צוק-בר: הנוהל במועצה קיים, ועכשיו אנחנו עושים השלמה - - -

קארין אלהרר: הוא מפורסם?

<אורי צוק-בר: לא, אנחנו נפרסם אותו יחד עם נוהל שלנו, שהיום אנחנו עוברים על ההערות עליו, על מנת להוציא נוהל ש...

<אורי צוק-בר: גם נכנס שר חדש, אנחנו נראה לו אותו, נבחן את הנוהל, נאשר אותו ונפרסם אותו.

קארין אלהרר: מתי?

<אורי צוק-בר: בשבועות הקרובים.

קארין אלהרר: עוד שבועיים זה יהיה סביר מבחינתי לבקש את הנוהל?

<אורי צוק-בר: אני חושב שצריך לעשות איזה סבב של אישורים והערות משפטיות, ותוך חודש אני מניח שנפרסם אותו.

<אורי צוק-בר: יש לנו כבר את הנוסחים, הם קיימים ואנחנו עוברים עליהם.

<אורי צוק-בר: העיקרון הוא שעושים את כל הפעולות שאפשר לעשות עם עודפי תוצרת שניתנות לשימוש לפני שמגיעים למצב שמחליטים על השמדה.

<אורי צוק-בר: קודם כול, העברה לעמותות חלוקה לנזקקים, אחר כך, במידה שאין יכולת קליטה יותר, הזנה לבעלי חיים, ורק במצב שאין מה לעשות עם התוצרת לא כאן ולא כאן, אז ייבדק המינימום שאפשר לבצע השמדה.

<אורי צוק-בר: אבל אם זה לא יטופל בצורה הזאת ויישפך לשווקים ואחר כך יהיו פחתים של עשרות אחוזים בשוק או בחנויות, אז זה גם כן לא כדאי ואפילו יותר גרוע, כי יהיו על זה עוד עלויות לאורך השרשרת ויהיה בזה יותר נזק.

<אורי צוק-בר: לכן לפעמים עדיף לחקלאי לא לקטוף שדה, כי עלות הקטיף יותר גבוהה ממה שהוא מקבל.

<אורי צוק-בר: אם יש לו תקופה של עודפים שבה הוא מקבל 80 אגורות על קילו של תוצרת שעולה לו שקל לקטוף אותה, אז אני לא יכול להגיד לחקלאי לקטוף, וגם אין לו מה לעשות עם זה בסוף.

קארין אלהרר: מתי הסקר יהיה סופי?

<אורי צוק-בר: לדעתי הנתונים כבר קיימים, אבל מעבדים אותם, מוציאים איזשהו דוח על הנושא זה.

<אורי צוק-בר: .. אני צריך לברר את זה.

<אורי צוק-בר: אבל זה באותו טווח זמן שאמרתי גם לגבי הנוהל.

<אורי צוק-בר: אני יכול להגיד את המסקנות העיקריות מהסקר - - -

קארין אלהרר: בתוך חודש אתה תוכל להעביר את זה ביחד עם הנוהל?

<אורי צוק-בר: אני מקווה שכן.

<אורי צוק-בר: לגבי ההיקפים, יש מספר גידולים כמו עגבנייה, מלפפון ובננה שיש רק ברשתות השיווק פחתים של בין 15% ל-17%.

<אורי צוק-בר: זה למשל נתונים מהסקר.

<אורי צוק-בר: עכשיו, זה סקר, זה מדגם, זה לא שבדקנו את זה בצורה רוחבית בכל הרשתות ובכל המקומות.

<אורי צוק-בר: שיהיה ברור, זה לא מפקד, זה מדגמית, בעיקר מתשאול, זה לא מדידה מדויקת אמפירית.

קארין אלהרר: אחרי שהסקר יהיה מוכן, המסקנות יבואו ביחד אתו, אני מניחה.

קארין אלהרר: מסקנות אופרטיביות.

<אורי צוק-בר: אנחנו נמפה את המקומות.

<אורי צוק-בר: עם כל הרצון הטוב, לא כל פחת אפשר לפתור אותו.

<אורי צוק-בר: אבל אנחנו גם מקדמים תקנות של חוק סטנדרטים, שבחוק הזה יהיו כללים יותר ברורים לגבי איזה תוצרת יכולה להימכר ברשת השיווק מבחינת איכות - - -

קארין אלהרר: מה הסטטוס של התקנות האלה?

קארין אלהרר: איפה זה עומד?

<אורי צוק-בר: החוק עבר כבר בשנה שעברה, התקנות הוכנו, היו בהן הרבה חילוקי דעות בין-משרדיים, הן פחות או יותר הסתיימו, אבל יש בעיה של כוח אדם לפיקוח שלא נפתרה - - -

קארין אלהרר: לא הבנתי, הן הותקנו או לא הותקנו?

<אורי צוק-בר: עוד לא הותקנו.

<אורי צוק-בר: זה תהליך התקנה שעוד לא התקדם בכנסת.

קארין אלהרר: מה לוח הזמנים בעניין הזה?

<אורי צוק-בר: קשה לי מאוד להגיד, כי היו כמה מגבלות שעצרו את ההתקדמות של זה, למשל, כוח אדם לפיקוח.

<אורי צוק-בר: אין כוח אדם לפיקוח.

<אורי צוק-בר: הייתה דרישה לכוח אדם לפיקוח על הנושא הזה, אבל לא הגיעו להסכמות.

<אורי צוק-בר: היו גם כמה בעיות יותר מקצועיות בינינו לבין משרד הבריאות, אבל הן נפתרו ברובן.

<אורי צוק-בר: הנוסח של התקנות נמצא, קיים, אפשר להתקדם בו - - -

קארין אלהרר: אז המחלוקת היא רק בין משרד החקלאות למשרד הבריאות?

<אורי צוק-בר: לא, בין משרד החקלאות למשרד הבריאות היו מחלוקות שנפתרו.

<אורי צוק-בר: הן אמנם לקחו הרבה זמן, אבל הן נפתרו.

<אורי צוק-בר: כיום יש מחלוקות בנושא של כוח אדם בעיקר.

קארין אלהרר: כוח אדם אצל מי?

<אורי צוק-בר: כוח אדם נוסף שצריך לקבל במשרד החקלאות בשביל לעשות פיקוח.

<אורי צוק-בר: פקחים שיפקחו.

<אורי צוק-בר: כי אין טעם להתקין תקנות כאשר אחר כך אני אצטרך לבוא לפה להסביר למה לא פיקחנו.

קארין אלהרר: מי המשרד הממשלתי שמפריע להתקנת התקנות?

<צבי אלון: כרגיל, האוצר.

קארין אלהרר: יש פה נציג של האוצר?

<דור בלוך: כן.

אורי מקלב: אפשר לפני זה לשאול שאלה את נציג משרד החקלאות?

קארין אלהרר: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אנחנו מקבלים את דבריך בברכה, על כך שבסך הכול מדובר על השמדה של כמה אלפי טונות ולא הרבה מעבר לכך.

אורי מקלב: השאלה אם אתה סופר גם את כל הפירות והירקות שנשארים בשדה ולא קוטפים אותם?

אורי מקלב: אתה אומר שיש מצב שנשארים בשדה אלפי דונמים שלא כדאיים לחקלאי ואין תיווך בינו לבין עמותות חסד או אחרים, שאולי אפילו היו משלמים את העלות המזערית הזאת כדי שהם כן יוכלו להשתמש בזה.

אורי מקלב: אתה בעצם לא מחשיב אותם, אתה אומר "אני לא משמיד היום באופן פעיל, אבל אני גורם לכך שבשדות או העצים נשארים כל הפירות והירקות האלה".

אורי מקלב: יש לכם מעקב על כמה מדובר?

<אורי צוק-בר: לא, אין מעקב מדויק.

<אורי צוק-בר: אני לא יודע בדיוק כמה לא קטפו בכל נקודת זמן.

<אורי צוק-בר: אפשר להעריך את זה, אבל אי אפשר לדעת בדיוק.

אורי מקלב: ראיתי בדוח שבמעשרות המבקר כן מבקש לבדוק אם יש רישום של מה משמידים וכמה.

<אורי צוק-בר: שנייה, אני אענה.

<אורי צוק-בר: יש קשרים יום-יומיים בין החקלאים לבין עמותות החסד.

<אורי צוק-בר: לפעמים הם באים בעצמם לאסוף, לפעמים, בשיתוף פעולה עם החקלאי, הם נותנים לו איזה תשלום בשביל שיאסוף בשבילם, איזה משהו סמלי על העבודה של הפועלים.

<אורי צוק-בר: יש פעולות כאלה.

<אורי צוק-בר: אבל כעיקרון, חקלאי מגדל בשביל לשווק את התוצרת ולהרוויח עליה ולהתפרנס.

<אורי צוק-בר: אין לאף חקלאי מטרה להשאיר תוצרת בשטח.

<אורי צוק-בר: אבל יש מקרים שהמחירים בשוק הם כאלה שלא מצדיקים אפילו קטיף.

<אורי צוק-בר: זה יכול להיות בסוף עונה, בתקופה שהירק כבר לא באיכות טובה, או למשל בתקופת שיא, שנה מסוימת שקרה בה איזה אירוע מזג אוויר מיוחד שגרם פתאום להבשלה בבת אחת ואז יש כמויות שהן בלתי ניתנות למכירה.

<אורי צוק-בר: זה קורה, תמיד, בכל מקום בעולם.

<אורי צוק-בר: אנחנו מנסים לצמצם את זה ככל הניתן, באמצעות מידע, נתונים, בחינה מראש של היקפים – אבל אנחנו מפקחים על הנושא הזה בצורה רגולטורית, אנחנו לא אומרים לכל אחד מה לייצר, מתי לייצר - - -

אורי מקלב: אבל אין לכם מידע בכמה מדובר, נכון?

<אורי צוק-בר: לא.

<מיקי חיימוביץ': בסוגיית הסטנדרטיזציה של פירות, אנחנו הראינו בסרט שתפוחים למשל נשארים על העץ אם הם בגודל קטן יחסית לסטנדרטים המקובלים בשוק – למרות שתפוחים קטנים יכולים מאוד להתאים לילדים קטנים.

<מיקי חיימוביץ': אז האם אין מקום לשנות את הסטנדרטיזציה, להגדיל את הטווח של מה שנקטף?

<מיקי חיימוביץ': כי הפירות האלה פשוט נשארים על העצים.

<אורי צוק-בר: בשמחה, זה רק ישפר את המצב, גם לצרכן וגם לחקלאי.

<אורי צוק-בר: הבעיה היא, ואני לא יודע אם זה הטעם של הצרכן או הטעם של המוכרים לצרכן, היא שבסופו של דבר - - -

<מיקי חיימוביץ': זה הכול שאלה של הסברה.

<אורי צוק-בר: בסדר גמור.

<אורי צוק-בר: אני אומר שבסופו של דבר יש מצב שרשתות השיווק אומרות לפעמים לחקלאים "מתחת לגודל ארבע או חמש, אל תביאו, אנחנו לא מוכרים את זה, אנחנו לא רוצים פרי קטן".

<אורי צוק-בר: צרכן ישראלי משום מה אוהב פרי גדול, אני לא יודע למה - - -

<מיקי חיימוביץ': אם יסבירו לו שתפוח גדול מלא במים פחות טעים מתפוח קטן מלא בסוכר, אז אולי הוא ישנה את דעתו.

<צבי אלון: אנחנו לא נסביר לו את זה, כי זה לא נכון.

<מיקי חיימוביץ': זה מה שאמר לי החקלאי שמגדל את התפוחים.

<מיקי חיימוביץ': או למשל כל הנושא של ה-ugly, של הפירות הלא מושלמים – היום בעולם יש קמפיינים שלמים שמקדמים את הנושא של לצרוך פירות וירקות לא מושלמים.

<מיקי חיימוביץ': למה אנחנו לא הולכים בכיוון הזה?

<אורי צוק-בר: זה רעיון טוב, אבל אני לא יודע עד כמה הוא יתפוס ועד כמה צרכנים יגבירו את צריכת הפירות האחרים - - -

קארין אלהרר: אתם מתכוונים לבחון את הרעיון הזה במשרד?

<אורי צוק-בר: אנחנו לא תכננו קמפיין לנושא זה, וגם אין לנו תקציבים לנושא כזה - - -

<מיקי חיימוביץ': בואו נעשה קודם קמפיין שיצרכו יותר פירות וירקות.

<אורי צוק-בר: את זה עשינו.

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול שאלה לגבי מה שהצגת בהתחלה, הדף הצבעוני הזה עם ההנחיות לציבור.

מירב בן ארי: זה כבר מפורסם לציבור?

<אורי צוק-בר: כן, זה פורסם כבר לפני חצי שנה.

מירב בן ארי: איפה?

<אורי צוק-בר: זה נמצא גם באתר של מינהל המחקר - - -

מירב בן ארי: איזה אתר?

מירב בן ארי: מינהל המחקר?

<אורי צוק-בר: מינהל המחקר החקלאי.

<אורי צוק-בר: גם עשינו לזה דברור לעיתונות, הודעה לעיתונות.

<אורי צוק-בר: גם באתר "אפשרי בריא" של משרד הבריאות יש לינק לזה, ויש בהרבה - - -

קארין אלהרר: למה זה לא מחולק ברשתות השיווק?

קארין אלהרר: הרי זה המפגש המידי של הצרכן עם הנושא זה.

מירב בן ארי: כן, זה מה שמטריד אותי.

מירב בן ארי: כי מינהל המחקר, אין לי מושג, אפילו בתור חברת כנסת, איזה מינהל ושל איזה מחקר.

מירב בן ארי: אני קודם כול מתנצלת, אני הולכת עכשיו לוועדת החינוך.

מירב בן ארי: מהדוח הזה לקחתי גם את הנושא של החינוך לקיימות; וגם, השר הממונה על הגנת הסביבה הוא שר מהרשימה שלי – ואת שני הנושאים האלה לקחתי, רשמתי, ואנחנו נקדם את זה.

מירב בן ארי: תודה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

<אורי צוק-בר: אני אבדוק את הרעיון הזה.

קארין אלהרר: נציג האוצר, אתם מעכבים התקנת תקנות נורא חשובות.

<דור בלוך: אני לא יודע לגבי הנושא של עיכוב תקנות.

<דור בלוך: הועלה פה הנושא של צורכי כוח אדם, שמועלים בצורה תכופה על ידי המשרדים.

<דור בלוך: אנחנו כרגע בדרך לגיבוש תקציב של מה שנשאר משנת 2015 ושל שנת 2016.

<דור בלוך: ככל שמשרד החקלאות אכן רואה חשיבות גדולה בקבלת כוח האדם הזה, לשם התקנת התקנות או מסיבות אחרות, הוא מוזמן כמובן להעלות את הנושא, בהתאם לסדר העדיפויות שלו במהלך דיוני התקציב, והוא יידון כמו כל נושא חשוב אחר במסגרת התקציב.

קארין אלהרר: על איזה סכום מדובר?

<אורי צוק-בר: זה לא כל כך עניין של סכום, זה יותר עניין של תקני כוח אדם.

קארין אלהרר: בסוף זה כסף, בוא נודה על האמת.

<אורי צוק-בר: בדרך כלל הבעיה בתקני כוח אדם זה פחות הכסף ויותר התקנים עצמם.

