ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 2, 2015-06-08 12:00

אברהם נגוסה: צהריים טובים לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: ועדה ראשונה.

אברהם נגוסה: זו הישיבה הראשונה של הוועדה.

אברהם נגוסה: הדיון בנושא ההיערכות לקליטת עולי צרפת ואוקראינה.

אברהם נגוסה: היוזמה לדיון – קיבלנו את זה יותר מהשטח - - - השטח, שגם בעניין ההיערכות לעלייה וגם בעניין תלונות בקליטה, פה, בארץ, ולכן חשבנו לעשות דיון ראשון בנושא הזה.

אברהם נגוסה: ואנחנו הזמנו גם גורמים רלבנטיים, הן בהיערכות לעלייה וגם בטיפול בקליטה, פה, בארץ.

אברהם נגוסה: ואני אבקש לשמוע את הגורמים, איך הם נערכים, וגם בעניין הטיפול בקליטתם פה, בארץ.

אברהם נגוסה: עקרונית, כל נציג יכול לדבר, להציג.

אברהם נגוסה: כמובן, גם התייחסות מצד חברי הכנסת.

אברהם נגוסה: אבל אני מבקש שכל אחד, כל מי שמדבר, יציג את עצמו, מאיזה גוף הוא בא, כדי שיהיה לנו ברור בפרוטוקול.

אברהם נגוסה: לפני שאנחנו מתחילים להציג, אני מעדיף שקודם כל נקבל את תמונת המצב ממר צח בן יהודה, ממרכז המחקר והמידע.

אברהם נגוסה: אני אשמח שתציג לנו ואז אנחנו - - -

<צח בן יהודה: תודה ליושב ראש הוועדה וברכות לישיבה הראשונה.

<צח בן יהודה: אני צח בן יהודה, רכז מחקר במרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<צח בן יהודה: מרכז המחקר והמידע של הכנסת הכין לטובת תחילת עבודת הוועדה מסמך הסוקר סוגיות בתחומי העלייה והקליטה.

<צח בן יהודה: במסמך הזה, בין היתר, הוקדש גם פרק לסוגיית העלייה מצרפת ואוקראינה.

<צח בן יהודה: אני אתן מספר נתונים על העלייה מצרפת ואוקראינה.

<צח בן יהודה: לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בעוד שבין השנים 2009 עד 2012, מצרפת עלו בממוצע לשנה כ-1,650 איש, שהם סך הכול 10% מכלל העולים מאותה שנה, בשנת 2013 הייתה עלייה ל-2,900 עולים, שהם 17% מכלל העולים באותה שנה.

<צח בן יהודה: ובשנה החולפת, 2014, עלו כ-6,500 עולים מצרפת, שהם כ-27% מכלל העולים באותה השנה.

<צח בן יהודה: בשנת 2014, הגיל החציוני של העולים מצרפת היה 50, לעומת 36 בקרב כלל העולים לשנה זו.

<צח בן יהודה: 51% מהעולים מצרפת היו נשים.

<צח בן יהודה: ולכלל העולים מצרפת היה ממוצע שנות לימוד גבוה יחסית: כ-51% עם 13 שנות לימוד ומעלה.

<צח בן יהודה: העולים מצרפת בחרו להשתקע בעיקר בנתניה - - -

סופה לנדבר: כמה עלו בשנת 2015?

<צח בן יהודה: ל-2015 עדיין אין נתונים.

<צח בן יהודה: אנחנו באמצע השנה.

<שי פלבר: אנחנו נשמח להציג.

<יהודה שרף: אנחנו נציג.

<צח בן יהודה: העולים מצרפת בחרו להשתקע בעיקר בנתניה – כ-29%; בירושלים, תל אביב-יפו ובאשדוד.

<צח בן יהודה: לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לגבי העולים מאוקראינה, בעוד שבין השנים 2009-2013 עלו לישראל בממוצע כ-1,800 עולים בשנה מאוקראינה, שהם כ-11% מכלל העולים באותה שנה, בשנת 2014 המספר עלה לכ-5,700 עולים, שהם כ-24% מכלל העולים בשנה זו.

<צח בן יהודה: בשנת 2014, הגיל החציוני של העולים מאוקראינה היה 35.

<צח בן יהודה: יותר ממחצית העולים מאוקראינה בגיל 15 ומעלה היו נשואים.

<צח בן יהודה: העולים מאוקראינה מתאפיינים ברמת השכלה גבוהה.

<צח בן יהודה: לכ-72% מהעולים 13 שנות לימוד ומעלה.

<צח בן יהודה: העולים מאוקראינה בחרו להשתקע בעיקר בחיפה, בנתניה ובבת ים.

<צח בן יהודה: אני רק אזכיר בקצרה – כמובן אפשר להרחיב אם היושב-ראש ירצה, אבל זה מפורט במסמך, ויש לנו גם מספר עדכונים לגביו שנפיץ בהמשך – לגבי עבודת הממשלה הקודמת, ממשלת ישראל ה-33, שקיבלה מספר החלטות בנושא עלייה וקליטה.

<צח בן יהודה: בין היתר, גם היא התמקדה בנושא עליית עולי צרפת ואוקראינה.

<צח בן יהודה: בחודש מארס 2014, שרת העלייה והקליטה, סופה לנדבר, הציגה בכנסת את תכנית "צרפת תחילה" של משרדה, לעידוד העלייה מצרפת.

<צח בן יהודה: הממשלה גם קיבלה החלטה בדבר הקמת פרויקט לאומי לעידוד עלייה מכלל ארצות העולם, ותכנית ספציפית לעידוד עלייה מאירופה.

<צח בן יהודה: הייתה החלטה נוספת שבה נקבעה הקמת צוות בין-משרדי, בראשות מנכ"ל משרד העלייה והקליטה, לגיבוש המלצות להסרת חסמים בפני תעסוקת עולים בישראל, לרבות נושאי רישוי במקצועות שונים.

<צח בן יהודה: גם כן, בדגש על חלק מעולי אירופה.

<צח בן יהודה: בפברואר 2015 התקבלה החלטה בנוגע לתגבור לימודי אנגלית במוסדות החינוך בישראל, במטרה לתגבר גם את לימודי הצרפתית במוסדות החינוך בישראל, ושילוב מטרה זו במסגרת פרויקט "מסע" המיועד לחזק את זיקתם של צעירי יהדות התפוצות למדינת ישראל ולעודד את השתלבותם בחברה ואת עלייתם ארצה.

<צח בן יהודה: החלטה נוספת עסקה בהפעלת תכנית מיוחדת לשנת 2015, לעידוד העלייה ולקליטה מיטבית של העולים מצרפת, מבלגיה ומאוקראינה.

<צח בן יהודה: כמובן הכול מפורט במסמך.

<צח בן יהודה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

רוברט אילטוב: מהי המדינה השלישית שממנה העלייה הגדולה ביותר, חוץ מאוקראינה?

סופה לנדבר: בלגיה.

סופה לנדבר: בלגיה.

רוברט אילטוב: בלגיה?

יואל רזבוזוב: בלגיה - - -

סופה לנדבר: לא, אבל יש שם עלייה באחוזים.

רוברט אילטוב: לא, לא.

רוברט אילטוב: מבחינה כמותית - - -

סופה לנדבר: רוסיה.

<קריאות: - - -

<קריאה: אוקראינה ורוסיה.

יואל רזבוזוב: רוסיה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מר ג'וש שוורץ לא נמצא.

אברהם נגוסה: אז מר יהודה שרף, אתה רוצה להציג?

<יהודה שרף: לגבי צרפת, אני אבקש ממנהל האזור.

<יהודה שרף: נמצא איתנו, כאן, מר שי פלבר שהוא אחראי על צרפת, הוא יציג את - - - על צרפת.

<יהודה שרף: לגבי אוקראינה: נמצא איתנו, כאן, מר בני לידסקי, אחראי על חבר העמים והוא יציג על אוקראינה.

<יהודה שרף: מי שיציגו זה אנשים מהשטח.

<שי פלבר: תודה רבה.

<שי פלבר: טוב, מבחינת נתוני העלייה, נכון להיום, אז נכון להיום, עד סוף מאי עלו מצרפת 1,363 עולים לעומת 1,281 בשנת 2014.

<שי פלבר: אבל זה מספר שהוא חשוב אבל הוא חסר משמעות בהיבט שאנחנו מסתכלים קדימה.

<שי פלבר: אנחנו מסתכלים קדימה וסוכמים בדרך הכי פשוטה מי כבר הוזמן לו מקום על הטיסה הבאה של אל על.

<שי פלבר: ולכן מבחינת הצפי של העלייה, עם אל על, אנחנו מדברים על יוני, יולי ואוגוסט, טיסות שכבר הוזמנו: מדובר על עוד כ-3,168 עולים.

<שי פלבר: בסדר?

<שי פלבר: ולכן, כרגע, אנחנו מדברים – עד סוף אוגוסט, על כ-4,500 עולים, לעומת אשתקד, ב-2014, שדובר על 3,554.

<שי פלבר: כך שזו עלייה של מעל 25%, נכון להיום, במספרי העלייה מצרפת עצמה באופן ישיר.

<שי פלבר: כמובן שתיקים ממשיכים להיפתח.

<שי פלבר: והתיקים שייפתחו שבמהלך החודשים הקרובים, בין אם יתממשו לנו באזור ספטמבר עד דצמבר או שלאחר מכן, ולכן אנחנו מעריכים שמבחינת העולים שעולים דרך צרפת – ותיכף אני אדגיש מדוע אני אומר את המשפט הזה – יהיה גידול של מעל ל-15%.

<שי פלבר: לאחרונה היו כל מיני נתונים שדובר על ירידה בעלייה מצרפת.

<שי פלבר: הנתונים האלה מתייחסים בעיקר, כי אם סוכמים גם את משני הסטטוס – אנשים שבחרו לא לעלות דרך המשרדים שלנו בצרפת, אלא הגיעו לארץ מסיבות כאלה ואחרות והחליטו לעשות שינוי מעמד.