קארין אלהרר: אבל התקנים שווים כסף, ואני מניחה שזו הסיבה מדוע משרד האוצר לא נותן.

<אורי צוק-בר: אני שוב אומר, הבעיה בממשלה בגיוס תקנים זה יותר עצם התקן, ולא העלות שלו.

קארין אלהרר: זה נשמע מכמיר לב הוויכוח שמתנהל פה ביניכם, אבל בסוף זה נושא שנוגע לכל אזרח במדינת ישראל.

קארין אלהרר: האזרח שיושב בבית ושומע "זה לא נותן לי תקן", "הוא לא עשה סדר עדיפויות" – זה לא מעניין את אף אחד.

קארין אלהרר: אז אולי תגיעו להסכמה.

קארין אלהרר: אני מבינה שהתקציב כרגע מתגבש, ולכן אתם צריכים להגיע להסכמה נורא מהר, נכון?

קארין אלהרר: מתי מוגש התקציב לכנסת?

<דור בלוך: אני לא יודע תאריכים מדויקים, אבל יש להניח שזה בחודשים הקרובים.

<אורי צוק-בר: בסוף יולי זה בממשלה.

קארין אלהרר: אז עד סוף יוני אני בטוחה שאתם תגיעו להסכמה בעניין הזה.

קארין אלהרר: לכן אני חושבת שעד סוף המושב התקנות האלה צריכות להיות מותקנות, נכון?

קארין אלהרר: הרי אתם צריכים להגיע להסכמות תקציביות.

<דור בלוך: דיון תקציבי עם משרד החקלאות יהיה בכל מקרה.

קארין אלהרר: ולכן זו נראית לי דרישה סבירה שעד סוף המושב הזה יהיו תקנות בתוקף.

קארין אלהרר: אדוני, בבקשה.

<צבי אלון: שמי צבי אלון, מנכ"ל מועצת הצמחים.

<צבי אלון: אני באמת מברך על הנושא הזה, עם כל הביקורת שיש גם עלינו במידה מסוימת.

<צבי אלון: לגבי מה שמיקי העלתה, ההערה שלי הייתה כי אני... היא עשתה דברים מצוינים לנו כיצרני פירות וירקות, אבל אני פשוט הגנתי על התפוחים הגדולים, שהם גם כן טעימים ובריאים.

קארין אלהרר: לא אמרנו שהם לא טעימים, אמרנו גם וגם.

<צבי אלון: נתקדם.

<צבי אלון: ממה שאנחנו יודעים – ואנחנו יודעים – ברמה של התחום היצרני, החקלאות, ההשמדות הן זעומות.

<צבי אלון: אני לא יודע כמה זורקות כל מערכות השיווק ואחר כך והצרכנים בבית.

<צבי אלון: אני מדגיש את הצרכנים בבית, ואני אשתף אתכם בנקודה שבה היינו לכאורה צריכים להתעמת.

<צבי אלון: הזכירו פה את חוק הסטנדרטים.

<צבי אלון: אנחנו, צוות מאוד מצומצם, עוסקים בסטנדרטים, בבקרת איכות בשווקים ואצל החקלאים, כדי שלא יגיעו פירות לשווקים שלא ראויים למאכל.

<צבי אלון: וביקרו אותנו, אמרו "אתם גורמים לזה שיזרקו תוצרת".

<צבי אלון: כי אם אנחנו פוסלים בשוק שני משטחים של משמש חמוץ או ענבים חמוצים.

<צבי אלון: ..

<צבי אלון: ואתם יודעים, תחילת העונה, כל חקלאי, מגרד לו באצבעות – הטמבלים משלמים בשביל ענבים חמוצים 30 שקל – והם רוצים לייצא את זה.

<צבי אלון: ואנחנו אומרים להם "רבותיי, אנחנו לא מסכימים לזה, כי אתה פוגע בחבר שלך, כי עכשיו במשך חודש אותו צרכן שקנה ענבים או משמשים לא יקנה, כי זה חמוץ לו".

<צבי אלון: אז אמרנו לנו "אבל אתם גורמים לנזק".

<צבי אלון: התשובה שלנו הייתה שאם אנחנו פוסלים שני משטחים של אותם פירות בשוק, אנחנו חוסכים אחר כך עשרות משטחים לצרכנים שקנו וזרקו.

<צבי אלון: כי בסופו של דבר בן אדם קונה, רוצה להביא לילדים שלו את הפרי החדש שכבר חצי שנה הוא לא אכל, ואז הוא רואה בבית שזה לא טעים, זה חמוץ, והוא זורק את זה.

<צבי אלון: לכן, כשאנחנו מדברים על הסטנדרטים – אנחנו אלה שמיישמים אותם, וכל זמן שהחוק לא קיים ואין להם תקנים... ואם שאלת, לפי דעתי מדובר ב-15, אולי 20 איש בכל הארץ.

<צבי אלון: אני רוצה לשתף אתכם: אנחנו מייצרים לשוק המקומי מעל שני מיליון טון של פירות וירקות, והפיקוח על זה – אצלנו עובדים בזה ארבעה אנשים, עם כל מיני תוספת בעונות הבוערות.

<צבי אלון: זה כדי לתת ליושבת-ראש איזשהו סדר גודל של הדברים.

<צבי אלון: אני רוצה לומר לכם: חקלאי לא מייצר לעודפים.

<צבי אלון: את שואלת אותנו שוב ושוב, וגם המבקר שאל, מהם הצעדים למנוע עודפים.

<צבי אלון: אז בהגדרה, עם עלויות הייצור היקרות שלנו, אנחנו לא נייצר קילו שיש לנו ספק אם נמכור אותו.

<צבי אלון: אבל ריבונו של עולם שותף למה שיוצא לנו מהשטחים, ולמשל החמסין שהיה גרם לזה - - -

קארין אלהרר: אבל אי אפשר להיערך לזה?

<צבי אלון: בוודאי שלא.

<צבי אלון: אם בא החמסין - - -

קארין אלהרר: יש חזאים, התפקיד שלהם הוא לדעת מה יהיה - - -

<צבי אלון: נו?

<צבי אלון: ואם הוא חוזה חמסין, אז מה אני אעשה?

<צבי אלון: אני מסביר לך, אנחנו מכינים לכם, הצרכנים, את האפרסק הכי טוב, ולפני חודש, בחמסין הזה, במקום שאני אקטוף אותו הוא נופל על הארץ.

<צבי אלון: חבר הכנסת מקלב שאלה שאלה נכונה, כמה יש אצל המגדלים עצמם.

<צבי אלון: יש הרבה.

<צבי אלון: אותם אלפי טונות בודדות שהמועצה פעלה לזרוק אותם כי לא היה מה לעשות אתם – זה חלק קטן, זה פסיקים של אחוזים.

<צבי אלון: אמרתי לך, בשטח הזה אנחנו רואים השמדות, או עודפים, מאוד קטנים.

<צבי אלון: אני רוצה להתחבר לשאלה של חבר הכנסת מקלב.

<צבי אלון: תראו, בלי שיהיה גוף שיטפל בזה, עם תקציב...

<צבי אלון: אנחנו מוכנים ואנחנו נותנים עשרות אלפי מנות בשנה, בלב חפץ, לנזקקים, לפני חגים, לפני מועדים ובכל דבר.

<צבי אלון: אבל הלוגיסטיקה שבלה

<צבי אלון: ביא את זה לצרכן – כאן המכשלה.

קארין אלהרר: אנחנו נגיע לזה.

<צבי אלון: אני רוצה לסיים ולהגיד לך שבארצות הברית יש תקציבים אדירים, דרך משרד החקלאות, למשימות האלה.

<צבי אלון: אם מישהו פה רוצה לא רק לדבר אלא גם לפתור את הבעיה, אני חושב שצריך.

<צבי אלון: ..

<צבי אלון: חקלאים היום נותנים.

<צבי אלון: חקלאים נותנים, ובלבד שזה לא יגיע לשווקים.

<צבי אלון: אני רוצה להסב את תשומת לבך לעוד נקודה:

<צבי אלון: אם אנחנו ניתן ובסוף זה יגיע לשוק ברמלה, אז לא עשינו שום דבר.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: חברת הכנסת תמר זנדברג, רוצה עכשיו?

תמר זנדברג: מתי שתגידי.

קארין אלהרר: אז אני רוצה לעבור קודם למשרד הדתות.

קארין אלהרר: אני מבינה את הצרכים שעל פי ענייני הדת, אבל עדיין, כמויות שמוערכות בעשרות אלפי טונות בשנה של פירות וירקות שראויים למאכל אדם מושמדים מטעמי כשרות, מבלי שמשרד החקלאות, מועצת הצמחים, המשרד לשירותי דת או מישהו אחר יודעים באיזה כמויות ובאיזה איכות של תוצרת מדובר.

קארין אלהרר: אדוני, דיברת על משמשים חמוצים – אם כבר יש כאלה, אז למה שהם לא ילכו למעשר ולצורכי הדת?

קארין אלהרר: למה אין סנכרון בין ההשמדות האלה?

קארין אלהרר: יש נציג של המשרד?

<מרדכי בידרמן: אני הרב מרדכי בידרמן, מנהל המדור למצוות התלויות בארץ ברבנות הראשית.

<מרדכי בידרמן: ראשית, אני רוצה לומר שאנחנו מקדמים בברכה את הדיון הזה, כי כמו שגם מצוין בדוח של מבקר המדינה, לפי ההלכה היהודית יש בהחלט את העניין של "בל תשחית", ואנחנו רואים כל הזמן לנגד עינינו את העניין של לא לגרום לבזבוז מיותר של מזון.

<מרדכי בידרמן: אני אתחיל דווקא בפרויקט שהרבנות הראשית פיתחה ויישמה כבר לפני יותר מעשר שנים – אנשי משרד החקלאות בוודאי מכירים את זה – הנושא של דו-שנתי.

<מרדכי בידרמן: אני אקרא מה שאני כתבתי פה:

<מרדכי בידרמן: בנושא העורלה הרבנות הראשית השקיעה בין 2006 ל-2011 מאות אלפי שקלים בפיתוח הפתרון של דו-שנתי להקלה בענייני עורלה, והדבר חוסך כיום מדי שנה מיליוני שקלים של פירות שמשווקים במקום להיות מושמדים בגלל איסור עורלה.

<מרדכי בידרמן: אני חושב שאנשי משרד החקלאות מכירים את הנושא היטב.

<מרדכי בידרמן: בנושא של תרומות ומעשרות, אני חושב שהדיון פה זה לא האם להפריש או לא תרומות ומעשרות, היות שפירות וירקות שלא הפרישו מהם תרומות ומעשרות הם פשוט לא כשרים ואסורים באכילה.

<מרדכי בידרמן: וכל אותן חברות או סיטונאים שמפרישים תרומות ומעשרות, הם עושים את זה מרצונם, על מנת שהציבור הרחב יצרוך את התוצרת.

<מרדכי בידרמן: אני רוצה לציין פה דוח של מחקר של מרכז גוטמן מהמכון הישראלי לדמוקרטיה, שנערך בשנת 2011, לגבי הרגלים של הציבור היהודי במדינת ישראל לגבי מצוות.

<מרדכי בידרמן: בו כתוב שמרבית הישראלים היהודים אוכלים אוכל כשר בבית, 76%; ומחוצה לו – 70%.

<מרדכי בידרמן: כלומר, בענייני הפרשת תרומות ומעשרות הרבנות הראשית משרתת את הציבור היהודי בקנה מידה שהוא בין 70% ל-76% שרוצים לאכול אוכל כשר, כמובן על פי ההלכה.

<מרדכי בידרמן: וכמובן שאנחנו ברבנות הראשית פועלים כל הזמן על פי הנחיות של הרבנים הראשיים, שנותנים לנו את כל ההנחיות ההלכתיות ועל פי זה אנחנו פועלים.

<מרדכי בידרמן: עכשיו, כמו שהבהרתי לאנשי מבקר המדינה, אנחנו משתדלים בכל מקום ליישם את הפתרון שקיים לפי ההלכה ולהעביר את הפירות והירקות שהם תרומות ומעשרות לבעלי חיים בבעלות כהן, שזה הפתרון האפשרי היחידי, מכיוון שעל פי ההלכה ועל פי הוראות הרבנים הראשיים אין שום אפשרות להעביר פירות וירקות של תרומות ומעשרות לנזקקים.

<מרדכי בידרמן: הדבר הזה נעשה בעיקר במרכזים הגדולים, שבהם מבחינה לוגיסטית הדבר יותר אפשרי, מכיוון שהכמויות יותר גדולות ויש נכונות של החקלאים בעלי בעלי החיים להשקיע בהובלה וכולי.

קארין אלהרר: מה שאמרת עכשיו זה פתרון שכבר מיושם?

<מרדכי בידרמן: מיושם, בוודאי.

<מרדכי בידרמן: מיושם בהרבה מקומות.

קארין אלהרר: דוח מבקר המדינה מדבר על פתרונות נוספים – הצעות שיש בהן לחייב הכשרים פרטיים.

קארין אלהרר: אהרון, אתה רוצה להסביר?

<אהרון הלינגר: אנחנו מציינים בדוח את הנושא של ריבוי כשרויות.

<אהרון הלינגר: תוכל להתייחס לעניין הזה?

<מרדכי בידרמן: בהחלט.

<מרדכי בידרמן: אנחנו מודעים לנושא של ריבוי כשרויות, והמשרד כבר נתן את התגובה בנושא זה, שעל פי החוק במדינת ישראל יש את העניין של חופש העיסוק, והכשרויות הפרטיות לא כפופות לרבנות הראשית בשום צורה והן פועלות אך ורק על פי בקשה של אותם גופים מסחריים, שפונים אליהם ומבקשים כשרות פרטית כלשהי, משיקולים שלהם, כמו בכל התחומים של כשרות המזון.

קארין אלהרר: לא הבנתי.

קארין אלהרר: יש כשרות של הרבנות הראשית - - - ?

תמר זנדברג: אנחנו דווקא בעד, זה דווקא טוב – פירוק של המונופול הרבני.

תמר זנדברג: אפשר גם בגיור לעשות את זה?

תמר זנדברג: בנישואים?

<אהרון הלינגר: יש מעשר על מעשר על מעשר.

אורי מקלב: אם זאת התשובה, למה זה לא בא לידי ביטוי בדוח?

<אהרון הלינגר: כל מה שניתן לנו במהלך הביקורת - - -

אורי מקלב: אבל הוא אומר את התשובה הרשמית של הרבנות הראשית.

אורי מקלב: הם לא כפופים להם.

אורי מקלב: אז למה הדוח נשאר ככה?

<אהרון הלינגר: זה כתוב.

אורי מקלב: אז למה שואלים?

אורי מקלב: אם התשובה הברורה היא שאין להם שום סמכות על גופי הכשרויות האחרות - - -

<אהרון הלינגר: כתוב בעמוד 197 בדוח - - -

קארין אלהרר: עדיין יש בעיה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: של מי?

אורי מקלב: של הרבנות הראשית?

אורי מקלב: בגלל שהם לא סומכים עליהם הם עושים את זה.

אורי מקלב: הם לא מרוצים מהקמה של עוד גופי כשרות.

אורי מקלב: רוצים?

אורי מקלב: אז שיגישו דוח על גופי כשרויות שהם לא מבוקרים.

אורי מקלב: הרבנות הראשית תהיה מבקרת.

קארין אלהרר: חבר הכנסת מקלב, יש משהו שאני לא מבינה.

קארין אלהרר: אני מבינה קטנה בעניין הזה, אבל - - -

אורי מקלב: לא רק את לא מבינה, גם מי שערך את הדוח לא מבין.

אורי מקלב: צר לי, זאת הבעיה.

קארין אלהרר: רגע.

קארין אלהרר: אני שואלת, יש כשרות מסוג אחד וכשרות מסוג אחר, או שיש כשרות שהיא אוניברסלית?

אורי מקלב: במדינת ישראל לפי החוק יש כשרות אוניברסלית, שהיא הרבות הראשית, ואין בלעדיה.

אורי מקלב: עכשיו, אם אני רוצה להקים גוף כשרות כי לא מספקת אותי הכשרות של הרבנות הראשית, אני עושה חוק לעצמי, ולרבנות הראשית אין שום say על זה, ואף אחד לא יכול למנוע את זה לפי החוק.

אורי מקלב: אז האם הם אחראים על כך שיש עוד גופי כשרויות, על הבזבוז של עוד פירות וירקות?

אורי מקלב: למה הדבר דומה?

אורי מקלב: שיבוא דוח המבקר ויגיד "למה יש כל כך הרבה בתי כנסיות?

אורי מקלב: לא מספיק בית כנסת אחד?".

<אהרון הלינגר: לא, זאת לא הייתה הכוונה.

אורי מקלב: זאת בדיוק הדוגמה.

אורי מקלב: הצריכה של כשרות היא חופשית – זה שוק חופשי.

אורי מקלב: כשבעל חנות או בעל עסק מבקש מגוף כשרות שייתן לו עוד הכשר או עוד תעודה, זה עניין של היצע וביקוש.

<אהרון הלינגר: אני יכול להגיד משהו?

תמר זנדברג: חבר הכנסת מקלב, מה עם חופש בחירה בנישואים?

תמר זנדברג: גם כאן יש היצע וביקוש.

אורי מקלב: זה החוק.

אורי מקלב: תשני את החוק וזהו.

תמר זנדברג: הציבור משווע, יש חופש העיסוק, חופש בחירה, אז מה קרה?

תמר זנדברג: למה שם יש מונופול לרבנות?

אורי מקלב: אם כל ההגחכה שלך זה כדי לדחות הדוח ולהביא נושא אחר.

אורי מקלב: ..

אורי מקלב: תתמקדי בנושא הזה.

אורי מקלב: זאת ועדה של ביקורת שדנה בדוח הזה, ואני יכול לתת לך הרבה הרצאות בעניין.

קארין אלהרר: יובל, בבקשה.

<יובל חיו: אני אומר משפט עקרוני בפתיחה ואהרון יפרט בהמשך.

<יובל חיו: ראו, הדוח הזה הוא לא דוח שעוסק בכשרות.

<יובל חיו: ביקורת המדינה אמרה את דברה בענייני הכשרות במספר דוחות, ואני יכול להפנות אתכם לדוחות הללו.

<יובל חיו: הדוח הזה עוסק בסוגיה של אבדן מזון.

<יובל חיו: הוא בא להציף פערים וסוגיות שטעונות בחינה והתמודדות.

<יובל חיו: אבל אם יש לנו פה ריבוי של כשרויות והמציאות הזאת יוצרת זיקה למצב של אבדן מזון – צריך לתת את הדעת לעניין הזה.

<אהרון הלינגר: ותו לא.

<יובל חיו: אין כאן עניין של ביקורת על הרבנות או קביעת איזשהו הסדר רגולציה חדש.

<יובל חיו: אבל, גם במציאות שבה המדינה נמצאת מול גורמים פרטיים שפועלים והגורמים הפרטיים משפיעים על אינטרסים ציבוריים כאלה ואחרים, המדינה לעתים בוחנת את הרגולציה שלה מול הגורמים הפרטיים האלה.

<יובל חיו: לא ניתן פה שום הסדר.

<יובל חיו: הדוח הזה, תכליתו להציף סוגיות.

<יובל חיו: ריבוי הכשרויות, יש לו השלכה וזיקה לעניין של אבדן מזון.

אורי מקלב: אבל למה אתם מטילים את האחריות על הרבנות הראשית?

<יובל חיו: אני לא ראיתי פה - - -

קארין אלהרר: לא הטלנו אחריות, שאלנו שאלה.

אורי מקלב: הרבנות הראשית מבוקרת על כך שהם לא עושים שום דבר כדי למנוע - - -

<אהרון הלינגר: אתה רוצה להפנות אותי בדוח למשפט הזה?

<יובל חיו: חבר הכנסת מקלב, מילותיה של הביקורת בעניין הזה – ואני מכיר את מילות הביקורת, את חלקן אני מנסח, גם כשיש הטלת אחריות – הן לא מילים של הטלת אחריות, אלא מילים של "ראוי לבחון".

<יובל חיו: אגב, הרבנות - - -

אורי מקלב: אני אשמח אם תעמוד מאחורי הדברים האלה אחרי שאני אגיד את הדברים שלי.

<יובל חיו: לטעמנו הרבנות חייבת להיות מעורבת בבחינה הזו.

<אהרון הלינגר: וזו ההמלצה שלנו בסוף הפרק.

<יובל חיו: אנחנו מפנים את זה למספר גורמים, והרבנות חייבת להיות חלק מהבחינה הזאת.

<אהרון הלינגר: אני רוצה להשיב לך - - -

אורי מקלב: הקמת משאבים ציבוריים, למשל הקמת בתי כנסת, היא גם צריכה להיות חלק?

<אהרון הלינגר: לא, לא, זה לא - - -

אורי מקלב: יש להם say להתערב?

אורי מקלב: יש להם אפשרות חוקית להתערב?

אורי מקלב: מותר להם להתערב?

אורי מקלב: הרי תבקרו אותם אם הם יתערבו.

אורי מקלב: האם הם יכולים בכלל לפנות לגוף פרטי ולהגיד לו "תעשה ככה, תעשה אחרת"?

אורי מקלב: כשהם לקחו מישהו חיצוני למעשר בצריפין או בבאר-יעקב אתם מבקרים אותם על כך.

<אהרון הלינגר: לא, אנחנו ציינו את זה כעובדה, לא ביקרנו.

אורי מקלב: אתם מבקרים אותם.

<אהרון הלינגר: אז תקרא בבקשה.

<אהרון הלינגר: .. נקרא ביחד את הדוח.

<אהרון הלינגר: אני רוצה להשיב לך.

<אהרון הלינגר: שאלת אותי היכן זה כתוב – אז זה כתוב בעמוד 197:

<אהרון הלינגר: המשרד לשירותי דת מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי פעילות נותני ההכשרים הפרטיים אינה כפופה לפיקוח הרבנות הראשית והמשרד לשירותי דת, למעט על פי חוק איסור הונאה בכשרות וכו'.

<אהרון הלינגר: זאת אומרת שכן ציינו את העמדה שלהם.

<אהרון הלינגר: שאלת אותי למה לא ציינו – אז היא כן מובאת.

<אהרון הלינגר: ובסוף הפרק אנחנו אומרים: על המשרד לשירותי דת והרבנות הראשית לפעול בשיתוף עם משרד החקלאות והמשרד להגנת הסביבה לניצול יעיל של תוצרת זו, באופן שיתרום גם לצמצום היקפי הטמנת הפסולת.

אורי מקלב: מה זה קשור לשאלה הנוספת שלך על ריבוי כשרויות?

אורי מקלב: נתנו לך תשובה.

אורי מקלב: המשרד שאל, וענו לך תשובה כל כך ברורה.

אורי מקלב: אז למה אתה - - -

<אהרון הלינגר: לא, אני לא שואל.

<אהרון הלינגר: אני רק רוצה עוד משפט אחד, ברשותך.

<קריאות: - - -

<אהרון הלינגר: עוד מילה אחת, אני רוצה להמשיך את הדברים שיובל אמר.

<אהרון הלינגר: גם אותם גופים שנותנים הכשרים נוספים – ואתה מכיר אותם היטב – אני מניח שהם יסכימו למשפט שכתוב בפרק הראשון של הדוח: "יצוין כי ביהדות קיים איסור של 'בל תשחית'", אתה מכיר את זה היטב, "הנוגע גם להשמדת מזון, וכן קיימות מצוות שמהותן עזרה לזולת וצדקה.

<אהרון הלינגר: ביישום ערכי היהדות האמורים יש כדי להביא גם לצמצום אבדן מזון".

<אהרון הלינגר: אני מניח שאותם גופי כשרויות פרטיים מודעים לכך שכשיש לפעמים 15 או 16 כשרויות על אותם דברים, אז כתוצאה מכך נזרקים עוד ועוד ועוד.

<אהרון הלינגר: ואיסור "בל תשחית", שאתה מכיר אותו היטב, לדעתי הוא גובר על הרבה מאוד דברים אחרים, וצריך לתת את הדעת גם על זה.

אורי מקלב: אני מניח שאחרי הדוח שלכם הם מאוד יתרשמו מהעולם הבא שלהם.

אורי מקלב: הם עוברים עבירת "בל תשחית" והם באמת ישנו את עמדתם - - -

<אהרון הלינגר: זאת הבעיה באמת, שהם לא התרשמו.

<אהרון הלינגר: אנחנו זועקים.

אורי מקלב: אתה מתיימר - - -

קארין אלהרר: חבר הכנסת מקלב, למה אתה לוקח את זה בצורה כל כך קשה?

אורי מקלב: אני אגיד לך למה הדוח הזה מקומם.

אורי מקלב: בגלל שלפני שהולכים לעשות דוח, לפני שקובעים דוח וכותבים דוח בענייני כשרות, השאלה היא אם מי שעורך, יש לו קצת מיומנות, איזו השכלה תורנית מינימלית - - -

<אהרון הלינגר: תצא מנקודת הנחה שמספר רבנים עברו על הפרק הזה.

<אהרון הלינגר: אולי רבנים שלא מקובלים עליך, אבל מספר רבנים.

תמר זנדברג: לא הבנתי, יש מצווה להשחית מזון?

תמר זנדברג: מה אתה מנסה לומר?

<אהרון הלינגר: וחוץ מזה, זה לא דוח על כשרות, זה דוח שבא להגיד שכתוצאה מריבוי כשרויות נזרקות כמויות מיותרות.

<אהרון הלינגר: ותסלח לי שאני אומר, אני גם אדם דתי – מיותרות.

אורי מקלב: זה לא אומר לי שום דבר, אני גם אדם דתי - - -

<אהרון הלינגר: נכון.

<אהרון הלינגר: אתה זועק בשם הדת, ואני עונה לך.

אורי מקלב: - - - אני חבר כנסת ולא רב.

<אהרון הלינגר: גם אני לא רב, אני עובד משרד מבקר המדינה.

קארין אלהרר: רגע, זה לא ויכוח פרטי.

אורי מקלב: החלק הזה הופך את הדוח ללא מקצועי, ואני מקווה שבחלקים אחרים שבהם אני מבין פחות הדוח הוא הרבה יותר מהימן ויותר מקצועי.

<אהרון הלינגר: על מה אתה מלין?

קארין אלהרר: אורי, למה אתה חושב שהדוח לא מקצועי?

<אהרון הלינגר: אני מתפלא על הדברים שלך.

אורי מקלב: מכיוון שכשבאים לבקר וקוראים למעשרות "השמדת מזון" ושצריכים לדעת להתנהל בזה אחרת - - -

<אהרון הלינגר: לא.

<אהרון הלינגר: לא אמרנו את זה.

אורי מקלב: אני מבקש ממך.

קארין אלהרר: תנו לו להשלים.

קארין אלהרר: בבקשה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תראה, יש רק יתרון אחד בדוח הזה.

אורי מקלב: עד היום אמרנו בהומור יהודי שבשלטון הטורקים כאן בארץ, כשיהודים דתיים רצו לקיים את מצוות סוכות והקימו סוכות, אז השלטון היה שולח להם מכתב התראה שתוך 14 יום יש צו הריסה לסוכה הזאת.

אורי מקלב: היום כבר לא ישתמשו בבדיחה הזאת, כי אפשר לקחת את הדוח על מעשרות ולהסביר איך אנחנו לוקחים את מצוות המעשרות ובזה משמידים.

אורי מקלב: אי אפשר לייעל את ההשמדה.

אורי מקלב: אני גם שואל מה קורה עם השחיטה של התרנגולות והפרות, שיש אחוזי טריפה לא מעטים – לא חבל על הכסף הזה?

אורי מקלב: ומה קורה עם המים במקוואות?

אורי מקלב: הכול בסדר?

<אהרון הלינגר: אני מצטער להגיד לך, לא זאת כוונת הדוח.

אורי מקלב: זאת המצווה, ואתה בא ואומר מה עושים במצווה הזאת.

אורי מקלב: ומה קורה עם שמן בחנוכה?

אורי מקלב: לא חבל על הדלקת נרות?

אורי מקלב: הרי אנחנו מבזבזים שמן.

<אהרון הלינגר: אתה לקחת את הדברים לכיוון שהדוח לא מדבר עליהם.

תמר זנדברג: לא הבנתי, יש מצווה לבזבז מזון?

תמר זנדברג: בחייך, איך הגעת לזה בכלל?

<אהרון הלינגר: אדוני חבר הכנסת, לקחת את הדוח לכיוונים שלא - - -

תמר זנדברג: יש מצווה לזרוק מזון?

אורי מקלב: את לא קראת את הדוח בעניין הזה, ואני גם לא מתיימר עכשיו לדבר אתך ולהסביר לך את העניין הזה.

אורי מקלב: תרשי לי את הזמן הזה כדי לענות בנושא הדוח.

אורי מקלב: אני בטוח, גברתי היושבת-ראש, שדנת היום בדוח הזה לא בגלל המעשרות.

אורי מקלב: אני בטוח שלא מתוך מצוקה של פירות.

אורי מקלב: ..

אורי מקלב: אנחנו שותפים בהרבה דרכים לפתור את השמדת הפירות והירקות, ואני עושה בזה הרבה לציבור החרדי והדתי, ששומר על תרומת מעשרות, ועושה הרבה כדי לקדם ולמנוע "בל תשחית" אמתי.

אורי מקלב: אני שואל: כשאנחנו יודעים שהמעשרות הן בדיוק אחוז ומשהו, כולל העורלה – איך אתה בא ואומר "בין אחוז לשניים"?

אורי מקלב: אם היית אומר על חברי כנסת שהם מרוויחים בין 44,000 שקל ל-80,000, מישהו היה שותק לך על זה?

אורי מקלב: אז מה זה הדבר הזה "בין אחוז לשניים", כשאתה יודע שזה אחוז והרבנות אומרת לך שזה אחוז ומשהו במדויק?

אורי מקלב: אין שום מצווה ואף אחד לא לוקח גרם אחד יותר מזה.

אורי מקלב: אז למה זה בין אחוז לשניים, כאשר זה 1.1%?

אורי מקלב: איזה רוחב לב.

אורי מקלב: מה, זה נשמע יותר טוב, מצטלצל יותר טוב שמתוך כל הפירות והירקות.

אורי מקלב: .. "מה זה אחוז אחד?