<שי פלבר: כאלה, במצב הזה אני חייב להגיד: אנחנו רואים ירידה לעומת השנה שעברה.

<שי פלבר: אנחנו רואים קרוב לירידה; עד אפריל יש ירידה של 35%.

<שי פלבר: רק לסבר את האוזן: בשנה שעברה, שינו סטטוס – 2,315.

<שי פלבר: השנה אנחנו צופים שישנו סטטוס קרוב ל-1,500 איש.

<שי פלבר: יש לזה מגוון רחב של סיבות.

<שי פלבר: אם נצטרך נסביר בהמשך.

רוברט אילטוב: מה זאת אומרת שינוי סטטוס?

<שי פלבר: זאת אומרת שאתה מגיע לארץ כתייר, מגיע למשרד הפנים דרך שירות שאנחנו מציעים בשיתוף העמותות והיחידה לעלייה וקליטה, ומשרד הפנים כמובן.

<שי פלבר: הולכים למשרד הפנים עם התעודות ומשנים לך את הסטטוס בהיותך תייר למעמד של ישראלי.

<שי פלבר: אתה לא עושה את זה דרך המשרדים של הסוכנות היהודית בפריז לטובת העניין.

<שי פלבר: בשנה שעברה, מגוון רחב של סיבות.

<שי פלבר: אנחנו יודעים לזהות את חלקן בכל אופן.

<שי פלבר: היה שינוי משמעותי.

<שי פלבר: אני חייב להגיד, משרד הפנים: עשינו גם תהליך חדש מול משרד הפנים, שהיום השיטה היא הרבה יותר קלה, ידידותית – מתנדבים שלנו, של היחידה לעלייה וקליטה, מגיעים ועושים זאת.

<יהודה שרף: זו רשות האוכלוסין וההגירה במשרד הפנים.

<יהודה שרף: רשות האוכלוסין וההגירה במשרד הפנים.

יואל רזבוזוב: רוב העומס על נתניה.

<שי פלבר: אז לשאלתך, אני חושב שמה שחשוב לצאת מכאן ממסר, אדוני היושב ראש, היא שאנחנו רואים כרגע את המשך הגידול בעלייה מצרפת.

<שי פלבר: אנחנו רואים את המשך הרצון של אנשים לעלות לארץ מהרבה מאוד סיבות.

<שי פלבר: נפרט בהמשך בשמחה רבה - - - מה אנחנו עושים ואיך אנחנו נערכים לנושא הזה.

<שי פלבר: אבל חשוב שהמסר ישמע.

<שי פלבר: הצפי גדל.

<שי פלבר: מצרפת.

<שי פלבר: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

רוברט אילטוב: יש לכם הערכה לשנים הבאות?

רוברט אילטוב: לחמש השנים הבאות?

<שי פלבר: עד סוף השנה הזאת, אנחנו מדברים – אם משני סטטוס, זה קשה לאמוד אותם.

<שי פלבר: אנחנו רוצים להגיע למעל 7,500 השנה.

<שי פלבר: לעבור את מה שהיה בשנה שעברה.

<שי פלבר: הנתון היותר מעניין, בסופו של דבר, לדיון הוא שיש לנו כרגע בצרפת סדר גודל של קרוב ל-14 אלף תיקי עלייה פתוחים.

<שי פלבר: עכשיו, מה זה תיקי עלייה פתוחים?

<שי פלבר: זה אנשים שנרשמו לעלייה.

<שי פלבר: עכשיו, יש כמה שלבים בתהליך: לבוא למשרדים, לעשות ריאיון.

<שי פלבר: אז הצפי יכול להיות הרבה יותר גם - - -, לטעמי ולטעם הסוכנות היהודית.

<שי פלבר: הוא תלוי מאוד באיזה פעולות ננקוט, כדי שכל מי שנרשם לעלייה אכן בסוף יממש אותה.

<שי פלבר: מה שאנחנו מגדירים בשפה שלנו: יחס ההמרה.

<שי פלבר: יחס המרה בין פתיחת התיקים לבסוף ההחלטה לעלות.

רוברט אילטוב: ובשנים הקודמות כמה תיקים היו?

<שי פלבר: אנחנו עולים ביחס ההמרה.

<שי פלבר: יחס ההמרה בשנים הקודמות נע בין 40% ל-50%.

<שי פלבר: בשנה שעברה כבר עברנו את ה-65% ביחס ההמרה.

<שי פלבר: תודה רבה.

רוברט אילטוב: עוד שאלת הבהרה: כמה זמן לוקח לעולה חדש להפוך את הסטטוס שלו פה, בארץ?

<יהודה שרף: בארץ לוקח לו עד שבועיים.

<יהודה שרף: גג.

<יהודה שרף: זה גם יכול להיות פחות.

<יהודה שרף: אני אומר עד שבועיים כי אני לוקח מקדם בטיחות של מאה אחוז.

<יהודה שרף: ככלל זה לוקח, מהיום שהוא מגיע עד שהוא מקבל את תעודת הזהות שלו – כשבוע ימים.

<יהודה שרף: אני רוצה, ברשותך, אדוני, יושב ראש הוועדה, לפרגן – אני יודע שזה לא נהוג במדינה – לרשות האוכלוסין וההגירה.

<יהודה שרף: העבודה שהם נותנים והושטת היד וקיצור ההליכים, זה דבר שהוא לא ברור מאליו.

<שי פלבר: משני הסטטוס – אני חייב עוד הבהרה אחת – זה מאוד מאפיין קהל יעד מסוים.

<שי פלבר: למשל: אנחנו רואים הרבה מאוד בוגרי תכנית "מסע" שבאו לארץ, לשנה, ובמהלך התכנית הם החליטו שהם לא חוזרים לצרפת, לשמחתנו הרבה, והם משנים סטטוס.

<שי פלבר: כשאתה בלי ילדים ובלי מקצוע וצריך תהליכים ארוכים, שינוי הסטטוס מאוד מתאים לך.

<שי פלבר: אז הוא התאים מאוד לחניכי "מסע" וגם לאנשי עסקים מסיבות כאלה ואחרות.

יואל רזבוזוב: אבל לוח הזמנים שאנחנו מדברים, שינוי סטטוס, זה עולים מצרפת.

יואל רזבוזוב: לא עולים מברית המועצות.

<שי פלבר: עולים מצרפת.

<שי פלבר: כי עולים מאוקראינה זה תהליך - - -

<יהודה שרף: אוקראינה זה סיפור אחר.

<יהודה שרף: זה לשכת הקשר.

<יהודה שרף: זה סיפור אחר לחלוטין.

<קריאות: - - -

סופה לנדבר: אז למה יש הבדל בין צרפת לבין מדינות אחרות?

<שי פלבר: חשוב להדגיש שחניכי "מסע" ותכניות אחרות - - -

סופה לנדבר: אדוני היושב ראש, תשים לב, ההפרש בין שינוי סטטוס: לאלו שמגיעים מצרפת זה שבועיים מקסימום; ואלו שמגיעים מאוקראינה, מרוסיה וממדינות אחרות זה כמה חודשים.

סופה לנדבר: אז על זה - - -

<יהודה שרף: אנחנו נשמח מאוד לקבל על עצמנו את בדיקת הזכאות, אבל זה בלשכת הקשר.

יואל רזבוזוב: "נתיב".

יואל רזבוזוב: "נתיב".

סופה לנדבר: לא, בסדר.

סופה לנדבר: מר יהודה שרף, אתה יודע.

סופה לנדבר: אבל אנחנו צריכים לדאוג - - -

<יהודה שרף: בטח שאני יודע - - -

סופה לנדבר: אתה יודע שאנחנו צריכים לדאוג לכל העולים.

<יהודה שרף: אין לנו ויכוח, אפילו לא בהברה, גברתי.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: אוקיי, תודה רבה.

אברהם נגוסה: אז עכשיו אנחנו נבקש את נציג משרד העלייה והקליטה, מר אופיר להב.

<אופיר להב: כן.

<אופיר להב: טוב.

<אופיר להב: משרד העלייה והקליטה, בנושא תכנית צרפת, בלגיה ואוקראינה נקרא למשימה מאוד לא פשוטה בטווח מאוד קצר של זמן, להכין תכנית כוללנית בשיתוף עם – אני רואה פה הרבה פרצופים מוכרים – ולהביא את החלטת הממשלה בהקדם.

<אופיר להב: זה התחיל באמצע ינואר, מיד אחרי הפיגוע בפריז.

<אופיר להב: והתכנית שעברה, בסופו של דבר, ב-15 בפברואר על ידי ראש הממשלה והשרה דאז לעלייה וקליטה בעצם ציינה – אני לא יודע אם זה היה בחומר הרקע לוועדה.

<אופיר להב: אני יכול לחזור על עיקרי התכנית.

רוברט אילטוב: את איזה משרד אתה מייצג?

<אופיר להב: אני ממשרד העלייה והקליטה, סליחה.

<אופיר להב: אופיר להב, מנהל אגף תכנון מדיניות, תקציבים, מחקר ותכניות עבודה.

<אופיר להב: משרד העלייה והקליטה.

<אופיר להב: התכנית בעצם נבנתה בצורה שלוקחת גם את הדברים שהם - - - של משרד העלייה והקליטה וגם לוקחת את הממשקים שבין משרד העלייה והקליטה למשרדים האחרים.

<אופיר להב: כלומר, בשלב התכנון המאוד קצר שהיה לנו, היה לנו בעצם יומיים לקחת את כל המשרדים; ישבנו עם משרדי החינוך, הכלכלה, הרווחה והבריאות, וניסינו להתאים את הכול לנושא שנמצא, וכמובן גם במגבלת התקציב, המגבלות האחרות שהיו על ממשלת מעבר, לפני שקמה ממשלה עד שעברה לממשלה.

<אופיר להב: מה שעבר בסוף – אני אתחיל מהסעיפים התקציבים: זה 177.3 מיליון שקל, בשלושה סעיפים מרכזיים.

<אופיר להב: הסעיף הראשון זה עלייה וקליטה, שזה רק משרד העלייה והקליטה.

<אופיר להב: 18.3 מיליון שקל למספר נושאים.