אורי מקלב: נוסיף על זה 'בין אחוז לשניים', זה נשמע יותר טוב".

<שירי מילוא-לוקר: סליחה, אפשר להשיב על הדברים?

אורי מקלב: רק שנייה, אני אתן לכם להשיב, אני לא אאריך בזה הרבה.

אורי מקלב: אני יכול לעבור פרק-פרק בביקורת על תרומות ומעשרות, לפרק אותו להראות שזו חוסר הבנה.

אורי מקלב: עושים מאמצים גדולים לתת פירות וירקות, ורובם, בוודאי 50%, זה בְּרָרָה.

אורי מקלב: אין ויכוח בין הסיטונאי לבין המשגיח, הממונה על המעשרות, שייתן לו את הבררה של הפירות והירקות.

אורי מקלב: כשאין לו את זה, לא הוא קובע את הפירות והירקות.

אורי מקלב: החקלאי, הוא רוצה ככה וככה, אז הוא נותן לו את מה שיש לו, ואם אין לו הוא לא נותן לו יותר.

אורי מקלב: זה גם ברור מאוד.

אורי מקלב: אף אחד לא מחייב אף אחד לְעַשֵּׂר, מי שרוצה למכור פירות וירקות ללא הפרשת תרומות ומעשרות – זכותו, רק לא תהיה לו תעודה.

אורי מקלב: ומי שעושה את זה, עושה את זה בגלל שהוא חושב שיש מספיק קליינטים שדורשים את ההכשר הזה.

אורי מקלב: וזה נכון גם לגבי גופי כשרויות אחרות.

קארין אלהרר: אוקיי, תסיים בבקשה.

אורי מקלב: ולכן לבוא ולהגיד שלא עוקבים אחרי פירות וירקות שהופרשו בתרומות מעשרות.

אורי מקלב: ..

אורי מקלב: אם זה לא ניתן באופן מסודר ובאופן עקבי למקומות מסודרים, כמו גן חיות או למאכל בהמות, אז צריך להשמיד אותם, כי אחרת זה יגיע בצורה עקיפה לשווקים.

אורי מקלב: ואין שום כוח אדם... על מה אתה מלין?

אורי מקלב: על כך שהוא לא עושה רישום על כמה הוא משמיד?

אורי מקלב: אתה דורש ממקומות אחרים - - - ?

קארין אלהרר: חבר הכנסת מקלב, העלית טענה - - -

אורי מקלב: להכניס השמדת פירות על שמיטה?

אורי מקלב: גם את זה להכניס בהשמדה?

אורי מקלב: זו בורות ועם הארץ, מדאורייתא ומדרבנן.

<אהרון הלינגר: של מי?

אורי מקלב: של מי שכתב את זה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת מקלב, העלית טענה.

קארין אלהרר: שירי, בבקשה.

<שירי מילוא-לוקר: תשובה קצרה.

<שירי מילוא-לוקר: אדוני שם דגש על תרומות ומעשרות, כאשר אנחנו נמנענו בכוונה מלדבר בהרחבה על תרומות ומעשרות, ודווקא שמנו דגש על נושא של איסור עורלה – והרב בידרמן התחיל להסביר על כל מיני פתרונות שהרבנות כן מתאמצת למצוא לנושא של איסור עורלה – בגלל שהסתבר לנו מחקלאים שדווקא כאן יש פירות באיכות מאוד גבוהה, שנזרקים בשל הנושא של שלוש שנים המתנה.

<שירי מילוא-לוקר: ולכן מן הראוי למצוא פתרונות.

<שירי מילוא-לוקר: כלומר, דיברנו על מכלול של פירות וירקות שנזרקים מדי שנה בשל איסור עורלה, תרומות ומעשרות ושמיטה.

<שירי מילוא-לוקר: והרב בידרמן יודע על מה אנחנו מדברים, ולכן גם דיברנו על בין 1 ל-2, בגלל שזה לא כולל רק תרומות ומעשרות; אנחנו ציינו שתרומות ומעשרות זה אחוז וקצת, אבל ציינו שיש גם עוד נושאים שבגללם מושמדים פירות וירקות.

<שירי מילוא-לוקר: ולכן זה כן נושא שאפשר לדבר עליו, וגם בדקנו מבחינה הלכתית שכן ניתן להעביר ללא-יהודים איסור עורלה.

<שירי מילוא-לוקר: אלה דברים שאפשר לשקול אותם, אפשר לבדוק אותם, ויש במדינה הזאת גם הרבה מאוד נזקקים שהם לא יהודים, וכן יש דברים שאפשר לחשוב עליהם ולעשות בנושא זה - - -

אורי מקלב: איך היו קוראים במדינות אירופה אם מישהו היה כותב על ממשלת בריטניה - - -

<שירי מילוא-לוקר: אוי, נו, באמת.

<אהרון הלינגר: אוי, נו.

קארין אלהרר: אורי, די.

<אהרון הלינגר: תסלח לי, אתה מוציא דברים מהקשרם בצורה הבוטה ביותר.

<אהרון הלינגר: אתה לא הבנת את הדוח שלנו, אני אומר לך.

אורי מקלב: לוקחים הלכה יהודית של תרומות ומעשרות והופכים אותה - - -

קארין אלהרר: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

אורי מקלב: איך אפשר לעשות דבר כזה במדינה יהודית?

אורי מקלב: לוקחים השמדת פירות וירקות - - -

תמר זנדברג: מקלב, די, מספיק, חלאס, מה יש לך?

תמר זנדברג: בוא אני אעזור לך רגע.

תמר זנדברג: אתה מדבר פה על אחוז או שניים, אז בוא אני אגיד לך מה: בכל העולם – בעולם, לא במדינה היהודית, הרי אנחנו גולת הכותרת, אור לגויים וכולי, המדינה היהודית היחידה בעולם.

תמר זנדברג: ..

תמר זנדברג: בעולם, 40% מהמזון שמיוצר נזרק לפח.

תמר זנדברג: לא בגלל שמיטה ולא בגלל איסור דאורייתא ולא בגלל איסור דרבנן ולא בגלל ריבוי כשרויות.

תמר זנדברג: בגלל שתרבות השפע הביאה את העולם למצב אבסורדי שמצד אחד יותר אוכל מיוצר, תוך כדי צריכת משאבים, ומצד שני, האי-שוויון בין הרעבים לשבעים הולך וגדל.

תמר זנדברג: אז בואו נתרכז בעיקר.

תמר זנדברג: זה נובע מסיבות מסחריות, מאינטרסים פוליטיים ומכל מיני סיבות שלא צריכות להיות.

תמר זנדברג: וזה גם פוגע בסביבה – כך שזה פוגע בכולנו – כי צריכת המשאבים הזאת הולכת ועולה וגורמת לכך שהולך ונהיה לנו יותר קשה לקיים את עצמנו, בעולם שהפערים בו הולכים וגדלים.

תמר זנדברג: אז בואו נדבר על זה.

תמר זנדברג: אני רוצה לספר לכם שלפני שבועיים הייתי באירוע במסגרת אירועי אמנות של עיריית תל-אביב.

תמר זנדברג: היה יריד אמנות בכל רחבי העיר, ואחד האירועים התרחש במחסן הקירור של השוק הסיטונאי, שבימים האחרונים הולך ונבנה עליו פרויקט בנייה מאוד גדול, והחלק שנשאר נקרא "דיסקו מקרר".

תמר זנדברג: שפים ופעילים חברתיים ואקטיביסטים שהם חלק מתנועה עולמית שנקראת "slow food", האוכל האיטי, אספו את השאריות שנשארו בשוק הסיטונאי אחרי שהסחורה יצאה – רק את השאריות – ומהן הכינו משתה, באמת, לא פחות מזה, של אוכל גורמה טבעוני: מוצרים מהצומח בלבד, ללא שום מוצר מהחי, לחם שנזרק ממאפיות טרי לחלוטין, וירקות ואוכל מבושל וטרי.

תמר זנדברג: באמת, אוכל כיד המלך, שחולק במשך שלושה ימים חינם, אך ורק משאריות שנזרקו לפח והייתה באה ומשאית ואוספת אותן.

תמר זנדברג: אם אתם הייתם רואים את הארוחה שהייתה שם – אין ביטוי טוב מזה למושג הכל כך יהודי "זה נהנה וזה אינו חסר".

תמר זנדברג: זה לא על חשבון אף אחד, יש כמויות של אוכל - - -

אורי מקלב: אני מסכים עם כל מילה שלך.

תמר זנדברג: אני יודעת שאתה מסכים, ובגלל זה אמרתי שאני אעזור לך לצאת מהפינה שנכנסת אליה, כי זה באמת לא הדבר החשוב.

חיים ילין: אני מבקש לרשום בהדגשה שהם מסכימים במשהו.

אורי מקלב: אנחנו מסכימים בעוד כמה דברים.

תמר זנדברג: במקום אחד של העולם הולך ומיוצר יותר ויותר, תוך צריכת משאבים, תוך ניצול בעלי חיים, בעוד שבמקום אחר בעולם יש אנשים רעבים שאין להם אוכל.

תמר זנדברג: אז בואו נתרכז בזה.

תמר זנדברג: עכשיו, החסמים שהייתי רוצה שנדבר עליהם יותר הם: א', החסמים הכלכליים, ו-ב'...

תמר זנדברג: בוא נקרא לזה – אני לא רוצה להשתמש במילים לא יפות – החסמים הכסת"חיים, שמונעים העברה של - - -

קארין אלהרר: אנחנו נגיע לזה.

תמר זנדברג: אני חייבת לציין את העמותות, "לקט" ו"לתת", שבאמת, לפעמים זה מרחק של כמה מאות מטרים בין הרעב לבין זה שזורק אוכל.

תמר זנדברג: זה הדבר החשוב, ובזה כדאי להתרכז.

תמר זנדברג: אני ממש-ממש מתנצלת, אני צריכה ללכת למפגש עם - - -

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: הנושא מאוד כאוב והוא נוגע להרבה מאוד משרדים.

חיים ילין: בדרך כלל הכשל נמצא כשהבעיה לא נובעת ממשרד אחד, אלא שיש קשר בין משרדים.

קארין אלהרר: נכון.

קארין אלהרר: ובהזדמנות זו אני רוצה לומר שהזמנו את מנכ"ל משרד ראש הממשלה או נציג מטעם משרד ראש הממשלה, שאמור בעיניי לתכלל את הנושא הזה, אבל לצערי, ואני אומרת זה באמת בצער גדול, אף אחד לא הגיע.

קארין אלהרר: אנחנו נפנה אליהם והם כמובן יחויבו להגיע לדיון המעקב, שיהיה בזמן הקרוב מאוד.

קארין אלהרר: חיים, בבקשה.

חיים ילין: לזה אני מתכוון.

חיים ילין: אני לא מתכוון בדיוק למשרד ראש הממשלה, אלא להסתכל בראייה אסטרטגית ולנסות לפתור את הבעיות.

חיים ילין: וזה לא רק משרד החקלאות, אני יכול להגיד לכם כמעט על כל המשרדים במדינת ישראל.

חיים ילין: בואו נבין את ההיסטוריה: פעם המונופול היה של המדינה, היו מכסות, וכל חקלאי ידע כמה דונמים הוא יכול לעשות וידע מה הוא צריך לייצר.

חיים ילין: המדינה בעצם קבעה את הכמויות מול הצריכה.

חיים ילין: היום אנחנו לא חיים שם, ומצד שני היד הנעלמה, השוק החופשי, מביא לאיזושהי תחושה של שפע – ופחי האשפה מלאים.

חיים ילין: זה השינוי התרבותי שחל בעולם, ובמיוחד במדינת ישראל.

חיים ילין: ונזרקים טונות, באמת.

חיים ילין: אני מקבל שחלק מזה נובע מעודפים, וחלק ממה שאנחנו לא שולטים בו, הטבע, שאגב, הוא יכול גם לעשות פעולה הפוכה, שהיבול יהיה הרבה יותר נמוך ממה שציפו, ואז העניים לא מסוגלים לקנות.

חיים ילין: עכשיו אני אגיד לכם משהו כאחד שחי במשטר סוציאליסטי 30 ומשהו שנה.

חיים ילין: ככל שהמחיר נמוך יותר – או מה שאנחנו קראנו לזה בקיבוצים "חופשי" – ככה זורקים יותר.

חיים ילין: כי את מגדלת דור של ילדים שבטוחים שזה לא עולה כסף.

חיים ילין: ואז, כשהם מגיעים להיות הורים, הם בטוחים שעגבנייה לא עולה כסף, כי הם לא שילמו עליה מעולם.

חיים ילין: ככה חונכו ילדי הקיבוצים.

חיים ילין: ועכשיו הם צריכים להתמודד עם השינוי שחל בכל העולם.

חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה כי נאמר פה שכשמלפפונים עולים עשר אגורות אז זורקים הרבה יותר.

חיים ילין: אנחנו צריכים למצוא את המינון הנכון בין כמות למחיר, ואת זה מאוד קשה לעשות במשטר שאין לו שליטה על מה שקורה.

חיים ילין: הפתרון האולטימטיבי זה חינוך, ולא יעזור כלום לאף אחד.

קארין אלהרר: נגיע גם למשרד החינוך.

חיים ילין: לא יעזור כלום, אנחנו חייבים לגדל דור...

חיים ילין: כמו שיש תכנית למוזיקה ולבריאות בגילאי שלוש בגנים, צריך לעשות בגנים גם תכנית של איך לא זורקים אוכל.

חיים ילין: אני גדלתי בשלטון שאמר "אם אתה לא תאכל את כל הצלחת אז ילדי ביאפרה מתים מרעב, אין להם מה לאכול".

חיים ילין: היום המשפט הזה כבר כמעט - - -

קארין אלהרר: תודה.

חיים ילין: לא, אבל זה לא סוג החינוך שאנחנו רוצים.

חיים ילין: הפתרון האולטימטיבי הוא – ואני מנסה לקדם את הנושא הזה, זה לא פשוט, אני רואה את עצמי במלחמת עולם פחות או יותר – להקים רשות מזון לאומית.

חיים ילין: זה קיים באוסטרליה, זה קיים בניו-זילנד, זה קיים בהרבה מאוד מדינות.

חיים ילין: מסתכלים על המזון בראייה אסטרטגית, גם מבחינה בריאותית, גם כמותית, גם בטיב וגם באותם עודפים שנזרקים.

חיים ילין: אני אתן דוגמה קטנה, קצת מגעילה.

חיים ילין: הפְּסָדִים, יש להם צד שלילי אבל גם צד חיובי: הם מייצרים פי 70 אנרגיה מכל דבר אחר.

חיים ילין: אז במקום לזרוק אותם ולהטמין במקומות שעולים לחקלאי טונה כסף, אז אם היה משהו שמתכלל את הדבר הזה, עם ישראל היה יכול לקבל אנרגיה בחינם.

חיים ילין: אותו דבר עם הפירות והירקות – אם נמצא את הפטנט של לעשות מזה תערובת לבעלי חיים - - -

קארין אלהרר: פטנטים יש, השאלה מי עושה אותם.

חיים ילין: לכן אני אומר שהפתרון נמצא בראייה הכוללת, בהקמת רשות מזון לאומית שתסתכל על הכול ותתכלל את כל המשרדים.

חיים ילין: כרגע המקום היחיד שמייצר את הדבר הזה זה משרד הכלכלה.