<אופיר להב: ההחלטה, אגב, כמובן פתוחה לכולם.

<אופיר להב: הסעיף השני זה סעיף הקליטה שמתחלק על פני חמישה משרדים: עלייה וקליטה – 66 מיליון שקל; חינוך – 45 מיליון שקל; כלכלה – 10 מיליון שקל; רווחה – 7 מיליון שקל; בריאות – מיליון שקל.

<אופיר להב: והסעיף השלישי זה הנושא של הסיוע המיוחד לנמלטים מאוקראינה, שזה בעצם תגבור קרן הנמלטים של משרד העלייה והקליטה לעולים שנמלטים מארץ שמוגדרת בוועדה המשותפת למשרד העלייה והקליטה, הסוכנות היהודית ומשרד החוץ, את הארצות שמוגדרות כארצות שמהן נמלטים – 30 מיליון שקל.

<אופיר להב: חשוב לציין שסעיף 2, סעיף הקליטה, גם בהחלטת הממשלה יש טבלה שמתקצבת לפי צורה מודולרית של מספר העולים.

<אופיר להב: כלומר, הסכומים שכרגע הקראתי הם דיברו על לא יותר מ-15 אלף עולים.

<אופיר להב: כלומר, התכנון הוא 15 אלף עולים.

<אופיר להב: כשיגיעו יותר מ-15 אלף עולים נדבר.

<אופיר להב: נראה שנגיע לזה, מהבחינה הזאת.

<אופיר להב: בעצם התקצוב מתחיל מ-7,000 עולים.

<אופיר להב: יש איזשהו תקצוב לפי 7,000 עולים.

<אופיר להב: ומעל 7,000 עולים, כל 2,000 עולים אנחנו באים למשרד האוצר ומבקשים עוד מנה של תקציב לפי המפתח שנקבע בהחלטת הממשלה.

<אופיר להב: לא צריך להסביר לכולם כמובן שהעולים לא מחכים לאף אחד מאיתנו, והם מגיעים, והם כבר דופקים בדלת.

<אופיר להב: אמנם המספרים שציינו פה, באמת – 1,363 עולים זה עוד כלום לעומת מה שמחכה לנו בקיץ.

<אופיר להב: אנחנו יודעים.

רוברט אילטוב: זה מצרפת, אתה מתכוון.

<שי פלבר: כן.

<אופיר להב: כן.

<אופיר להב: נתונים - - -

<שי פלבר: גם לאוקראינה נתייחס.

<אופיר להב: יש לי גם את הנתונים של אוקראינה, אבל הנתונים של העולים וצפי העלייה – הסוכנות היהודית עושה עבודה לא פחות טובה במציאת הנתונים.

<אופיר להב: מבחינת ההיערכות: אנחנו כרגע עדיין בתקציב המשכי.

<אופיר להב: ברור לנו שהעולים לא מחכים.

<אופיר להב: אנחנו פועלים בצורה, אני אקרא לזה, בצורה המיטבית בשביל לתכנן פעולה אפקטיבית.

<אופיר להב: כלומר, התקציב הגיע אלינו, חלק מהתקציב הגיע אלינו ממשרד האוצר רק ממש עכשיו, לפני מספר ימים.

<אופיר להב: אולי שבוע וקצת.

<אופיר להב: גם לא כל התקציב שהבטיחו לפי ה-7,000, אבל זה בסדר, כי אנחנו עוד.

<אופיר להב: המנה השנייה – כבר הגשנו את הבקשה.

<אופיר להב: אנחנו עובדים, האגפים המקצועיים אצלנו עובדים בשביל לתכנן את דרך הפעולה.

<אופיר להב: כפי שאתם, מי שיודע או לא יודע: יש ועדות חריגים.

<אופיר להב: ועדת חריגים של החשב הכללי בתקציב המשכי.

<אופיר להב: צריך להכין בקשות.

<אופיר להב: כלומר, גם אם יש תקציב אי אפשר לעשות עוד התקשרות עם אף אחד עד שלא עוברים את זה.

<אופיר להב: אנחנו מתכוננים סביב זה.

<אופיר להב: גם מול כל האנשים בעצם שהיו איתנו בתהליך ההתייעצות.

<אופיר להב: זה אומר משרדי ממשלה שותפים, משיקים.

<אופיר להב: אנחנו נגיע לכולם: רשויות, עמותות, מי שטיפל, מי שעשה איתנו, מי שהיה איתנו בתהליך.

<אופיר להב: הסוכנות כמובן.

<אופיר להב: כל מי שהיה איתנו בתהליך לפני שלב - - -.

<אופיר להב: שם כרגע אנחנו עומדים.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עכשיו יציג לנו גם עוזר יושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית, מר משה פרייזלר.

<משה פרייזלר: קודם כל, ברכות ליושב ראש.

<משה פרייזלר: ישיבה ראשונה זה באמת חגיגה.

אברהם נגוסה: תודה.

<משה פרייזלר: הרבה הצלחה שתהיה לך.

<משה פרייזלר: הצלחה של הוועדה זו הצלחה של כולנו כמובן.

<משה פרייזלר: מיותר לציין כמה חשוב בעינינו הנושא של העלייה בכלל באופן עקרוני, וגם במציאות המיוחדת שקיימת היום בעולם: עם בעיות כלכלה ובעיות אנטישמיות.

<משה פרייזלר: נושא עידוד העלייה והעלייה בכלל הוא, אני חושב, מקבל איזושהי תנופה, וחשוב מאוד שהוועדה תדחוף את העניין ותהיה הצלחה רבה בעניין הזה, נאחל לכם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<משה פרייזלר: אנחנו עוסקים, אני רוצה שזה יהיה ברור: הסוכנות היהודית עוסקת בכל נושא העלייה כמובן, אנחנו עוסקים בעידוד העלייה.

<משה פרייזלר: זאת אומרת, הקטע שבין לקחת את היהודי מהבית שלו, להכניס לו לראש שנושא העלייה הוא נושא חשוב: קח את עצמך ותלך למשרדי הסוכנות היהודית, תפתח שם תיק – הקטע הזה, זה מה שאנחנו רוצים לעשות.

<משה פרייזלר: זה דבר שהוא היה מוזנח במשך שנים רבות ואנחנו התחלנו לפעול בו, ובעינינו הוא מאוד-מאוד חשוב, במיוחד בתקופה הזאת.

<משה פרייזלר: כמו שהסברתי, יש היום מציאות מסוימת בעולם שמאפשרת יותר, את הגישה אל היהודי המסוים, לשכנע אותו: למה שלא תנסה לחשוב על ישראל כאלטרנטיבה?

יואל רזבוזוב: איך אתם עושים את זה?

יואל רזבוזוב: באיזה תכניות?

<משה פרייזלר: יפה.

<קריאה: ובאלו - - -?

יואל רזבוזוב: כי יצא לי להיתקל, הסוכנות היהודית גם עושה את - - -

<קריאה: נכון מאוד.

יואל רזבוזוב: כן.

סופה לנדבר: הם - - - לעשות את זה.

<משה פרייזלר: קודם כל, מבחינתנו, אנחנו רוצים להגיע לכל יהודי.

<משה פרייזלר: אליו.

<משה פרייזלר: לא שהוא יגיע אלינו, אנחנו רוצים להגיע אליו.

<משה פרייזלר: לפי דעתנו, צריך להגיע אל היהודים בכל קהילה ולדבר עם היהודי באופן ישיר, עם כל אחד.

רוברט אילטוב: אז מתבקשת השאלה: כמה כאלה יש?

<משה פרייזלר: כמה כאלה מה?

<משה פרייזלר: כמה כאלה יהודים?

רוברט אילטוב: כמה יהודים יש בעולם היום?

<משה פרייזלר: מה השאלה?

סופה לנדבר: השאלה: כמה יהודים יש עכשיו בעולם?

רוברט אילטוב: השאלה: כמה יהודים יש בעולם?

רוברט אילטוב: אתה רוצה להגיע לכל יהודי.

רוברט אילטוב: כמה יהודים?

<משה פרייזלר: אתה אומר שזה לא ריאלי?

קסניה סבטלובה: יהודים או זכאי עלייה?

<משה פרייזלר: מה אתה רוצה לשאול?

רוברט אילטוב: אני שואל שאלה פשוטה: כמה יהודים?

קסניה סבטלובה: יהודים או זכאי עלייה.

קסניה סבטלובה: תגדיר.

קסניה סבטלובה: כי במדינה שלנו לא כולם נחשבים ליהודים.

<יהודה שרף: הסוכנות היהודית מתעסקת עם זכאי עלייה.

קסניה סבטלובה: אוקיי.

קסניה סבטלובה: אז אני פשוט שאלתי אם זה זכאי עלייה או יהודים - - -

רוברט אילטוב: השאלה היא מאוד פשוטה: כמה יהודים יש בעולם?

רוברט אילטוב: יש לכם מידע על זה?

<משה פרייזלר: תראה, אנחנו הרי לא נגיע בסופו של דבר לכל יהודי.

<משה פרייזלר: אני מדבר על שאיפה.

<משה פרייזלר: השאיפה שלנו היא להגיע לכל יהודי.

<משה פרייזלר: נשאלה פה השאלה: איך אנחנו מתכוונים לעשות את זה?

<משה פרייזלר: אז אני אסביר מיד.

<משה פרייזלר: אבל השאיפה היא – אני חושב שזה הרעיון המרכזי – לא לוותר על אף יהודי.

<יהודה שרף: לפי דוקטור סרג'יו דלה פרגולה, זכאים יש כ-17 מיליון בכל העולם.

<יהודה שרף: זכאי עלייה.

<יהודה שרף: לפי דוקטור סרג'יו דלה פרגולה.

<יהודה שרף: נכון להיום הוא האורים והתומים בנושא הזה.

<קריאה: מר יהודה שרף, לא כולל ישראל.

<קריאה: ברור.

<משה פרייזלר: בואו נתקדם.

<משה פרייזלר: אני חוזר ואומר: אני לא משלה את עצמי שנגיע ממש לכל אחד, אבל זאת השאיפה.

<משה פרייזלר: אז אני אומר, זה העיקרון ואנחנו התחלנו לפעול בכל מיני דרכים.

<משה פרייזלר: למשל: אחד הדברים שאנחנו התחלנו לפעול כבר לפני כמה שנים, אנחנו עושים מה שנקרא שבת לך לך.

<משה פרייזלר: דוגמה.

<משה פרייזלר: משהו לא גרנדיוזי במיוחד, אבל פרשת לך לך היא הפרשה שבה מתחיל כל רעיון העלייה בעם היהודי, ההגירה או העלייה לארץ.

<משה פרייזלר: אנחנו מגיעים עם הרעיון העקרוני הזה, הערכי הזה, של העלייה לכל מיני יהודים שעד עכשיו בכלל לא דיברו על עלייה.

<משה פרייזלר: זה לא עניין אותם בכלל.

<משה פרייזלר: זאת אומרת, לשים את זה בשיח הציבורי באותה קהילה.

<משה פרייזלר: למשל.

<משה פרייזלר: יש לנו כבר היום עשרות רבות, עשרות רבות של קהילות שהגענו אליהן דרך שבת לך לך, ונוטעים את הזרע, שותלים את הזרע, זורעים את הזרע, ואיפשהו זה יתפתח.

<משה פרייזלר: אנחנו מתכוונים, התחלנו לשלוח שליחים נודדים שיעברו בקהילות ויעשו שם הרבה הסברה.

<משה פרייזלר: כמו שאמרתי - - -

יואל רזבוזוב: באיזה מדינות אתם פועלים?

<משה פרייזלר: התחלנו לפעול באופן אינטנסיבי יותר בצרפת.

<משה פרייזלר: אנחנו עושים פעילות מסוימת גם באנגליה.

<משה פרייזלר: בבלגיה עשינו לאחרונה יריד עלייה, שבה בעצם, הרבה שנים לא היה יריד עלייה בבלגיה, אם בכלל, ושמנו את העניין הזה, שוב, על השולחן בשיח הציבורי.

<משה פרייזלר: ושוב, אלו מקומות - - -

יואל רזבוזוב: מה התקציב שהקצתם לזה?

יואל רזבוזוב: יש הרבה משרדים והרבה ארגונים שעושים - - - כמה כל אחד מקצה ואיך?

<משה פרייזלר: נכון.

<משה פרייזלר: אנחנו הפעלנו לאחרונה מיליון וחצי שקל, מתקציבנו, ואנחנו חתמנו לאחרונה, לפני שבועיים, הסכם עם משרד העלייה והקליטה על עוד 2.2 מיליון שקל לפעולות - - - ברחבי העולם.

<משה פרייזלר: צרפת זה הנתח המרכזי בכל התקציב הזה.

<משה פרייזלר: אחד הדברים שאנחנו מתחילים להתארגן להפעלה ממש זה מרכזי הכנה לעלייה, שהגורם המרכזי בתוך המרכז הזה זה בעצם לימוד העברית.

<משה פרייזלר: אנחנו חושבים שנושא העברית הוא נושא מרכזי בהכשרה, בהכנה לעלייה.

<משה פרייזלר: זה החסם העיקרי.

<משה פרייזלר: ידיעת השפה זה החסם העיקרי - - -

רוברט אילטוב: הסוכנות היהודית לא עשתה אולפנים ללימוד עברית?

<בני לידסקי: עשתה.

רוברט אילטוב: אתם ממשיכים לעשות?

<בני לידסקי: לא.

רוברט אילטוב: או שאתם חילקתם את זה?

<משה פרייזלר: היום אנחנו עושים.

<בני לידסקי: אני יכול לדבר רק על החלק של - - -, אבל סליחה שאני משלים את מה שאתה אומר.

<בני לידסקי: אנחנו עוסקים באולפני עברית, וחלק מהאולפנים באותם מקומות שהעולים בנוסף לא יכולים לשלם, אנחנו עושים גם את זה בשיתוף פעולה עם ההסתדרות הציונית, במימונם - - -

<משה פרייזלר: באופן כללי, נרחיב טיפה את מה שהוא אמר, במה שנקרא ברית המועצות לשעבר: הסוכנות היהודית היא הפעילה העיקרית ואנחנו מסייעים להם.

<משה פרייזלר: כאשר האולפנים בברית המועצות עמדו בסכנת סגירה, והיה חשוב לנו מאוד שהם ימשיכו לפעול, אנחנו סייענו להם כספית כדי שהאולפנים האלה ימשיכו לפעול.

<משה פרייזלר: וזו ברית המועצות.

סופה לנדבר: - - - אני אמרתי שבעצם בעידוד העלייה אף אחד לא התעסק.

סופה לנדבר: קודם כל, הסוכנות היהודית, במשך שנים רבות, עידוד העלייה זה אחד מהנושאים הכי חשובים, ואני לא יודעת למה אתם שותקים.

סופה לנדבר: עכשיו, משרד העלייה והקליטה, היום, עוסק בעידוד עלייה כבר במשך למעלה מקדנציה.

סופה לנדבר: אז אתה, תיקח על עצמך את הדברים שעושים אחרים, ועושים בינתיים טוב.

סופה לנדבר: אתם מצטרפים למעשה טוב של הסוכנות היהודית ומשרד העלייה והקליטה, ושתהיו מבורכים.

<שי פלבר: כשנגיע לדיון על המשך התהליך שמשרד העלייה והקליטה ואנחנו מובילים בתקופה הקרובה על צרפת, אז נתייחס לכל נושא עידוד העלייה והקליטה בשמחה רבה.

<שי פלבר: אנחנו עובדים עם מר משה פרייזלר.

<שי פלבר: נמתין בנחת.

אברהם נגוסה: בהחלט.

<משה פרייזלר: דבר נוסף שאנחנו התחלנו לאחרונה והוא הולך ומתחזק זה קבוצות עלייה, מה שפעם קראו גרעיני עלייה.

<משה פרייזלר: זאת אומרת, אנחנו יותר משקיעים בארגון של קבוצות מאשר בעלייה יחידנית.

<משה פרייזלר: אבל אנחנו חושבים שברגע שאתה מארגן איזושהי קבוצה באיזשהו מקום, נגיד בצרפת:

<משה פרייזלר: בצרפת היום יש לנו 20 גרעיני עלייה.

<משה פרייזלר: 20 גרעיני עלייה - - - רק בצרפת.

<משה פרייזלר: כאשר אתה מגבש איזושהי קבוצה במשך התקופה שלפני העלייה, זאת בעצם, מה שהסוציולוגים, הפסיכולוגים קוראים: קבוצת תמיכה.

<משה פרייזלר: אתה פועל יחד איתם, אתה עושה להם ערבי עיון, הסברה, מכין אותם לקראת העלייה.

<משה פרייזלר: בסופו של דבר, אנחנו מאמינים שהקליטה בארץ תהיה יותר פשוטה יותר נוחה.

<משה פרייזלר: אז קבוצות עלייה, ובמקביל אנחנו מארגנים להם בארץ ישובים וערים שקולטים אותם.

<משה פרייזלר: גם קליטה קהילתית בארץ וגם קבוצת עלייה בחוץ לארץ.

<משה פרייזלר: יחד זה מתחבר.

<משה פרייזלר: בסופו של דבר, התוצאה תהיה שהקליטה בארץ תהיה יותר טובה, הנחיתה תהיה יותר רכה בארץ.

<משה פרייזלר: אנחנו מכירים את הסטטיסטיקות של הירידה, אז גם הסטטיסטיקות של הירידה יפחתו.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: לוועדה הזו יש נכס טוב שיש לנו את שרת העלייה והקליטה לשעבר; יש לנו את יושב ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לשעבר; ולכן יש לנו נכס שבאמת יכול לחזק אותנו.

אברהם נגוסה: הגברת מאיה שריר, משרד החינוך.

<מאיה שריר: תודה.

<מאיה שריר: שמי מאיה שריר.

<מאיה שריר: אני מנהלת אגף קליטת תלמידים עולים במשרד החינוך.

<מאיה שריר: ברכות לדוקטור אברהם נגוסה ולכל חברי הוועדה.

אברהם נגוסה: תודה.

<מאיה שריר: משרד החינוך עובד עם תלמידים עולים, עם תלמידים מגיל שלוש ועד 18.

<מאיה שריר: וכאן אני אתייחס כמובן לתלמידים שעליהם מדובר בהחלטת הממשלה: עולים מצרפת, בלגיה ואוקראינה.

<מאיה שריר: ההחלטה מדברת על שלוש מטרות הקשורות למשרד החינוך: החלק הראשון מדבר על אולפני עברית.

<מאיה שריר: אולפני עברית מתייחסים לחינוך מבוגרים; חיזוק לימוד השפה העברית על ידי פיתוח אמצעי רכישת שפה; הוספת כלים ומנגנונים ארגוניים ללימוד השפה; שדרוג האולפנים והתגבור שלהם.

<מאיה שריר: המטרה השנייה מתייחסת לתלמידים עולים.

<מאיה שריר: שוב, תלמידים.

<מאיה שריר: מדובר מגיל שלוש.

<מאיה שריר: ילדים מהגיל הרך ועד גיל 18.

<מאיה שריר: עד סוף י"ב.

<מאיה שריר: הכוונה ללימוד פורמלי במהלך היום ובהמשך יום הלימודים.

<מאיה שריר: אנחנו מתייחסים ללימודים מסביב לשעון.

<מאיה שריר: המטרה השלישית היא שילוב והכשרת מורים עולים.

<מאיה שריר: יש לנו מורים שמגיעים מצרפת, מגיעים מאוקראינה, והם היו מורים בארץ המוצא שלהם.

<מאיה שריר: הם מקבלים כאן הכשרה נוספת, ליווי, חיזוק השפה העברית כמובן.

<מאיה שריר: התוצאות הרצויות של כל הפעולות הן כמובן, בראש בראשונה, אני מסכימה עם כל מי שאמר: רכישת השפה העברית.