חיים ילין: בחירום.

חיים ילין: ולא צריך, הרי אנחנו לא בחירום כל החיים.

חיים ילין: בימים שאנחנו בשקט, צריך פשוט לנהל את האירוע הזה, שהוא לא מנוהל היום במדינת ישראל.

חיים ילין: תודה.

קארין אלהרר: תודה, חבר הכנסת ילין.

קארין אלהרר: נמצא כאן נציג ממשרד הכלכלה?

קארין אלהרר: אין נציג של משרד הכלכלה?

חיים ילין: זה המשרד שמתכלל את כל נושא המזון בחירום – לא יכול להיות שהוא לא נמצא פה.

<חנה פריידין: תמר נמצאת פה, היא יצאה.

<תמר פינקוס: אני לא ממשרד הכלכלה, אני מהרשות להגנת הצרכן וסחר הוגן.

<תמר פינקוס: אני לא שייכת למשרד הכלכלה, אני רשות עצמאית.

קארין אלהרר: אני רואה את זה ממש בחומרה, ואני מתכוונת לפנות למשרד.

קארין אלהרר: באמת, אין מילים.

קארין אלהרר: צה"ל, אתם באמת עשיתם התקדמות משמעותית ביחס למשרדים אחרים, ועדיין, אפשר טיפה יותר.

<סא"ל דנה שטיינפלד: שמי דנה שטיינפלד, ראש ענף מזון בצה"ל.

<סא"ל דנה שטיינפלד: אנחנו בראש ובראשונה פועלים להתייעל ולצמצם את כמויות פחת המזון בצבא.

<סא"ל דנה שטיינפלד: זה הייעוד הראשון שלנו מבחינת הטיפול במזון.

<סא"ל דנה שטיינפלד: לצורך כך הקמנו צוותי עבודה בתוך אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה, שמטרתם לצמצם ככל האפשר את הפחת בשרשרת המזון, אם זה בשלבי הרכש, אם זה בשלבי האחסנה, ההובלה, וגם בייצור ביחידות צה"ל, בבישול.

<סא"ל דנה שטיינפלד: התקציבים שנחסכים מופנים חזרה לשפר את מענה המזון לחיילי צה"ל.

<סא"ל דנה שטיינפלד: אחד הנושאים הראשונים ששמנו על השולחן זה נושא התזונה הנבונה, שיש בו רכש של פריטים שלא יכולנו בעבר לרכוש, מהיבט תקציבי.

קארין אלהרר: כמה אתם מעבירים מהמטבחים שלכם החוצה?

<סא"ל דנה שטיינפלד: היום, בעקבות העבודה שעשינו בשנת העבודה 2014, פרסמנו הוראה שמסדירה את כל נושא תרומות המזון בצבא, וגם עשינו קול קורא לעמותות לבוא ולקחת מאתנו עודפי מזון.

<סא"ל דנה שטיינפלד: כרגע, אל מול ההוראה שקבענו, אנחנו פועלים רק מול "לקט ישראל"; כאשר אנחנו התרמנו מאפריל 2014 ועד היום 21 יחידות, ובשבועות האחרונים יש הרחבה של הנושא, וזה צפוי להתרחב ל-35 יחידות.

חיים ילין: מה זה יחידות?

<סא"ל דנה שטיינפלד: יחידות צבאיות, מטבחים.

<סא"ל דנה שטיינפלד: זה צפוי להתרחב ל-35 יחידות, מתוך פוטנציאל של 66.

חיים ילין: ויתר המטבחים, שהם מיקור חוץ, הם גם - - - ?

<סא"ל דנה שטיינפלד: מיקור החוץ הוא לא הפארטו אצלנו בצבא, הפארטו זה המטבחים הצבאיים עם בישול צבאי.

<סא"ל דנה שטיינפלד: הכמות של מיקור חוץ היא מבוטלת, פחות מ-10% היום.

קארין אלהרר: מי עושה את ההעברה, אתם, או שהארגונים מגיעים?

<סא"ל דנה שטיינפלד: קודם כול, מדובר רק על "לקט ישראל".

<סא"ל דנה שטיינפלד: פנו עוד שתיים או שלוש עמותות, אבל או שהן לא היו עמותות רשומות ולכן לא הגענו אתן להסדר, או שהיו עמותות שרצו לקחת מאתנו פרודוקטים, למשל שימורים, אבל זה משהו שאנחנו לא תורמים אלא מנצלים את זה בעצמנו ולא זורקים.

<סא"ל דנה שטיינפלד: כלומר, בהיבט הזה מדובר על מזון מבושל.

קארין אלהרר: סתם שאלה: סידורי הפרחים שאתם מביאים לכל אירוע – מה אתם עושים אתם אחר כך?

<סא"ל דנה שטיינפלד: אני ראש אגף מזון, אני לא יודעת להגיד לך.

קארין אלהרר: כי אני תמיד רואה בטקסים צבאיים המון פרחים, ואני תמיד תוהה מה עושים בהם אחר כך.

<סא"ל דנה שטיינפלד: אני רק אומר שממאי 2014 ועד היום אנחנו תרמנו 132,000 ארוחות ל"לקט ישראל".

<סא"ל דנה שטיינפלד: כמובן שיש פוטנציאל נוסף, ואנחנו נשמח שעוד עמותות יפנו אלינו.

קארין אלהרר: גם מהפס עצמו?

<סא"ל דנה שטיינפלד: אנחנו לא תורמים מהפס, כי זה בניגוד לפקודות בריאות הציבור.

<סא"ל דנה שטיינפלד: תורמים רק מנות שנשארו בארונות החימום מאחור.

אורי מקלב: גם בתוך האוכל עצמו עשיתם שינויים ורפורמות – חיסכון בכמויות.

אורי מקלב: ..

אורי מקלב: השלכת המזון קטנה אצלכם באופן משמעותי.

קארין אלהרר: משרד הבריאות, למה אי אפשר לתרום מהפס?

<אלי גורדון: אני אלי גורדון, מנהל שירות המזון.

<אלי גורדון: שארית המזון מסוג זה כבר חשופה לזיהום, ולכן לא בטיחותי למחזר את זה.

<אלי גורדון: צריך לקחת בחשבון שבסופו של דבר אנחנו מדברים על צריכה של מזון על ידי קבוצות אוכלוסייה מסוימות, וחשוב מאוד להציל מזון, אבל להציל אותו בצורה בטוחה ולספק אותו בצורה בטוחה.

קארין אלהרר: אם זה ייאכל באותו יום זה עדיין לא תופס?

<אלי גורדון: זה פחות קריטי אם זה ייאכל באותו יום או למחרת, מה שחשוב זה שמדובר בשאריות שכבר היו חשופות, מדובר על משהו שכבר הוגש ללקוח, לצרכן שמשתמש בזה, אם זה חייל בבסיס או בכל מקום אחר.

<אלי גורדון: לכן המנות האלה, לא ניתן להעבירן.

<אלי גורדון: עם זאת, מגשים מוכנים שלא היו חשופים, אותם בהחלט אפשר להעביר, וכך גם צה"ל עובד, למיטב ידיעתי.

אורי מקלב: יש לי הערה בעניין הזה.

אורי מקלב: כמויות המזון שמושמדות או מושלכות הן כמויות מזון אדירות, מדברים אולי על רבע מסך הכמות שמייצרים בבתי המלון ומסעדות וגופים שונים.

אורי מקלב: אפשר לבוא לראות פה בכנסת איך כל יום מגשים סגורים, אטומים, מהתנור, של רבע עוף, של בשר בקר, מגשים שהכנסת מחייבת, אולי בצדק, את אותו מזנון להיערך בכמות הזאת.

אורי מקלב: .. בימי חמישי, ואני מביא את זה כדוגמה, מגשים מושלכים, ולא רק זה – גם משלמים משכורת לאנשים שמפקחים על כך שהמזון מיד יישפך.

קארין אלהרר: אנחנו בהחלט נפנה למנכ"ל הכנסת בעניין.

אורי מקלב: לא, מנכ"ל הכנסת לא יכול לעשות שום דבר בעניין הזה, בגלל שיש חוק שאוסר על כל הגופים האלה – על כל המסעדות, על בתי המלון, על כל המוסדות - - -

קארין אלהרר: אני יודעת שיש לך הצעת חוק בנושא זה.

אורי מקלב: יש לי הצעת חוק, אחת מבין כמה, וזה כבר כמה כנסות של מצליחים לקדם את זה, בעיקר בגלל משרד הבריאות ומשרד המשפטים, שמונע הטלת הפלילי...

אורי מקלב: מי שמחלק מזון, בסופו של דבר הוא חשוף לתביעה פלילית, ובוודאי תביעה אזרחית, על כך שהוא נתן אוכל ואולי קרה מזה משהו.

אורי מקלב: העמותות רוצות, מבקשות לתת, כואב להן שהן לא יכולות לתת, כי מדובר על אוכל איכותי, מזין מאוד, שיכול להגיע מהיצרן – ועשרות אלפי אנשים לא זוכים להכניס את זה לתוך פיהם, כי יש רגולטור שלא מוכן לקחת שום דבר על עצמו ולהוריד את האחריות הפלילית מאותם אנשים.

אורי מקלב: בארצות הברית, שהיא נאורה לא פחות מאתנו, היה שינוי חקיקה – חוק פדרלי שלא מטיל אחריות פלילית על מי שנותן את זה.

אורי מקלב: אבל אנחנו לא מצליחים לקדם את זה, בגלל התנגדויות.

אורי מקלב: משרד הבריאות, משרד המשפטים...

אורי מקלב: אולי נכון שמשרד ראש הממשלה וכמה משרדים ביחד...

אורי מקלב: הוא צריך לתת תשובה על זה.

קארין אלהרר: אנחנו נפעל לקידום העניין הזה.

אורי מקלב: ורק במאמר מוסגר, אני מזמין את כולם לבוא לצהרונים של מדינת ישראל – כמה מגשיות, כולן כמו שהן, נזרקות לפח, מכיוון שהאוכל לא מתאים... יכול להיות שהוא בריאותי, יכול להיות שהוא בסדר, אבל הוא עובד לפי סטנדרטים לא מתאימים.

אורי מקלב: הייתה כאן חברת כנסת מהמגזר הערבי שאמרה "אתם לא יודעים בכלל להתאים את האוכל".

אורי מקלב: יש לנו מנטליות וטעם אחר באוכל.

אורי מקלב: מדברים על אוכל שהוא אוניברסלי שנזרק בגלל שהוא לא מתאים לאותם פעוטות.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: הערה חשובה.

קארין אלהרר: גידי כרוך, מעמותת "לקט ישראל".

קארין אלהרר: מה העמדה שלכם בעניין הזה?

<גידי כרוך: "לקט ישראל" זה ארגון שעוסק בהצלת מזון והעברתו לנזקקים, אבל כל הפעילות שלנו בעצם מבוססת על הצלת מזון – אנחנו לא קונים מזון בכלל.

<גידי כרוך: דיברו קודם על שני ענפים שאנחנו עוסקים בהם – אחד, הצלת פירות וירקות, והשני, הנושא של מזון מבושל.

<גידי כרוך: בנושא של פירות וירקות, בסך הכול מה ש"לקט ישראל" אוספת זה בסביבות 10,000 עד 11,000 טון בשנה של תוצרת חקלאית טרייה מהשדות ובתי אריזה בכל הארץ.

<גידי כרוך: את 2014 סיימנו עם 11,000 טון.

<גידי כרוך: מנכ"ל מועצת הצמחים, צבי אלון, דיבר על התוצרת לשוק המקומי, שני מיליון טון – כלומר, יוצא שאנחנו אוספים רק חצי אחוז ממה שמייצרים.

<גידי כרוך: לכן כל הנושא, למשל, של "יזלוג חזרה לשוק" או דברים מהסוג הזה, הוא לא רלוונטי לחלוטין.

<גידי כרוך: אנחנו אוספים את התוצרת מהחקלאים לפני השמדה או לפני שהם הופכים את השדה, ויש לכך סיבות שונות.

<גידי כרוך: אורי דיבר על הנושא של המחירים, שלחקלאי לא כדאי באותו רגע לקטוף ולהביא את זה לשוק – במקומות האלה "לקט ישראל" נכנסת ומצילה את התוצרת החקלאית.

<גידי כרוך: אנחנו רואים פוטנציאל עוד הרבה יותר גדול מהאיסופים שאנחנו עושים כרגע, של 11,000 טון.

<גידי כרוך: ההערכות שלנו מדברות – ואני אומר את זה בצורה זהירה – על עשרות אלפי טונות ברמות הגבוהות ואולי אפילו יותר מכך; וזה מניסיון של הרבה מאוד שנים של תוצרת חקלאית טרייה שאפשר להציל אותה מהשדות.

<גידי כרוך: היה פה קודם דיון עם חבר הכנסת מקלב לגבי מעשרות וכולי.

<גידי כרוך: אני חושב שיש כל כך הרבה תוצרת חקלאית שאפשר להציל עוד לפני שמגיעים למעשרות וכולי – הכמויות הן אסטרונומיות, בעיניי לפחות.

<גידי כרוך: בנושא של מזון מבושל, אנחנו עושים הרבה מאוד צעדים, כמו שגם התחלנו לעבוד באיסוף מהצבא - - -

קארין אלהרר: יש עוד מקורות שאתם עובדים מולם?

<גידי כרוך: כן.

<גידי כרוך: בשבוע שעבר חתמנו הסכם עם חברת החשמל, וכבר עשינו איסוף ראשון בחברת החשמל, וזה יעבור לכל המפעלים והמוסדות שלהם.

קארין אלהרר: מה עם השב"ס?

קארין אלהרר: המשטרה?

<גידי כרוך: לשם עדיין לא הגענו.

<גידי כרוך: לפני שנה התחלנו לעבוד עם רשת "פתאל", שפתחו את כל בתי המלון באילת לאיסוף - - -

קארין אלהרר: רק באילת?

<גידי כרוך: לא, אבל בעיקר באילת, כי יש שם המון מזון.

<גידי כרוך: בנוסף, התחיל אתמול פיילוט עם רשת "ישרוטל", שהצטרפה לעניין הזה.

<גידי כרוך: כלומר, יש תנועה, אנחנו מרגישים שיש תנועה, וגם הצבא פותח יותר, למרות שאני חושב שאפשר לעשות בצבא הרבה יותר, כי כרגע זה כמעט מדיניות של המלצה למנהלי המטבחים בצבא, וגם בזה נוכל - - -

קארין אלהרר: אני עוצרת אותך שנייה.

קארין אלהרר: נציג המשטרה, יש איזו מניעה או מכשול שאנחנו יכולים לסייע בפתירתו?

קארין אלהרר: זה נורא חשוב.

<יורם יפרח: אצלנו, בשונה מצה"ל, יש כ-120 טבחים וחדרי אוכל שבהם מתכלכלים השוטרים, כאשר כ-100 מהם מופרטים.

<יורם יפרח: זה אומר שכל שוטר שנכנס לחדר אוכל, יש שעון בקרת מתכלכלים, כל שוטר מעביר את הכרטיס שלו, וכך אותו ספק מקבל את הכסף מהמשטרה עבור המזון.

<יורם יפרח: זה אומר שכל מנה שהמשטרה צורכת, היא משלמת עליה.

<יורם יפרח: כל עודפי המזון, כל מה שנשאר, שייך לאותו ספק ולא למשטרה.

<יורם יפרח: כך שאצלנו זה מאוד שונה מהצבא, ואין אצלנו עודפים.

קארין אלהרר: אבל אני מניחה שיש לכם איזה הסכם מולם, נכון?

<יורם יפרח: כן.

קארין אלהרר: וההסכם מולם הוא רק עבור אלה שאוכלים?

<יורם יפרח: נכון.

<יורם יפרח: עבור הצריכה.

אורי מקלב: זאת אומרת שהספק הוא זה שזורק.

קארין אלהרר: חבל.

קארין אלהרר: אולי אנחנו נדבר עם הספקים.

קארין אלהרר: יש דרך לשנות את ההסכם, כך שמה שמתבשל עבור המשטרה יהיה של המשטרה, ואז- - - ?

<יורם יפרח: הרעיון הוא לצמצם את העלויות, בעוד שעל ידי כך אנחנו רק מעלים אותן.

אורי מקלב: היושבת-ראש, הספקים ישמחו לתת את זה.

קארין אלהרר: גידי, עוד משהו?

<גידי כרוך: כן, אני רוצה לציין לגבי זה, שאין כמעט מטבח שאין לו עודפים.

<גידי כרוך: מה שאצל אחד לא נראה כעודף משמעותי, אצל אחר נראה הרבה מאוד.

<גידי כרוך: אני חושב שאת כל הדברים האלה אפשר לבדוק, ואנחנו נשמח לבדוק את זה יחד עם המשטרה.

<מיקי חיימוביץ': גידי, כמה כסף אתם מקבלים מהמדינה?

<גידי כרוך: אפס.

<גידי כרוך: אני מסכים למה שנאמר פה בהתחלה, שאנחנו כגוף פרטי שעושה את זה – אנחנו עושים את זה כעמותות, בלי איזושהי מערכת ממשלתית שתומכת בעניין הזה.

<גידי כרוך: ואפשר לעשות הרבה מאוד בהתחלה גם בלי הרבה כסף מהמדינה.

<גידי כרוך: יש הרבה מאוד התארגנויות בעולם בזה, למשל, היום מסתיים כנס של GFN, Global FoodBanking Network, שמתקיים בירושלים, ומדברים שם על פתרונות שנעשים בעולם.

<גידי כרוך: העולם רותח בדברים האלה, ואני חושב שאסור לנו לפגר אחרי העולם בנושאים האלה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: נציגת משרד הרווחה, על פי הממצאים בדוח מבקר המדינה, היה אמור לעבור כסף בדיוק לתכניות מהסוג הזה.

קארין אלהרר: אמנם נפלה הממשלה, אבל בשעה טובה קמה לה הממשלה החדשה – אז מה קורה?

קארין אלהרר: מה לוח הזמנים?

קארין אלהרר: מתי אנחנו מעבירים את הכספים?

<נילי דרור: באמת נפילת הממשלה קלקלה קצת.

<נילי דרור: שמי נילי דרור, אני מנהלת אגף משאבי - - -

קארין אלהרר: אני חייבת לומר שזה השבוע השני של הדיונים בוועדה, ואין יום שבו נפילת הממשלה לא הייתה ה-סיבה, בה"א הידיעה, לכל החולי והרוע במדינת ישראל.

אורי מקלב: אני ממש בירכתי על נפילת הממשלה.

<נילי דרור: אני אחזור ואומר שאני יושבת-ראש ועדת תמיכות, והרבה מאוד שנים משרד הרווחה מוטרד מעניין הנזקקים, מחוסר ביטחון תזונתי, ולאורך כל השנים אנחנו מפעילים מבחני תמיכות, משלושה סוגים, שמחלקים גם סלי מזון, גם תומכים בנושא של מסגרות הזנה, וגם חלוקת סלי מזון לקמחא דפסחא, ובשנתיים האחרונות גם לחג נוסף, שיכול להיות אחד החגים הנוצריים, או לערבים או חג סוכות.

<נילי דרור: כשנכנס השר כחלון בזמנו, הוא מינה גם את המועצה - - -

קארין אלהרר: הוא השתדרג מאז.

<נילי דרור: לא, אני באמת רוצה להגיד את הדברים שאנחנו נותנים את דעתנו עליהם.

<נילי דרור: אני לא באה לדבר על עודפי מזון, אלא מה אנחנו כן עושים עם מה שאנחנו יכולים.

<נילי דרור: השר כחלון מינה מועצה לביטחון תזונתי, ויושב פה דב צ'רניחובסקי, שהוא יושב-ראש המועצה.

<נילי דרור: אבל אני רוצה לדבר על מה שאנחנו נותנים בפועל מבחינת תקציבים.

<נילי דרור: הסכומים שהקצה בזמנו שר האוצר יאיר לפיד, חלקם הלכו למועדונים לזקנים – לתת סיוע במזון למועדונים לזקנים ולמועדונים לנכים.

<נילי דרור: יתרת הסכום, ומה שיכולנו לנצל בשנת 2014 עד שהיה שינוי בממשלה – אנחנו חילקנו כעשרה מיליון שקלים לנושא של חלוקת מזון, ועוד 3.2 מיליון שקלים מוועדת העזבונות, שקיבלנו מהם לנושא של מזון.

<נילי דרור: בפעם הראשונה, לפי הוראה של השר מאיר כהן, התייחסנו בשנה האחרונה לכתיבת מבחן תמיכה מיוחד לארגוני המזון.

<נילי דרור: ארגוני המזון, כמו שתיאר גידי, לא משלמים עבור מזון.

<נילי דרור: כשאנחנו בונים מבחן תמיכה, אנחנו יכולים לשלם רק עבור משהו שאנחנו רואים בו הוצאה בפועל.

<נילי דרור: זאת אומרת, אם גידי מקבל מזון, אנחנו לא יכולים לשלם עבור מזון שהוא מקבל, אנחנו יכולים לשלם עבור - - -

אורי מקלב: לשינוע, הוא דיבר על שינוע - - -

<נילי דרור: רק רגע, לא השלמתי.

קארין אלהרר: תן לה להשלים.

<נילי דרור: לכן בנינו את המבחן בצורה כזאת שאנחנו יכולים לקחת את הרכיבים שהם הוצאות שאנחנו יכולים לשלם עבורן.

<נילי דרור: בין הרכיבים אני יכולה למנות: עלות כוח אדם לטיפול במזון – עד 20%; עלות כוח אדם לניהול – עד 6%; מימון עלות דלק – עד 20%.

<נילי דרור: אלה דברים שאנחנו יכולים - - -

<ערן וינטרוב: נילי, אבל המבחן הזה לא מזכיר במילה אחת הצלת מזון.

<ערן וינטרוב: ודווקא הנושא של הדלק הוא נושא מאוד מעניין, כי אין כסף לא לקנות משאית, לא לליסינג, לא לביטוח – אבל כן לדלק.

<ערן וינטרוב: אז המבחן הזה הוא צעד ראשון, אבל הוא לא מדבר על הצלת מזון.

קארין אלהרר: ערן, תן לה להשלים ואחר כך תקבל את זכות הדיבור.

<נילי דרור: תן לי להשלים, ואני גם אגיד מה השיקולים שלנו.

<נילי דרור: הנושא של אחסנת מזון, ארנונה וחשמל, שזה גם משהו שצריך לבוא לידי ביטוי – עד 20%; ורכישת מזון – עד 34%.

<נילי דרור: עכשיו, אנחנו צריכים דברים שבאגף החשבות אצלנו יכולים לראות איזשהם מסמכים שיכולים לתת מידע על הסיפור.

<נילי דרור: הנושא של רכישת רכב, לזה התנגד השר מאיר כהן, כי זה משהו שבארגונים.

<נילי דרור: ..

<נילי דרור: כשאנחנו מדברים על מבחן תמיכה, מדובר על מבחן תמיכה שנתי, שצריך לראות את ההוצאה השנתית.

<נילי דרור: אנחנו לא משקיעים, אנחנו לא - - -

אורי מקלב: - - - הובלה?

אורי מקלב: ואם ייקחו מליסינג?

קארין אלהרר: חבר הכנסת מקלב, אני ממש מבקשת.

קארין אלהרר: אני מעריכה את פועלך, אבל תן לה להשלים את דבריה.

<נילי דרור: אני עובדת מעל 20 שנה בוועדת תמיכות ובניתי הרבה מאוד מבחני תמיכה, ואנחנו בונים את המבחנים מאיזושהי חשיבה לוגית של מה שאנחנו יכולים לתת לו סיוע.

<נילי דרור: הרי אנחנו לא מממנים את העלות של מה שעושים ארגוני המגזר השלישי, שאגב, עושים עבודה יפה מאוד.

<נילי דרור: המשרד, בתמיכה שלו הוא נותן איזושהי הכרה, אבל הוא לא מממן את העלות בפועל.

<נילי דרור: ולכן ההחלטה הייתה שלגבי רכישה של רכבים לא, אבל כל הרכיבים האלה - - -

קארין אלהרר: גברת, אני לא שמעתי התייחסות לאבדן מזון.

קארין אלהרר: מתוך כל זה, מה הסיוע בנושא של אבדן מזון?

<נילי דרור: אנחנו לא מטפלים באבדן מזון באופן ישיר, אלא באופן עקיף.

<נילי דרור: כשאנחנו רואים את אותם ארגונים שאוספים את המזון - - -

קארין אלהרר: "לקט ישראל" גם מקבלים תמיכות מהמשרד?

<נילי דרור: מבחן התמיכה לארגוני גג היה מיועד - - -

<גידי כרוך: "לקט ישראל" סירב לקבל את התמיכה, כי בעיניי זו הייתה בדיחה.

<גידי כרוך: 175,000 שקלים בשביל כל הנושא של תמיכה בנזקקים בישראל נראה לי בדיחה.

<נילי דרור: סכום של חצי מיליון שקל היה מיועד למבחן התמיכה הזה, שנה ראשונה, וגידי כתב שהוא מוותר על הסכום הזה, והסכום הזה הועבר במקומו - - -

<ערן וינטרוב: מתוך 60 מיליון שקל, דרך אגב.

<נילי דרור: אני אמרתי, 60 מיליון השקלים לא חולקו למבחני תמיכות, אלא הם חולקו למועדון קשישים לארוחות, לנכים - -

<ערן וינטרוב: לא, זה לא מהתקציב הזה, נילי.

<נילי דרור: רגע.

<נילי דרור: - - ועשרה מיליון שקל, שבתוכם חצי מיליון.

<נילי דרור: .. זו החלוקה שאנחנו קבענו.

אורי מקלב: המבחנים לא מתאימים לצרכים.

אורי מקלב: עושים מבחנים, וזה לא מתאים לצרכים.

קארין אלהרר: רגע, שנייה.

קארין אלהרר: אהרון, בבקשה.

<אהרון הלינגר: העברנו למשרד הרווחה את כל הדוח, והוא כתב שאין לו תגובה לדוח.

<נילי דרור: אנחנו לא עוסקים בעודפי מזון, רק באופן עקיף.

קארין אלהרר: סליחה, גם אם ההתייחסות היא עקיפה – יש להתייחס.

קארין אלהרר: אם אין התייחסות בכלל, זה אומר שאתם לא מעוניינים להגיב.

<נילי דרור: אני כתבתי את תשובתי, והם העבירו מה שהם מצאו לנכון.

קארין אלהרר: גברתי, אני חושבת שתשובה כזאת.

קארין אלהרר: ..

קארין אלהרר: כשאת באה לכאן ואומרת שיש לכם התייחסות עקיפה – ראוי היה שתביאי את ההתייחסות העקיפה שלכם, או הישירה, בדוח עצמו.

<נילי דרור: אוקיי, אז אני רוצה להשלים במעמד הזה את ה - - -

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: אז אני מבקשת ממשרד הרווחה להעביר אלינו בתוך שבועיים התייחסות לגבי מה המשרד עושה היום, גם בשקלים – למי הוא מעביר אותם ומה ההתחייבויות שלו לשנת התקציב הבאה בנושא אבדן מזון.

קארין אלהרר: התייחסות עקיפה או ישירה.

קארין אלהרר: נציגת משרד המשפטים, בבקשה.

<לימור תוסייה-כהן: שלום.

<לימור תוסייה-כהן: אני מתנצלת שעיכבתי את חבר הכנסת מקלב, פשוט רציתי להתייחס לדברים שנאמרו.

<לימור תוסייה-כהן: אני לימור תוסייה-כהן, משרד המשפטים, ייעוץ וחקיקה.

<לימור תוסייה-כהן: כמובן שאנחנו מסכימים לגמרי עם כל הדברים החשובים שאמרו פה לגבי כך שראוי לעודד תרומות מזון לנזקקים, למנוע אבדן מזון שניתן לעשות בו שימוש מועיל, אבל אנחנו חושבים שלטעמנו הסרת הפטור מאחריות על התורם היא לא התשובה.

<לימור תוסייה-כהן: לטעמנו, אותם נזקקים, מגיע להם לקבל מזון באיכות לא פחות טובה ממה שמגיע לכל אדם אחר, והסרת האחריות מאלה שתורמים את המזון עלולה להוביל לירידה באיכות המזון שמסופקת להם.

<לימור תוסייה-כהן: וכאן אני מתחברת לנציג משרד הבריאות, שאמר למה לא תורמים מזון מפס.

קארין אלהרר: רגע, אבל אתם רוצים להגיד לי שבארצות הברית, האחות הקטנה שלנו, הם דואגים פחות לאזרחים?

<לימור תוסייה-כהן: בארצות הברית, לפי מה שידוע לי, המשטר אומר שיש פטור מאחריות, אלא אם כן יש רשלנות.

אורי מקלב: "על פניו ראוי למאכל" – זה כתוב.

קארין אלהרר: רק שנייה, אורי.

<לימור תוסייה-כהן: זה מה שקורה גם אצלנו.

<לימור תוסייה-כהן: אם יוכח שהוא התרשל, אז הוא בוודאי יישא באחריות.

אורי מקלב: שם נושאים באחריות אם הוא נתן מזון שעל פניו הוא לא למאכל ואם לא הייתה לו שום כוונה אחרת.

אורי מקלב: אם הייתה לו כוונה תמימה, הוא פטור - - -

קארין אלהרר: אורי, תן לי.

קארין אלהרר: משרד המשפטים, האם אנחנו מסכימים לקונסטרוקציה הבאה – שעד שלא תוכח רשלנות, יש פטור?

<לימור תוסייה-כהן: אני לא יודעת להגיד כרגע על מה אנחנו מסכימים ועל מה לא.

<לימור תוסייה-כהן: המטרה שלנו היא להביא לכך שגם אותם אלה שמקבלים מזון מעמותות יקבלו מזון באיכות כן טובה.

<לימור תוסייה-כהן: ואותו אחד שנסיר ממנו את האחריות, אני לא יודעת אם הוא ישמור את המזון באותם התנאים, מתוך זה שהוא יודע שהאחריות שלו היא במקום אחר.

<לימור תוסייה-כהן: ולזה אני בטוחה שאף אחד פה לא היה רוצה להגיע.

קארין אלהרר: אף אחד מאתנו לא רוצה לפגוע, המטרה היא כמובן להיטיב עם האזרחים.