<מאיה שריר: היא התנאי הבסיסי, ההכרחי, אבל זה לא מספיק; קליטה והשתלבות בחברה הישראלית; מיצוי יכולת אישיות.

<מאיה שריר: כל תלמיד שהיה שם היה יכול להגיע להיות רופא בארץ המוצא.

<מאיה שריר: אנחנו לא רוצים שבגלל המעבר הבין תרבותי הוא יסתפק בפחות.

<מאיה שריר: ולאפשר לכל אחד להגיע ולמצות את מלוא הכישורים שלו והיכולות; פיתוח וביסוס זהות יהודית ישראלית ויהודית; שימור והמשך פיתוח שפת האם ותרבות ארץ המוצא.

<מאיה שריר: אנחנו מאפשרים לימוד לבגרות חמש יחידות גם ברוסית, גם באמהרית, גם בצרפתית.

<מאיה שריר: מאוד חשוב לשמור גם על תרבות והשפה של ארץ המוצא.

<מאיה שריר: זה גם שומר על הקשר עם הסבים, עם - - -, עם הזהות, וזה מאוד חשוב בעינינו; העמקת הקשר בין מוסדות החינוך למשפחות התלמידים.

<מאיה שריר: מערכת החינוך בישראל שונה ממה שנהוג במערכות חינוך בעולם.

<מאיה שריר: ההורים עברו מעבר בין תרבותי.

<מאיה שריר: הם לא רגילים להרגלים, לנוהגים, של מערכת החינוך בישראל, ואנחנו, בעזרת מגשרים חינוכיים בין תרבותיים, דוברי רוסית, צרפתית, אמהרית, ספרדית, בני מנשה, מתייחסים למשולש הזה של משפחות, תלמידים וצוותי בתי הספר; ולכן גם הכשרת צוותים חינוכיים לעבודה עם תלמידים עולים.

<מאיה שריר: אנחנו באים ואומרים לצוותי החינוך: זה שהם הגיעו והם לא יודעים עברית, זה לא אומר שהם לא יודעים כלום.

<מאיה שריר: הם לא טבולה ראסה, הם יודעים הרבה מאוד דברים, ואנחנו צריכים להתחבר אליהם.

<מאיה שריר: לכן גם אנשי החינוך אצלנו צריכים לעבור איזושהי היכרות עם תרבויות ארצות המוצא, עם תרבות הלימודים הנהוגה בארצות המוצא, הכשרת מורים עולים ושילובם במוסדות החינוך, ורכישת השפה העברית באולפנים למבוגרים.

<מאיה שריר: זאת התכנית שהועברה למעשה למשרד העלייה והקליטה, וזה התקציב הפרוגרסיבי שעליו דיבר מר אופיר להב לפני כן.

<מאיה שריר: זה החלק של החינוך.

רוברט אילטוב: שאלת הבהרה: כמה מורים עולים עובדים במערכת החינוך?

רוברט אילטוב: יש לכם מידע?

<מאיה שריר: אני יכולה לבדוק.

<מאיה שריר: אני לא רוצה - - -

יואל רזבוזוב: בסביבות ה-2,000 - - -

רוברט אילטוב: וכמה מתוכם עובדים דרך כוח אדם?

<מאיה שריר: אני לא יודעת עכשיו.

רוברט אילטוב: תעבירו בבקשה לוועדה, אם אפשר.

<מאיה שריר: מאה אחוז.

<דנה גורדון שושני: הגברת מאיה שריר, תוכלי לעשות הפסקה - - - מישהו שכבר צריך לצאת והוא רוצה לדבר?

<דנה גורדון שושני: הפסקה - - - טוב?

<מאיה שריר: כן.

<דנה גורדון שושני: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: פשוט הוא צריך לצאת מהר.

אברהם נגוסה: אז אנחנו נשמע אותו ואחר כך נמשיך.

<מאיר חביב: תודה רבה אדוני הנשיא - - - אבל מיד אני אעבור לעברית - - - כחבר פרלמנט צרפתי, שיש את הזכות קצת לדבר בעברית, אז אני מיד אעבור לעברית, מפני שאני מבין שרוב האנשים מבינים.

<מאיר חביב: קודם כל, אדוני, יושב-הראש החדש, אני מאוד שמח להיות אצלכם.

<מאיר חביב: כיהודי, כציוני, כחבר פרלמנט צרפתי זה תמיד כבוד אמיתי להיות אצלכם.

<מאיר חביב: חברי הכנסת, השרה לשעבר, ידידים יקרים, אחים יקרים.

<מאיר חביב: אני פשוט יוצא מעכשיו מפגישה, ואני מתנצל על הזמן הקצר, אבל פשוט הנשיא לשעבר סרקוזי בארץ.

<מאיר חביב: אני יוצא מפגישה עם ראש הממשלה.

<מאיר חביב: ויתרתי על ההייטק, ויש לנו פגישה עם הנשיא ב-13:00.

<מאיר חביב: מבחינת הכבוד אני אהיה חייב.

<מאיר חביב: זה בשביל זה שאני מאוד קצר.

<מאיר חביב: אתם רק צריכים לדעת שהנושא הזה, למרות שאני חבר פרלמנט צרפתי, הוא מאוד מהותי.

<מאיר חביב: ואני אדבר עם כל הלב ועם כל האמת.

<מאיר חביב: ומה שאני אומר לכם, הייתי אצל ראש הממשלה במוצאי שבת, ראינו את משחק הכדורגל ביחד וגם ישבנו שלוש שעות ביחד.

<מאיר חביב: ואמרתי לו: לצערי, אתם לקחתם החלטת ממשלה מאוד חשובה.

<מאיר חביב: אני דחפתי אותו.

<מאיר חביב: הוא לקח את זה בכל הכוח.

<מאיר חביב: הוא קרא למר הראל לוקר.

<מאיר חביב: הוא עם השרה אז, שנמצאת פה, על ידי, והתקדמנו, אבל זה לא מספיק.

<מאיר חביב: לצערי, עד עכשיו אני מקבל מאות פניות מכל החברים פה, שהצרפתים שהם פה, עד עכשיו – מי שאין פה היום הכרה בתעודות.

<מאיר חביב: אנחנו הולכים לספטמבר – זה עוד שלושה חודשים.

<מאיר חביב: אני מקבל כחבר פרלמנט צרפתי, זה לא תפקידי.

<מאיר חביב: אני לא פה אחראי על העלייה.

<מאיר חביב: אני אחראי שהם כשהם פה.

<מאיר חביב: אני אחראי על שמונה מדינות, מתוכן 150 אלף צרפתים.

<מאיר חביב: מי שרופא, מי שרופא שיניים, בינתיים, בגלל הוועדות המקצועיות – ככה אני מבין.

<מאיר חביב: אני לא אכנס לפרטים – לא יכול.

<מאיר חביב: אין עוד יישום, בקיצור, של החוק הזה.

<מאיר חביב: צריך מאוד מהר.

<מאיר חביב: ראש הממשלה רשם את זה.

<מאיר חביב: קבענו ישיבה מיוחדת עם חבר הכנסת הרב יעקב ליצמן, סגן שר הבריאות, בגלל שזה מאוד חשוב; עם השר זאב אלקין; וכנראה עם יושב ראש הוועדה; ולעשות מאוד מהר שיהיו תוצאות.

<מאיר חביב: בינתיים, לצערי, יש רק דיבורים ומילים ואין תוצאות.

<מאיר חביב: ואני רוצה שכל האנשים שפונים, אבל אתם אומרים שיש הכרה בדיפלומות, אבל בפועל אין כזה דבר.

<מאיר חביב: אז אני לא אכנס לפרטים, אבל זה מאוד מסובך.

<מאיר חביב: אז אני אבקש.

<מאיר חביב: זאת אומרת, אם מחר, אתם צריכים להבין, אתם רוצים לקדם את העלייה?

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד לך שאנחנו נקיים בקרוב דיון ספציפי בנושא הזה.

<מאיר חביב: אני רוצה שזה יהיה, ברשות

<מאיר חביב: כם בנוכחות ראש הממשלה.

<מאיר חביב: זה יהיה, הוא אמר לי, זה יהיה בנוכחותו.

<מאיר חביב: אוקיי?

<מאיר חביב: זה מאוד חשוב - - -

רוברט אילטוב: אנחנו יותר מנשמח שהוא יגיע.

<מאיר חביב: הוא יהיה פה.

<מאיר חביב: הוא יהיה פה בגלל שזה מאוד חשוב לו.

<מאיר חביב: אבל הבעיה, כשאתה בסוף הפירמידה, אז הוא אומר לי: תן לי להרכיב את הממשלה הזאת.

<מאיר חביב: הרכבנו ממשלה.

<מאיר חביב: יש ממשלה.

<מאיר חביב: לא מספיק אולי גדולה, אבל צריך עכשיו ליישם.

<מאיר חביב: אני רוצה שבספטמבר, אנשים שרוצים לעלות יוכלו לעשות את זה.

<מאיר חביב: צריך להכניס בוועדות אנשים צרפתים, מקצוענים, שמכירים בכל נושאי - - - אין אפשרות אחרת.

<מאיר חביב: צריך להכניס לתוך הוועדות אנשים שמבינים.

<מאיר חביב: שמכירים.

<מאיר חביב: אם נעשה את זה אנחנו נצליח: נביא יהודים, הם יכולים לעבוד פה.

<מאיר חביב: דרך אגב, גם לצרפתים, אני אומר לכולם, אבל כחבר פרלמנט צרפתי מאוד חשוב לי: יש פה אנשים מאוד קרובים, מאוד מכירים.

<מאיר חביב: אני מאוד רוצה, בינתיים יש רק דיבורים, ועדות, אבל בפועל, לצערי הרב.

<מאיר חביב: אתם צריכים להיות במצב, אדוני היושב-ראש, של משפחה שרוצה או סטודנט שרוצה לעלות או מישהו שגמר – מה הוא עושה?

<מאיר חביב: הזמן מתקתק.

<מאיר חביב: בדרך כלל, הכניסה זה ספטמבר.

<מאיר חביב: ספטמבר-אוקטובר.

<מאיר חביב: זה הכניסה של הפקולטות, זה הכניסה של הילדים, זו העלייה.

<מאיר חביב: עכשיו אנחנו ביוני.

<מאיר חביב: מה אני אומר להם?

<מאיר חביב: מה אתם תעשו בספטמבר?

<מאיר חביב: אנחנו באים?

<מאיר חביב: לא באים?

<מאיר חביב: זה פשוט.

<מאיר חביב: וצריך לעשות מהר.

<מאיר חביב: הייתה החלטת ממשלה, 14 דפים.

<מאיר חביב: קראתי את ההחלטה.

<מאיר חביב: עשינו מסיבת עיתונאים מיוחדת עם השרה, עם ראש הממשלה נוכח, מול המצלמות, אבל בפועל – אני אומר את זה בפורום עם אחים ואחיות – שום דבר לא השתנה, לצערי.

<מאיר חביב: יש שיפורים קטנים ומהותיים.

<מאיר חביב: זה לא מספיק.

<מאיר חביב: הציבור מסתכל עלינו, ואני באמת חושב שכל אחד צריך.

<מאיר חביב: זה המון עבודה.

<מאיר חביב: זה לא דבר את זה בככה, בדקה.

<מאיר חביב: כל מקצוע זה מקצוע בעצמו.

<מאיר חביב: צריך מאוד להיזהר על התעודות: מה הוא עשה, מה הוא לא עשה.

<מאיר חביב: האיגודים המקצועיים מאוד קשים – לא רוצים אולי להכניס לפה אלפים של רופאי שיניים.

<מאיר חביב: אבל צריך בולדוזר פה לשנות את הדברים.

<מאיר חביב: אתם צריכים להבין מה המצב בצרפת: יש לי ילדה קטנה בת שמונה.

<מאיר חביב: כשהיא הולכת לבית הספר בבוקר – אמרתי את זה אתמול בטלוויזיה אצל גאולה אבן – זה מחנה צבאי כשנכנסים.

<מאיר חביב: לצערי.

<מאיר חביב: אני מאוד אוהב את צרפת.

<מאיר חביב: זו הארץ שלי.

<מאיר חביב: אבל עובדה: היה לנו טולוז, היה לנו היפר כשר.

<מאיר חביב: כמעט היו בכנסייה.

<מאיר חביב: וזה לא מספיק.

<מאיר חביב: אנשים מאוד רוצים לעלות, אבל צריכים לדאוג לפחות לנושא ההכרה - - -.

<מאיר חביב: יש עוד הרבה מאוד נושאים אחרים.

<מאיר חביב: אני לא רוצה להיות ארוך מדי.

<מאיר חביב: אני שמחתי מאוד.

<מאיר חביב: אני מצטער שהייתי קצת מהיר ולעניין, ואני אחזור בפעם הבאה עם הרבה יותר זמן.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

<הדסה ממו: סליחה.

<הדסה ממו: יש אפשרות רק לענות?

<הדסה ממו: רציתי רק להציג את עצמי, רק כדי להסביר לך.

<הדסה ממו: שמי הדסה ממו.

<הדסה ממו: לפני חודש התחלתי לעבוד באגף במשרד החינוך עם הגברת מאיה שריר.

<הדסה ממו: עדיין לא הכרתי אותך.

<הדסה ממו: אני מורה מדריכה למורים עולים מצרפת, והתפקיד להקל בהחלט בתהליך הזה.

<הדסה ממו: אז ממש כבר חודש רואים תוצאות.

<הדסה ממו: אז אחר כך אני יכולה לפרט, אבל אין – המטרה הראשונה זה ממש להקל.

<מאיר חביב: אז הכול פיקס?

<מאיר חביב: הכול בסדר?

<מאיר חביב: הכול פתור?

<הדסה ממו: לא.

<הדסה ממו: עוד לא.

<הדסה ממו: בסדר?

<מאיר חביב: אז אני אומר שלא בפועל.

<הדסה ממו: אבל כמו שלא בנינו את פריז ביום אחד, אבל הנה, יש שיפור.

אברהם נגוסה: חשוב מאוד להגיד לך, בהמשך למה שאמרת:

אברהם נגוסה: בשבוע הבא אנחנו מקיימים דיון בעניין האנטישמיות, ונשמח מאוד שתבואו - - -

<מאיר חביב: באיזה תאריך זה?

אברהם נגוסה: ביום שני.

<מאיר חביב: באיזה תאריך?

<דנה גורדון שושני: יום שני, ה-15 לחודש, תשע בבוקר.

<מאיר חביב: אם אני אוכל אני אגיע.

<יוסף בנסיה: אני יכול, סליחה, כבוד היושב-ראש, להוסיף משהו בנוגע?

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: כי אנחנו עצרנו באמצע את הגברת מאיה שריר.

אברהם נגוסה: אלא אם כן קשור אליו.

<יוסף בנסיה: קשור.

<יוסף בנסיה: קשור.

<יוסף בנסיה: מאוד קשור.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אם קשור אליו – בסדר.

<יוסף בנסיה: שמי יוסי בנסיה ואני רואה חשבון, ואני מתעסק ביזמות, ואני נתקל עם העולים בדיוק במקום הזה.

<יוסף בנסיה: ואני כבר לא מדבר על עולים שהם רופאים ורופאי שיניים, אני מדבר אפילו ברמות יותר נמוכות: אם זה שיפוצניקים, חשמלאים.

<יוסף בנסיה: או ברמות טיפה יותר גבוהות: כירופרקטים, שאני מנסה גם לקדם.

<יוסף בנסיה: להוציא להם תעודות, שיוכלו לעבוד בארץ.

<יוסף בנסיה: ואין איזשהו גורם מרכז שמרכז את כל הנושא.

<יוסף בנסיה: צריך לפנות למשרד הכלכלה, לחשמלאים, והם לא יודעים בדיוק על מה אני מדבר.

<יוסף בנסיה: אז צריך לבוא עם האישורים ותרגומים נוטריוניים, ובלגן שלם.

<יוסף בנסיה: אתמול פניתי למשרד הבריאות לגבי כירופרקטים.

<יוסף בנסיה: תיכנסו לאתר – אין פתרון לכירופרקטים.

<יוסף בנסיה: יש - - -

<יהודה שרף: כל הפרה-רפואי.

<יהודה שרף: עזוב, זה כל הפרה-רפואי.

<יוסף בנסיה: לא, לחלק יש.

<יוסף בנסיה: יש.

<יוסף בנסיה: מר יהודה שרף, לחלק יש.

<יוסף בנסיה: כירופרקטים – אין להם תשובות כי הם צריכים לחזור אליי.

<יוסף בנסיה: מתי יחזרו?

<יוסף בנסיה: אני מוכן - - -

יואל רזבוזוב: לא יהיה.

<יוסף בנסיה: - - - כבוד יושב הראש, מתי חזרו אליי.

<יוסף בנסיה: עכשיו, זה אנשים, רובם גם דיברו על ההשכלה: המון יזמים ובעלי מקצועות חופשיים, כאלה ואחרים, שרוצים כבר להקים עסק ולעבוד.

<יוסף בנסיה: ואני עוד לא נוגע לנושא התקציבים שבשביל זה באתי, אבל הנושא הזה – מאוד חשוב לקדם את כל התעודות - - - שיוכלו לעבוד כמו שצריך.

<יוסף בנסיה: להוציא ביטוח עם צד ג' או אחריות מקצועית, ולא לעבוד כמו חאפרים ולגרום לנזקים.

<יוסף בנסיה: חשוב מאוד.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כמו שאמרתי קודם, אנחנו הולכים לדון בהמשך בנושאים הספציפיים האלו - - -

רוברט אילטוב: רק בסוגיה הזאת: אנחנו סיכמנו, יש לי חוק, עם חבריי, חברי הכנסת מסיעתנו, בנושא פרה-רפואיים.

סופה לנדבר: וקלינאי תקשורת.

רוברט אילטוב: אנחנו סיכמנו שאנחנו נקבל דין רציפות.

רוברט אילטוב: הוא עבר בכנסת הקודמת בקריאה ראשונה.

רוברט אילטוב: אנחנו נקדם אותו מהר מאוד.

רוברט אילטוב: לצערנו, חלק גדול מהדברים חייב חקיקה והכנסת רק התחילה לעבוד, לכן הדברים נתקעו.

רוברט אילטוב: לא בגלל ש-.

רוברט אילטוב: אבל יש נכונות ואנחנו מתקדמים: גם במישור של החקיקה הפרטית, גם במישור של החקיקה הממשלתית.

אברהם נגוסה: תודה.

<מאיר חביב: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך, הגברת מאיה שריר.

<מאיה שריר: כמובן שהחלטת הממשלה מדברת על עולים שיגיעו החל מה-1 למארס 2015, וקצת קשה לקבל צפי, אז זה הצפי שהתקבל ממשרד העלייה והקליטה.

<מאיה שריר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם משרד העלייה והקליטה ועם הסוכנות היהודית.

<מאיה שריר: צפויים להגיע כ-3,000 ילדים מגיל שלוש ועד 18.

<מאיה שריר: אבל כדי שיהיה לנו מושג על מה מדובר הלכנו לבדוק אחורה: כמה הגיעו מה-1 לינואר 2014, ומפה להשליך כמה יגיעו בעתיד.

<מאיה שריר: אז אנחנו רואים שמאוקראינה, מעל 1,000 מאוקראינה.

<מאיה שריר: המספר עולה כל יום ויום.

<מאיה שריר: מצרפת גם – כ-1,200.

<מאיה שריר: בלגיה – 75 עולים.

<מאיה שריר: לפי ישובים אנחנו רואים - - -

רוברט אילטוב: רק שנייה.

רוברט אילטוב: אני רואה פה שלוש מדינות, - -

<מאיה שריר: כי אנחנו מדברים על החלטה.

רוברט אילטוב: - - אבל יש קבוצה גדולה מאוד שמגיעה מחבר העמים, שזה כמה אלפים נוספים.

יואל רזבוזוב: זו הקצבה פר תלמיד?