קארין אלהרר: אבל לפעמים, מרוב שאנחנו רוצים להגן מתביעות משפטיות ומרוב שהכול נהיה פה משפטי ועל כל פעולה שעושים ביום-יום צריכים עורך דין צמוד, בסוף אנחנו גם מאבדים את יכולת הפעולה.

קארין אלהרר: אז אני רוצה שמשרד המשפטים יבחן בצורה רצינית את המודל האמריקאי.

קארין אלהרר: הרי יש פה מודל, לא צריך להמציא את הגלגל או ליצור איזושהי מציאות משפטית חדשה.

קארין אלהרר: אז אני מבקשת לבחון את זה.

קארין אלהרר: ובאותה מידה, אני מבקשת ממשרד הבריאות: אני לא חושבת שיש מישהו שרוצה שאיכות המזון שתגיע תהיה איכות מזון שתגרום חלילה לנזק.

קארין אלהרר: אבל, תראו, יש שתי מציאויות שעומדות לנגד עינינו: רעב, או לאכול מזון שיכול להיות שלא כל הוויטמינים נמצאים בו אבל כן אפשר לאכול אותו.

<לימור תוסייה-כהן: סליחה, גברתי, אנחנו לא מדברים על מזון שלא כל הוויטמינים נמצאים בו, אלא מזון שעלול לגרום לכל מיני תחלואים חלילה.

קארין אלהרר: לא, אני כמובן מסננת את סוגי המזון שאם הם יישארו בחוץ או אם נעביר אותם ממקום למקום זה יכול לגרום נזק לאדם.

קארין אלהרר: לא זאת הנקודה.

קארין אלהרר: אבל עדיין, אני בטוחה שיש סוגי מזון שניתן להעביר אותם ולנייד אותם ממקום למקום מבלי שייגרם נזק בסבירות גבוהה.

<אלי גורדון: אכן לא מדובר בוויטמינים, אלא אנחנו מדברים על מזון מבושל, שהוא בין המזונות הרגישים.

<אלי גורדון: צריך להבין, אי-שמירה על הטמפרטורה של מזון חם גורמת להתפתחות חיידקים בזמן מאוד קצר - - -

אורי מקלב: זאת הבעיה, שאתם פטרתם את עצמכם בכלום.

אורי מקלב: במקום להגיד "בתנאים כאלה וכאלה אנחנו מסכימים" – אתם לא מסכימים, ובזה נגמר הסיפור, אתם פוטרים את עצמכם.

אורי מקלב: גם בארצות הברית מדובר בטמפרטורה, גם שם מדובר במזון - - -

<לימור תוסייה-כהן: חבר הכנסת מקלב, זו הייתה התשובה בדוח מבקר המדינה – היא דיברה על קביעת נהלים שיאפשרו את העברת המזון בדרך טובה ובטוחה, ואז הנושא של האחריות לא יתעורר.

<לימור תוסייה-כהן: לבעל האולם יש אחריות כלפי הסועדים אצלו, ובאותה מידה צריכה להיות לו אחריות על המזון עד נקודת הזמן שבה הוא מעביר אותו לעמותות.

<אלי גורדון: אם יורשה לי, אני רוצה להשלים את תמונת המצב.

קארין אלהרר: במשפט אחד.

<אלי גורדון: לצערי זה ייקח שני משפטים.

<אלי גורדון: אנחנו נמצאים כרגע בעיצומו של תהליך התקנת חקיקה בתחום המזון.

<אלי גורדון: חוק המזון מתייחס בין היתר לכל השרשרת של אספקת המזון – מתהליך הייצור, יבוא, שיווק ועד לצרכן.

אורי מקלב: יש פרק גם בעניין הזה?

אורי מקלב: לי לא ידוע.

<אלי גורדון: בעניין הזה, מכיוון שאין הבדל לכאורה בין מוביל מזון שמטרתו היא עסקית, כלומר להרוויח כסף, לבין מוביל שהוא מוביל שתורם, אז התנאים אמורים להתקיים.

<אלי גורדון: עם זאת, מכיוון שבזמן הגיבוש של החקיקה הזאת אנחנו כן היינו בקשר עם כל העמותות, ישבנו אתן והקשבנו לצרכים שלהן - - -

קארין אלהרר: מה לוח הזמנים לחקיקה?

<אלי גורדון: זאת חקיקה ראשית, ולפני שבועיים ועדת שרים לחקיקה אישרה אותו, וזה תהליך שאמור לקחת סדרי גודל של חודשים - - -

קארין אלהרר: זה יגיע לכנסת בשבוע הקרוב?

<אלי גורדון: בוודאי.

<אלי גורדון: חשוב גם לציין שבאותה חקיקה יהיה הסדר שיאפשר לקבוע תנאים שיהיו תנאים סבירים, בהבנה שאין מדובר בעסק שמתכוון להרוויח מכל הפעילות.

<אלי גורדון: עם זאת, נגיע למצב שבו יתקיימו תנאים שכן יאפשרו להבטיח את צרכן הקצה, גם אם הוא נזקק.

קארין אלהרר: אנחנו נעקוב אחרי החקיקה הזאת.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד משפט חכם שמלווה אותי 40 שנה, ואני לא יכול להתאפק מלהגיד אותו.

אורי מקלב: המדריך שלימד אותי עזרה ראשונה לפני 40 שנה, כאשר דיברו על סטריליזציה הוא אמר: בסיכומו של דבר תדעו לכם – עדיף חי מזוהם מאשר מת סטרילי.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: ערן, בבקשה.

<ערן וינטרוב: שמי ערן וינטרוב, מארגון "לתת".

<ערן וינטרוב: אנחנו עוסקים בנושא עוני וביטחון תזונתי כבר כמעט 20 שנה, ומתמחים בעיקר בהצלת מזון ארוז, בניגוד למבושל או טרי מהחקלאות.

<ערן וינטרוב: אנחנו מצילים בשנה כ-70 מיליון שקל מזון ארוז מרשתות מזון, ספקי מזון וכדומה.

<ערן וינטרוב: יש פתרון, לפחות באספקטים החברתיים, לנושא הזה.

<ערן וינטרוב: הפתרון שאנחנו מנסים לקדם אותו כבר עשר שנים, שאומץ בצורה מלאה על ידי המועצה לביטחון תזונתי, אומר שצריך לקום מיזם לאומי לביטחון תזונתי שיתכלל את כל הנושא הזה, וישקיע את כל המשאבים הדרושים.

<ערן וינטרוב: כבר יש מערכת שיודעת לטפל.

<ערן וינטרוב: גם "לקט" וגם "לתת" – אנחנו עובדים עם רשת של כ-200 ארגוני מזון, עובדים עם מערכות ממוחשבות, יודעים מה נכנס.

<ערן וינטרוב: הכול נעשה בצורה מבוקרת, מזון לא חוזר לשוק, וחברות המזון מפקחות על הנושא הזה.

<ערן וינטרוב: האבסורד הגדול הוא שאפשר למנף את זה, זה הדבר היעיל ביותר שניתן לעשות.

<ערן וינטרוב: היום, בתקציבים שלנו, את מה שאנחנו משקיעים בתפעול ולוגיסטיקה, ממנפים פי-עשרה: על כל שקל שנתרם לנו בנושא של תשתיות ותפעול, אנחנו מחלקים מזון בשווי עשרה שקלים.

<ערן וינטרוב: בהנחה שהמחזורים יגדלו, אפשר להגיע למינוף של פי-חמישה.

<ערן וינטרוב: סכום של חצי מיליארד שקל זה סכום שיכול לטפל ב-110,000 משפחות נזקקות שנמצאות באי-ביטחון תזונתי, שזה חצי מהצורך, כי יש 243,000 באי-ביטחון תזונתי חמור.

<ערן וינטרוב: עכשיו, מה הבעיה?

<ערן וינטרוב: המדינה לקחה את האחריות והסיטה אותה.

<ערן וינטרוב: קודם כול, במקום להקים מיזם, היא הלכה לנושא של מבחנים.

<ערן וינטרוב: היא אמרה: אני לא אחראית למתן השירותים בנושא הזה, אני לא אחראית לעניין הזה, אבל אני אעזור אולי לעמותות.

<ערן וינטרוב: מתוך סך התקציבים בעשור האחרון, 352 מיליון שקל הובטחו לנושא הזה, והגיע חצי מיליון שקל בלבד.

<ערן וינטרוב: השנה לא ידוע לי על סעיף תקציבי במשרד הרווחה בנושא הזה.

<ערן וינטרוב: אני מקווה שכשה

<ערן וינטרוב: תקציב יסתיים - - -

קארין אלהרר: אין תקציב.

<ערן וינטרוב: אני מקווה שכשיהיה תקציב, יהיה שם סעיף, אבל כרגע לא ידוע לי על תכנון.

<ערן וינטרוב: משרד המשפטים התנגד התנגדות נחרצת להקצאת תקציבים לנושא של הצלת מזון וארגוני גג, מטעמים מאוד מוזרים.

<ערן וינטרוב: זאת אומרת שהבירוקרטיה טחנה את הנושא הזה עד דק.

<ערן וינטרוב: תראו, יש פתרון על השולחן שיכול להציל חצי מיליארד שקל בשנה של מזון מושמד שיכול ללכת לטובת נזקקים, ומה שצריך לעשות זה פשוט להקים את המיזם הזה, בתכנון ובהובלה של המועצה לביטחון תזונתי.

<ערן וינטרוב: בוודאי שיש פה עוד הרבה משרדי ממשלה שיכולים להיכנס לנושא הזה, אבל זה מתחיל בכך שהממשלה תיקח את האחריות על הנושא הזה ותגיד שהיא מעוניינת לטפל בזה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: משרד החינוך, שלום.

קארין אלהרר: תראו, אני באופן אישי מאמינה שהכול מתחיל מהחינוך.

קארין אלהרר: מה התכניות שלכם?

קארין אלהרר: איך אתם מסייעים לנו במאבק הלאומי שלנו להצלת המזון?

<חני פלג: שלום.

<חני פלג: שמי חני פלג, ואני ממונה על חינוך לקיימוּת.

<חני פלג: מאז שקיבלנו את הדוח עשינו מספר פעולות, אמנם קטנות, בנושא.

<חני פלג: בנושא של התכנית המשולבת לחינוך לקיימות, שכבר כ-533 בתי ספר עשו: הנושא הזה נלמד דרך תרבות הצריכה, כאשר הנושא של אבדן מזון לא בא בהוראה מפורשת כאבדן מזון, אלא כתרבות צריכה – ואני הכנסתי את זה כבר לתכניות של השנים הבאות כאבדן מזון.

קארין אלהרר: בשנת הלימודים הבאה?

<חני פלג: שנת הלימודים הבאה.

<חני פלג: למעשה, במהלך הפיתוח המקצועי של המורים שנכנסים לתכנית, הם יקבלו הרצאות בנושא של אבדן מזון, וכבר קיימתי יום עיון קטן למדריכות הארציות בנושא של אבדן מזון.

<חני פלג: הייתי בקשר עם "לקט ישראל", הם באו, הציגו, נחשפו לעניין הזה, והתחלנו להוריד את זה לתוך ההדרכות של בתי הספר.

<חני פלג: יש כאן נציגות של המשרד להגנת הסביבה?

<רותם שמאי: כן.

<חני פלג: שלום.

<חני פלג: אנחנו בשיתוף מלא עם המשרד להגנת הסביבה, הם מממנים את התכנית המשולבת לחינוך לקיימות.

<חני פלג: הפעולות האלה נעשות גם בגני הילדים.

<חני פלג: הנושא של - - -

קארין אלהרר: אני מנסה להבין איך זה בא לידי ביטוי מבחינה פרקטית?

קארין אלהרר: יש שיעור?

קארין אלהרר: שעת חברה?

קארין אלהרר: איך זה עובד?

<חני פלג: יש השתלמות לצוותי מורים.

<חני פלג: בית ספר מקבל השתלמות, ובסופו של דבר כל מערכת החינוך של בית הספר, כתוצאה מההשתלמות, כותבת תכנית לימודים שמתייחסת לכל מיני נושאים סביבתיים, ביניהם תרבות צריכה.

<חני פלג: תכנית נוספת, עם המשרד להגנת הסביבה, היא בתי ספר ירוקים: שבית ספר צריך לעמוד בשישה קריטריונים, כאשר אחד הנושאים זה גם צמצום משאבים, והנושא הנוסף שהכנסנו לתוכו בתשע"ו זה הנושא של אבדן מזון.

<חני פלג: כלומר, בית ספר יצטרך לספר מה הוא עושה בנושא של שאריות מזון, האם הוא עושה קומפוסט, כמו הרבה מאוד בתי ספר בארץ שיש להם גינות חקלאיות ומטפלים בשאריות המזון - - -

קארין אלהרר: יש לי רעיון יצירתי: משרד החקלאות יוכל להעביר לכם את הפרוספקט המאוד יפה שהוא הכין ואתם תפיצו אותו לתלמידים?

<חני פלג: רשמנו את זה לפנינו, ואנחנו נעשה את זה.

<אורי צוק-בר: דרך אגב, בדקתי עכשיו, וזה הופץ גם ברשתות חברתיות וכולי.

<אורי צוק-בר: יש לי פה את הלינק לזה בווטסאפ ואני אשמח להעביר את זה לוועדה ותוסיפו לפרוטוקול.

קארין אלהרר: אנחנו אמנם חשובים, אבל זה לא כל מדינת ישראל.

קארין אלהרר: אז אני אשמח לשיתוף פעולה - - -

<אורי צוק-בר: אבל אולי תוסיפו את זה לפרוטוקול של הוועדה.

קארין אלהרר: בסדר גמור, אבל נשמח בכל זאת לשיתוף פעולה ביניכם לבין משרד החינוך.

קארין אלהרר: אולי כשהילדים יגיעו הביתה ויביאו את המסמך הזה להורים יהיה שינוי יותר דרמטי.

<חני פלג: שני דברים נוספים.

<חני פלג: יש לנו תכנית נוספת עם המשרד להגנת הסביבה, שנקראת "מעורבות חברתית, מנהיגות סביבתית".

<חני פלג: בשנה הבאה כ-60 בתי ספר תיכוניים ייכנסו לתכנית, ואנחנו נציע להם לטפל בנושא של אבדן מזון.

<חני פלג: קבוצת ילדים בוחרת נושא לעסוק בו למען הקהילה, ויכול להיות שאנחנו נקדם את הנושאים האלה דרך הקבוצות הנ"ל.

<חני פלג: נושא נוסף הוא שאנחנו בודקות עכשיו את כל תכניות הלימודים, ואיפה שמופיע הנושא של צריכה מקיימת, אנחנו נכניס את המושג "אבדן מזון".

<חני פלג: אני גם יכולה להגיד שבחטיבות העליונות.

<חני פלג: .. יושבת לצדי פנינה גזית, מפמ"ר גאוגרפיה, והיא תציג את זה.

<פנינה גזית: מפקחת על הגאוגרפיה – זה למעשה מתחיל ב"מולדת, חברה ואזרחות" מכיתה ב' ועד כיתה י"ב, וזה כולל את כל המגזרים, כך שזה קהל מאוד גדול.

<פנינה גזית: אנחנו נחשפנו לתמונה לפני כחודש, ודבר ראשון הלכנו לתכנית הלימודים.