יואל רזבוזוב: איך אתם - - -?

רוברט אילטוב: האם אתם נותנים להם אותן התשובות או שזה רק - - -?

סופה לנדבר: לא, לא, לא, לא, לא.

סופה לנדבר: זה - - -

<מאיה שריר: החלטת הממשלה - - -

יואל רזבוזוב: אם יש עולה מרוסיה, מה?

יואל רזבוזוב: איזה תנאים הוא מקבל?

יואל רזבוזוב: זה סל מסוים?

יואל רזבוזוב: עולה מרוסיה, הוא לא נכנס לתכנית?

<מאיה שריר: אני אגיד.

<מאיה שריר: אני מבינה שהחלטת הממשלה הזאת הייתה החלטה תוספתית.

<מאיה שריר: נאמר - - -

סופה לנדבר: זה פיילוט פרויקט ועם דרישה להפוך את זה לפרויקט לאומי.

סופה לנדבר: ואני מאמינה שעם היושב ראש בוועדה הזאת נעשה הכול כדי שהפרויקט הזה של קליטת עולים במדינת ישראל יהיה שווה גם לעולים שמגיעים מצרפת ומאוקראינה ומכל המדינות.

סופה לנדבר: זה צריך להיות על השולחן - - -

יואל רזבוזוב: השאלה מה ההבדל עכשיו בין - - -?

<מאיה שריר: תראו, אני בדקתי אתמול.

<מאיה שריר: מה-1 לינואר 2014 הגיעו 5,940 תלמידם עולים.

<מאיה שריר: תלמידים.

<מאיה שריר: הם הגיעו מ-131 מדינות.

<מאיה שריר: ברור שזה לא משלוש מדינות.

<מאיה שריר: אבל כאן התייחסנו בדיון להחלטת הממשלה לשלוש המדינות הספציפיות, והתבקשנו שזה יהיה תוספתי ולא השוטף.

יואל רזבוזוב: מה האקסטרה - - -?

<מאיה שריר: תיכף אני אראה.

סופה לנדבר: הגברת מאיה שריר, כמה פר שעות מקבל תלמיד?

<מאיה שריר: תלמיד עולה, זה תלוי באיזו שכבת גיל.

<מאיה שריר: אם הוא הגיע לבית ספר יסודי והוא תלמיד אחד בבית הספר, הוא מקבל שש שעות בשבוע לימוד השפה.

<מאיה שריר: זה לא מספיק - - -

סופה לנדבר: אבל איך אתם עוקבים אחרי זה?

סופה לנדבר: אם הוא תלמיד אחד בבית הספר, איך אתם עוקבים על זה שהוא כן מקבל את השעות האלו?

סופה לנדבר: איך מוציאים אותו משיעורים?

<מאיה שריר: יש לנו מדריכים בכל הארץ: גם בממלכתי, בממלכתי דתי ובחרדי, והם עושים את עבודת השטח.

<מאיה שריר: מעבר לזה, אנחנו - - -

אברהם נגוסה: בכל בית ספר יש לכם מדריך?

<מאיה שריר: בכל מחוז.

<מאיה שריר: הם עוברים בין בתי הספר.

<מאיה שריר: ומעבר לזה יש לנו, המעבר הראשון, הנתון הראשון שאנחנו מקבלים זה מבדקי מדף בעברית.

<מאיה שריר: כל ילד צריך לעבור איזשהו מבחן ידע שהוא יכול להתחיל להשתלב בכל מקצועות הלימוד בכיתות, וזה המידע הראשון שאנחנו אוספים.

<מאיה שריר: אחר כך, כמובן, יש מיצ"ב ויש בגרות.

<מאיה שריר: יש את כל הנתונים שאותם אנחנו אוספים לראות את המצב של העולים.

<מאיה שריר: אנחנו רואים פה באמת שנתניה הוא היישוב שקולט הכי הרבה עולים.

<מאיה שריר: המטרה הראשונה מתייחסת, אנחנו מתייחסים כאן לתלמידים עולים.

<מאיה שריר: יש לנו מגוון מודלים.

<מאיה שריר: אני קיימתי ישיבות בהרבה מאוד רשויות.

<מאיה שריר: מחר אני גם במרכז השלטון המקומי עם מנהלי רשויות קליטה.

<מאיה שריר: אנחנו מציעים להם ככה: משפחות מגיעות לרשות לרשום את הילדים.

<מאיה שריר: אם אתם תסמנו מספר בתי ספר ותאפשרו ריכוז, נאמר של עשרה תלמידים עולים בבית ספר, נוכל להגדיר את בית הספר כמומחה ויהיה איגום משאבים: במקום שש שעות לילד נוכל לתת לקבוצה כזאת 20 שעות בשבוע לפחות, נוכל להקצות מורה חיילת, מגשר, וזה יאפשר עבודה יותר אינטנסיבית.

יואל רזבוזוב: השאלה אם בקבוצה הזאת של עשרה ילדים, האם יכולים להיכלל, נגיד, ילד שעלה מרוסיה ולא מאוקראינה?

<מאיה שריר: מבחינתנו, כן.

<מאיה שריר: מבחינתנו, בוודאי שכן.

יואל רזבוזוב: התקצוב הוא פר ילד או פר קבוצה?

<מאיה שריר: פר קבוצה.

<מאיה שריר: יש טבלה שהיא אחד עד שלושה ילדים – שש שעות; מארבעה ילדים ומעלה – עשר שעות.

<מאיה שריר: יש קבוצה מדורגת שפרוגרסיבי - - -

סופה לנדבר: אתם יכולים לשלוח לנו את זה?

<מאיה שריר: בוודאי.

<מאיה שריר: והכול פתוח באינטרנט.

<מאיה שריר: בוודאי.

<מאיה שריר: ברצון.

<מאיה שריר: נמשיך הלאה.

<מאיה שריר: העקרונות המנחים הם, באמת, כפי שאמרתי: מענה מותאם לכל ישוב.

<מאיה שריר: יש ישוב שיוכל להגדיר בית ספר מומחה כזה – שניים, ארבעה בתי ספר.

<מאיה שריר: יש ישוב שהילדים הם מעטים: ילד אחד בבית הספר או שניים, ואז אנחנו מחפשים מענה בהמשך יום הלימודים.

יואל רזבוזוב: הגברת מאיה שריר, עוד שאלה: אז נתקלנו, בכנסת הקודמת, בבעיה, שנותנים את השעות האלה לשנה.

יואל רזבוזוב: מקסימום שנתיים.

יואל רזבוזוב: והילד בשנה-שנתיים לא לומד עברית.

<מאיה שריר: זה נכון.

יואל רזבוזוב: והשאלה אם החלטת הממשלה הזאת עוזרת ואנחנו מגדילים את טווח השנים או שזה נשאר עדיין בגדר של שנה-שנתיים?

<מאיה שריר: זה נכון.

<מאיה שריר: השעות הן מעטות.

<מאיה שריר: הן בטווח קצר מדי של זמן.

<מאיה שריר: מה שאנחנו נותנים בהמשך זה תכניות: כמו תכנית סלע בחינוך היסודי, שהיא שש שעות בשבוע אחרי שעות הלימודים.

<מאיה שריר: אנחנו מחפשים את מגוון המענים על ידי באמת - - -

יואל רזבוזוב: אני מציע ליושב ראש להזמין את שר החינוך, את ראש הממשלה, ולנסות להגדיל את הכמות הזאת.

<מאיה שריר: התכניות, כפי שאמרתי, פועלות לפי עיקרון של מחנכים מסביב לשעון.

<מאיה שריר: אנחנו רואים חשיבות ברצף מהבוקר ועד הערב.

<מאיה שריר: זאת אומרת, גם אחר הצהריים, כאשר תלמידים עולים חדשים לא יכולים ללכת הביתה ולהיעזר בהורים להכנת שיעורים, אנחנו מנסים לתת פה את הלמידה שהיא גם - - - לקראת מחר – הכנת שיעורים וגם לקראת הלימודים הבאים.

<מאיה שריר: והתכניות ברצף: מהגיל הרך, יסודי, על יסודי.

<מאיה שריר: גם הנחיית הורים וצוותי חינוך.

<מאיה שריר: מסגרות להארכת יום הלימודים, הן עונות על צרכים, גם לימודיים, גם חברתיים, שילוב חברתי ורגשי בשעות אחר הצהריים.

<מאיה שריר: יש להן דמיון, כיוון שאנחנו כאן עוסקים בצרפת, ובצרפת נהוג ללמוד עד השעה 17:00, 18:00, אנחנו ראינו את החשיבות של באמת בהמשך ליום הלימודים, גם לאפשר להורים להיות פנויים ללימודי השפה, להסתדר בארץ, למצוא מקום עבודה, וראיית הילד לאורך היום כולו, הגברת המעטפת הניתנת תוך שיתוף פעולה עם ההורים.

<מאיה שריר: אנחנו אף פעם לא מוותרים על ההורים.

יואל רזבוזוב: ואיך זה מיושם – יום הלימודים הארוך?

<מאיה שריר: זה התכנון לשנה הבאה במסגרת תכנית.

יואל רזבוזוב: זה התכנון לשנה הבאה.

יואל רזבוזוב: אנחנו עוד לא יודעים - - -

<מאיה שריר: הגשנו למשרד העלייה והקליטה.

<מאיה שריר: ברגע שנקבל אישור אנחנו נפעיל.

<מאיה שריר: מסגרות כמו מיל"ת - - -

רוברט אילטוב: רגע.

רוברט אילטוב: זה גם לעולי צרפת וגם לאוקראינה?

<מאיה שריר: צרפת, אוקראינה ובלגיה.

<מאיה שריר: המטרה השנייה היא שילוב והכשרת מורים עולים.

<מאיה שריר: מורים עולים ישולבו במוסדות החינוך ויוכשרו להוראה.

<מאיה שריר: קיום מערך חונכות הכולל תמיכה במורים עולים.

<מאיה שריר: ברור לנו שמערכת החינוך בישראל שונה ממערכות החינוך שם.