<פנינה גזית: ויש לנו את זה בתכנית הלימודים, החל מכיתה ב', שמדברים אתם על צרכנות נבונה, ויש לנו הסברים איך לקבל פרסומות ואיך להתייחס לקנייה מושכלת, ועכשיו אנחנו גם נאיר את הנושא של אבדן מזון, נשים את הפוקוס, וזאת בשיטת המניפה – חושפים את המדריכים, המורים.

<פנינה גזית: לקראת תשע"ו, יש כבר בחוזרים שלנו מצע לפעילויות: אנחנו עושים תחרות כרזות – אז נכניס גם את הנושא הזה.

<פנינה גזית: יש תחרות של צילומים – אז נכניס גם את הנושא הזה.

<פנינה גזית: כלומר, בכל פעילות.

<פנינה גזית: אני רוצה להוסיף שבמסגרת תעודת הבגרות החדשה יש לנו את המעורבות החברתית, ובתחום הדת אנחנו מעורבים בזה, כך שהעלינו את זה גם בהצעה של עבודות חקר, יחד עם הקהילה, יחד עם הרשות המקומית.

<פנינה גזית: כלומר, גם את הנושא הזה כבר הכנסנו לתכנית הלימודים - - -

קארין אלהרר: דרך אגב, במחויבות האישית שיש בבתי הספר, אם זה קיים עד היום - - -

<פנינה גזית: זה עבר למעורבות חברתית, וזה בתעודת הבגרות כחובה.

קארין אלהרר: אז יש קישור ל"לקט ישראל" למשל?

<פנינה גזית: אנחנו נעבוד גם אתם, והנוער בהחלט יכול לעזור להם, כי אנחנו גם לוקחים את המידע, עוברים לאחריות, ובדרך כלל עוברים גם לאקטיביזם.

קארין אלהרר: אני מברכת אתכם על פועלכם.

קארין אלהרר: יש עוד מישהו ממשרד החינוך?

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: רועי קוצר, "אדם טבע ודין", בבקשה.

<רועי קוצר: אני אחראי על תחום הפסולת והמחזור ב"אדם טבע ודין".

<רועי קוצר: אנחנו במשך שנה שלמה ערכנו עבודה מאוד רצינית בנושא הזה, ודיברנו עם כל הנציגים של שרשרת הערך, מהחקלאי ועד לצרכן, ועשינו גם שני שולחנות עגולים, שחלק מהנוכחים פה השתתפו בהם, והגענו לכמה מסקנות.

<רועי קוצר: לפני שאני אגיע אליהן, כדאי לשים בסיס מידע מוצק לדיון.

<רועי קוצר: יש בסביבות 1.8 מיליון טון פסולת משאריות מזון בישראל.

<רועי קוצר: 1.8 מיליון טון, שמהווים שליש מהמזון שאנחנו צורכים.

<רועי קוצר: אני מדבר על מזון מוצק, לא כולל חלב ומשקאות, שלא מגיעים לפח.

<רועי קוצר: 1.8 מיליון טון.

<רועי קוצר: מתוך זה, ירקות ופירות הם בערך מיליון.

<רועי קוצר: עכשיו, אנחנו מדברים רק על הצרכנים, כך שזה לא כולל תוצרת שנשארת בשדה או על העצים.

<רועי קוצר: כשלוקחים רק את הפירות והירקות, הגענו למספר של 1.6 מיליון טון של פירות וירקות שנשארים לכל אורך שרשרת הערך, מהחקלאי עד הצרכן.

<רועי קוצר: עכשיו, איפה המקומות שהם הנקודות החשובות?

<רועי קוצר: – שזו שאלה שכדאי היה להתחיל בה.

<רועי קוצר: בערך 460,000 טון נשארים אצל החקלאי.

<רועי קוצר: או שזו תוצרת שנשארת על העץ כי לא קטפו אותה מסיבות של מחיר, או בגלל שקשה להגיע לכל התפוחים בעץ.

קארין אלהרר: אני מתנצלת שאני קוטעת אותך, אבל עוד דקה מתחילה המליאה.

קארין אלהרר: אז תאמר משהו אופרטיבי, אם יש לך, ואם לא, נעבור למשרד להגנת הסביבה.

<רועי קוצר: אז אנחנו בעצם המלצנו, הדבר המרכזי, להקים מערכת שמתחברת למערכת שהציעו פה לפניי, אבל בהבדל אחד: שזה יהיה במסגרת חוק שיטיל חובת דיווח על כל מחזיק עודפים.

<רועי קוצר: זאת אומרת, יוגדר מהו "מחזיק עודפים", למשל סופר מעל 500 מטר או חקלאי שיש לו יותר מ-200 דונם.

<רועי קוצר: יהיו הגדרות מאוד מדויקות לדברים האלה והוא יהיה חייב לדווח למערכת.

<רועי קוצר: הוא לא יהיה חייב למסור, אבל חייב לדווח.

<רועי קוצר: למערכת הזאת יהיו מחוברים ארגונים נבחרים – לא כל אחד, רק מי שיאשרו לו – ויהיה חיבור מידי בין הגורמים האלה.

<רועי קוצר: זה חייב להיות מעוגן בחוק שיטיל חובת דיווח על כל מי שמחזיק עודפים בכמות גדולה.

<רועי קוצר: אנחנו מדברים גם על צה"ל ועל כל המוסדות הגדולים, שמחזיקים הרבה מאוד עודפים.

<רועי קוצר: ועוד דבר קטן.

<רועי קוצר: אנחנו זיהינו שחוליות המפתח פה הן הקמעונאים.

<רועי קוצר: רק כדי לסבר את האוזן, שני קמעונאים מחזיקים בנתח שוק של חצי משוק המזון; שתי רשתות גדולות, שמחזיקות גם את הסיטונאים.

<רועי קוצר: זאת אומרת, חקלאי שרוצה למכור תוצרת, יש לו בעצם רק שתי חלופות, ואם הם דוחים אותו, זה יכול ללכת לפח.

<רועי קוצר: לכן אחת ההצעות הנוספות שלנו היא לתקן את חוק קידום התחרות בשוק המזון – שזה חוק שכבר קיים ואנחנו תומכים בו – כך שיחייב את הרשתות הגדולות לרכוש ירקות ופירות מיותר מספק אחד.

<רועי קוצר: זאת אומרת, הם לא יוכלו להיות הספקים של עצמם, כי זה מצב שבעצם סוגר את השוק.

<רועי קוצר: וזה גם מתחבר לחוק קידום התחרות בשוק המזון, שאוסר עליהם למכור רק מוצר אחד במדף – רק למוצר אחד, המוצר שהוא ירקות ופירות, זה לא הגיע.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: המשרד לאיכות הסביבה, בבקשה.

<רותם שמאי: תודה.

<רותם שמאי: אני רותם שמאי, מאגף מדיניות במשרד להגנת הסביבה.

<רותם שמאי: עלתה פה היום, אבל לא מספיק, העובדה שאבדן מזון זו כמובן בעיה סביבתית.

<רותם שמאי: זו בעיה סביבתית שלוש פעמים: גם במשאבים שאנחנו מבזבזים בייצור של המזון, גם הזיהום והפליטות שיוצאות בתהליך הייצור של המזון, וגם שזה מגיע אלינו כפסולת.

<רותם שמאי: כך שזה כמובן במוקד שלנו וזה מאוד חשוב עבורנו.

<רותם שמאי: אנחנו מברכים על הדוח, ואנחנו נשמח מאוד אם יהיה גוף שיתכלל את זה, בגלל שרוב כלי המדיניות – שאגב, הם קיימים בעולם, וצריך ללקט אותם ולהביא אותם לישראל – הם לא רק בידיים שלנו, הרבה מהם דורשים כמה משרדים שיעבדו יד ביד כדי לקדם את זה.

<רותם שמאי: אני אגיד מאוד בקצרה שזה כמובן תואם את מדיניות המשרד ושכבר פעלנו ואנחנו פועלים בנושא, למשל להפחתה במקור.

<רותם שמאי: עשינו לפני שלוש שנים קמפיין שדיבר על איך זורקים מזון, שזה היה מסר מאוד ייחודי ממשרד ממשלתי.

<רותם שמאי: בנוסף: פעולות חינוך, ועוד המון דברים לעשות.

<רותם שמאי: יש כמובן את כל ההפרדה בבתים, ההפרדה במקור, מתקני הקצה המתאימים ועוד, שזה כבר בתחתית השרשרת – וכמובן שההתחלה צריכה להתחיל גבוה יותר.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אלי, בבקשה.

<אלי גורדון: אני רוצה להתייחס לעוד נקודה: מזון ארוז מראש.

<אלי גורדון: הסוגיה הזאת מתחברת בסופו של דבר גם לצרכן בבית ולשימוש הלא נאות במזון – שהוא עדיין במסגרת חיי המדף שלו, אבל נזרק.

<אלי גורדון: בעניין הזה הייתה הערה של המבקר, ואנחנו יכולים לומר שני דברים.

<אלי גורדון: אחד, בעניין של ההדרכה של יצרנים איך לסמן בצורה נכונה את תאריך התפוגה של המוצר: במסגרת עבודה במכון התקנים מגובשת בימים אלה רביזיה של תקן שלמעשה מחייב ומסדיר את אופן הסימון של מזון ארוז מראש, ובמסגרת אותה רביזיה יהיה – הוכן וכבר גובש – מדריך שיסייע בידו של היצרן לסמן את המזון.

קארין אלהרר: הזמנים?

<אלי גורדון: תכף אני אתייחס לזמנים.

<אלי גורדון: נקודה שנייה, במהלך מרץ, ממש בתחילת פסח, במסגרת קמפיין שהמשרד עשה, התחלנו ליצור את המודעות לחשיבות של רכישה נכונה של המוצרים.

<אלי גורדון: בין היתר היה לינק גם להמלצות של משרד החקלאות.

<אלי גורדון: בין היתר גם התחלנו לדבר על החשיבות של רכישה לא של סטוקים ושמירה בבית, אלא של רכישה נכונה, וגם הדגשנו את ההבדלים בין סימונים של תאריכי פג תוקף.

<אלי גורדון: ועוד נושא אחד, שאני בטוח שכולנו מודעים אליו, כי זה להיט לא רק בארץ, אלא כל העולם מתמודד עם הסוגיה הזו - - -

קארין אלהרר: אבל אנחנו אור לגויים, לא?

<אלי גורדון: מה שאני רוצה לומר זה שפעולות אקטיביות בתחום של אופן שימוש במונחים של פגי תוקף וכולי לא השתנה.

קארין אלהרר: מה לוח הזמנים?

<תמר פינקוס: כשזה פג תוקף זה באמת פג תוקף?

<תמר פינקוס: כי האינטרנט מלא כתבות שלפיהן יש מוצרים שגם כשפג תוקפם לא צריך לזרוק אותם - - -

<אלי גורדון: בהחלט, זה נכון.

<תמר פינקוס: אז מתי אתם תסמנו כך שגם כשפג תוקף של מוצר, אפשר עוד להחזיק אותו ולא לזרוק אותו?

<אלי גורדון: כפי שתמר ציינה, המדריך הזה יאפשר ליצרן לקבוע אורך חיי מדף בצורה נאותה יותר - - -

<תמר פינקוס: ליצרן?

<אלי גורדון: ליצרן, במסגרת תקן 1145, אותו מדריך שדיברתי עליו.

<אלי גורדון: הוא יאפשר ליצרן לסמן מוצר מחדש.

<אלי גורדון: התקן הזה הוא לאחר רביזיה, והוא מופץ בימים אלה להערות הציבור - - -

קארין אלהרר: אז עוד שבועיים אנחנו נוכל לראות אותו?

<אלי גורדון: למבקר הטיוטה כבר הועברה - - -

קארין אלהרר: אבל הוועדה גם נורא רוצה לראות אותו.

<אלי גורדון: אנחנו נשמח להעביר טיוטה, גם אם זה לא פורסם באופן רשמי.

קארין אלהרר: תודה.

<תמר פינקוס: רק מילה אחת.

קארין אלהרר: בבקשה, תמר.

קארין אלהרר: יושב-ראש הכנסת יפטר אותי, כי אנחנו...

<תמר פינקוס: אני תמר, הממונה על הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן.

<תמר פינקוס: המלחמה שלנו היא קודם כול לשקיפות ומחירים, אבל במקביל למלחמה שאנחנו מנהלים נגד העוסקים, אנחנו מנהלים מלחמה גם מול הצרכנים, ללמד אותם לצרוך לפי הסל שיש להם.

<תמר פינקוס: לצרוך את מה שצריך, כדי שלא יצטרכו לזרוק אחר כך.

<תמר פינקוס: לצרוך את מה שרוצים, ולא משום שמישהו מאפשר להחליף.

<תמר פינקוס: אני תמיד חוזרת על המשפט של הבת שלי, שכשהלכה אתי וקניתי מוצר והשני היה ב-50%, היא שאלה אותי למה אני קונה אותו.

<תמר פינקוס: אמרתי לה שזה ב-50%, והיא אמרה לי "אבל 20 שקל זה עדיין פחות מ-30 שקל".

<תמר פינקוס: כנראה שלא צריך להגיד 50% אלא תמיד לתרגם, להגיד ש-20 שקל זה פחות מ-30 שקל, ואם לא צריך את זה, לא להוציא את העשרה שקלים האלה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

<מיכל דלין פרימרמן: אפשר להגיד משהו?

קארין אלהרר: אני מתנצלת, אנחנו בחריגת זמנים מטורפת.

קארין אלהרר: אני רוצה לסכם את הדיון.

קארין אלהרר: זה היה דיון ראשון, ואם מישהו חושב שבזה התמצו הדברים אז הוא טועה טעות מרה.

קארין אלהרר: אנחנו נקיים דיון מעקב בעוד חודשיים, כי אנחנו צריכים לתת טיפה זמן לשרים החדשים להתאקלם במשרדם, להתרווח בכיסאות ולהתחיל לעבוד.

קארין אלהרר: חנה, את רוצה להקריא את הסיכום?

<חנה פריידין: אנחנו רשמנו את כל הדברים שביקשנו מהמשרדים, ואנחנו נוציא סיכום דיון שיישלח למשרדים בהתאם למה שדובר בישיבה.

קארין אלהרר: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת כדי לשבח את צה"ל, שבאמת עשה עבודה משמעותית בעניין והתקדם, ואני רוצה לעודד אותו להמשיך ולעשות ולקדם.

קארין אלהרר: ואתם, משרד החינוך והמשרד לאיכות הסביבה – תראו, באמת הכול מתחיל משם, ואם ילדים ידעו.

קארין אלהרר: ..

קארין אלהרר: כשאני הייתי קטנה למדנו לא לקטוף פרחי בר, והיינו גם מלמדים את ההורים.

קארין אלהרר: זה כתוב בפרוטוקול, ואני אציין זאת שוב: אני רואה בחומרה את זה שמשרד הכלכלה לא שלח נציג.

קארין אלהרר: העניין מאוד רלוונטי לעבודת המשרד.

קארין אלהרר: וכמובן משרד ראש הממשלה, שבעיניי צריך לתכלל את העבודה החשובה הזאת.

קארין אלהרר: אולי לא נמגר לגמרי את התופעה, אבל לכל הפחות נפחית אותה בצורה משמעותית, כי באמת אין סיבה שלא.

קארין אלהרר: תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.