<מאיה שריר: אולי ההבדל הגדול ביותר זה הדיסטנס שבין תלמידים, השקט שבכיתות, שהיה נהוג יותר בחוץ לארץ ופחות בארץ.

<מאיה שריר: וצריכים ליווי – כל מורה.

<מאיה שריר: גם אם הוא נולד בישראל הוא זקוק לליווי בתחילת עבודתו.

<מאיה שריר: יש לנו פיתוח מודל ותפיסת תפקיד לחונכים של המורים, ועקרונות – איך לסייע למורים העולים באמצעות כישורי הנחייה והדרכה.

<מאיה שריר: טיפוח דיאלוג מקצועי בין מורה עולה לבין צוות בבית הספר ודרכי הערכה של החונכות.

<מאיה שריר: אמורים העולים המשתלבים במוסדות החינוך בארץ לאחר השלמת לימודים לתואר אקדמי או לתעודת הוראה.

<מאיה שריר: אנחנו רואים שמורים שעולים מצרפת, יש באמת שונות בין התעודה שמוכרת בצרפת לבין הארץ.

<מאיה שריר: ברור שנדרשת כאן איזושהי השלמה, לפחות בשפה העברית.

סופה לנדבר: הגברת מאיה שריר, את יכולה להגיד על תהליך ההמתנה לאולפן – עכשיו הוא יותר קצר?

<מאיה שריר: האולפנים - - -?

סופה לנדבר: כן.

סופה לנדבר: בגלל שאנחנו יודעים שבזמן האחרון ההמתנה לתחילת האולפן היא ארוכה מדי.

סופה לנדבר: קיצרתם את זה?

סופה לנדבר: אני חושבת שאפילו בנתניה או – אני לא זוכרת - - -

<מאיה שריר: אז חבל שלי באמת שהגברת מגי קורן לא נמצאת כאן.

<מאיה שריר: היא אחראית על אגף חינוך מבוגרים, על האולפנים.

<מאיה שריר: אני יודעת שיש מקומות שקשה יותר לאסוף קבוצה, לא יפתחו בשביל ילד אחד, ולכן היה דיון על האפשרויות האלטרנטיביות כמו הוואוצ'רים, השוברים, ללימוד, וזה בתכנון.

<יהודה שרף: במבוגרים יש גמישות יפיפייה של משרד העלייה והקליטה עוד בזמנך, גברתי, ושל משרד החינוך.

<יהודה שרף: אנחנו פותחים גם כיתות יותר קטנות, רק כדי שכולם יוכלו לקבל את השירות.

<מאיה שריר: העקרונות - - - לגבי הכשרת מורים עולים ונמשיך למטרה גימ"ל.

<מאיה שריר: אז זה באמת האולפנים, שדרוג והרחבת עבודת האולפנים.

<מאיה שריר: כאן אנחנו מתייחסים לאולפנים של המבוגרים, גידול בהיקפי הלומדים, שדרוג האולפנים, התאמתם ללומדים.

<מאיה שריר: ואמרנו שמכיוון ששם לומדים ההורים של התלמידים שלנו, בסדנאות, באולפני המבוגרים נקיים גם איזושהי היכרות עם מערכת החינוך בארץ, הכנה, מה נדרש לקראת הגיוס לצבא, החיבור להווי החיים בישראל.

<מאיה שריר: תודה.

<יוסף בנסיה: מה עוד?

<יוסף בנסיה: באולפנים, חוץ ממה שאמרת, איזה תכנים הם מקבלים עוד?

<מאיה שריר: קודם כל, רכישת השפה העברית.

<יוסף בנסיה: לא.

<יוסף בנסיה: בסדר, זה ברור.

<מאיה שריר: מעבר?

<מאיה שריר: זהות יהודית - - -

<יוסף בנסיה: לימודי מורשת?

<יוסף בנסיה: - - -

<מאיה שריר: יש מורשת.

<מאיה שריר: יש טיולים.

קסניה סבטלובה: האם יש משהו – אזרחות, חינוך לדמוקרטיה?

<יוסף בנסיה: קצת כלכלה?

<יוסף בנסיה: קצת - - -

<יהודה שרף: זה ילדים.

<יהודה שרף: היא מדברת על ילדים.

<יוסף בנסיה: לא, לא, לא - - -

<מאיה שריר: לא, כרגע הם שאלו על מבוגרים.

<יהודה שרף: מבוגרים מקבלים טיול.

<מאיה שריר: כן.

<מאיה שריר: מקבלים טיול.

<יהודה שרף: מבוגרים מקבלים בין סיור לשניים בארץ.

<יהודה שרף: אוקיי?

<יהודה שרף: ומקבלים, מה שנקרא, מור"ק – מורשת קרב.

<יוסף בנסיה: וכלים - - -

<קריאה: כלכליים - - -

<יוסף בנסיה: - - -

<יהודה שרף: מטרת האולפן היא להביא אותם כמה שיותר מהר לשלוט בשפה העברית.

<יהודה שרף: זו מטרת העל של האולפן.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הגברת מאיה שריר, סיימת?

<מאיה שריר: תודה רבה.

<מאיה שריר: כן.

<יואל חדד: אפשר להעיר?

אברהם נגוסה: בנושא הזה?

<יואל חדד: כן, ברצון.

<יואל חדד: אני יואל חדד, מנהל המחלקה לעלייה וקליטה בעיריית טבריה.

<יואל חדד: תודה על המצגת, אבל הקשר הוא מקרי.

<יואל חדד: אין שום קשר למה שקורה בשטח.

<יואל חדד: שש שעות שבועיות את נותנת לילד עולה?

<יואל חדד: את היית בבתי ספר?

<מאיה שריר: בוודאי.

<יואל חדד: את מתמודדת עם המנהלים?

<יואל חדד: אני כמנהל מחלקה מתגבר אותם בשעות.

<יואל חדד: המצגת הזאת כל כך יפה.

<יואל חדד: ילד עולה יושב שם ולא יודע מימינו ומשמאלו.

<יואל חדד: אבל הוא מקבל ספרים, והוא לומד מתימטיקה ועברית וחשבון ומה שאת רוצה.

<יואל חדד: אני מתפלא עליכם.

<יואל חדד: איזו מצגת יוצאת מן הכלל?

<יואל חדד: ילדים במערכת החינוך מאוקראינה ומרוסיה, ואני מזמין אותך לטבריה לראות את זה, שלא יודעים שום דבר, ואני כמנהל מחלקה צריך לתגבר אותם, ולקחת ממני מדריכה, דוברת רוסית, ולקחת אותם לתוך בית הספר, ולתגבר אחר הצהריים.

<יואל חדד: אני לא מבין, אתם משרד שעושה 20 אלף רפורמות, אבל לא השכלתם לעשות רפורמה אצל נערים עולים.

<יואל חדד: איזה משרד זה?

<יואל חדד: שש שעות שבועיות – תחשבי, קחי את עצמך במקומם.

<יואל חדד: מה היה קורה לך אם לא היית יודעת שפה והיית יושבת שם?

<יואל חדד: אני שומע את הדברים האלה ונדהם מהמצגות היפות האלו.

<יואל חדד: תבואי לבתי ספר ותראי מה שקורה שם.

<יואל חדד: זה לא יתכן.

<יואל חדד: ואני חושב שהשרה לשעבר, חברת הכנסת סופה לנדבר, יודעת על מה אני מדבר.

<יואל חדד: והיא דחפה כל הזמן, והיא כל הזמן דיברה על הדברים האלו.

<יואל חדד: אז משרד החינוך יואיל בטובו לעשות רפורמה גם בנושא של תלמידים עולים.

<יואל חדד: שש שעות שבועיות – זו בושה וחרפה.

<יואל חדד: לנו.

<יואל חדד: כמדינה.

<יואל חדד: יושב ילד, ואני רוצה להגיד לכם, מתחילת הלימודים, מתחילת השנה ועד הסוף והוא לא יודע עברית.

<יואל חדד: מדברים פה על - - - חבר הכנסת יואל רזבוזוב, דיברת על שנתיים פה.

<יואל חדד: אני רוצה להגיד לך: בקצב הזה גם חמש שנים הוא למד עברית.

<יואל חדד: אני מתגבר אותו אחרי הצהריים ואני משקיע בזה הרבה מאוד.

<יואל חדד: מהתקציב שלי.

<יואל חדד: אבל זה לא יתכן.

<יואל חדד: איפה משרד החינוך פה?

<יואל חדד: מה, אתם לא שייכים לקליטת העלייה?

<יואל חדד: להביא לי מצגות זה הכול טוב ויפה, וזה נורא מכעיס.

<יואל חדד: מחר את מופיעה בפורום שלנו ואני אשמח שתבואי באמת, אולי אפילו עם תשובות, אם יש לך.

<יואל חדד: אבל זה מדהים שהמדינה מאפשרת שש שעות.

<יואל חדד: ועוד הערה, ברשותך: ההסתדרות הציונית.

<יואל חדד: אני רוצה להגיד לך, אדוני, אני לא מכיר את שמך, אבל אני במשך הרבה מאוד שנים מסייר בעולם ואני כל הזמן רואה את הסוכנות היהודית לצידי.

<יואל חדד: איפה ההסתדרות הציונית?

<יואל חדד: היא קיימת?

<יואל חדד: מה זה בכלל?

<יואל חדד: צר לי שאני אומר לך את זה, אבל כל הזמן אני פוגש רק את הסוכנות היהודית, וכמובן את משרד העלייה והקליטה כשמגיעים לארץ.

<יואל חדד: אבל ההסתדרות הציונית – פעם ראשונה שאני שומע - - - ואני לא יודע על איזה עולים אתם מדברים.

<יואל חדד: פה נזרקים כל מיני דברים.

<יואל חדד: אני חושב שגם החברים שלי שנמצאים פה, מאשקלון ומראשון לציון, יגידו לך את אותו הדבר.

<יואל חדד: ההסתדרות הציונית?

<יואל חדד: - - -

<מאיה שריר: אני יכולה רגע להשיב?

אברהם נגוסה: בואו נעשה ככה סדר.

אברהם נגוסה: כי אנחנו נמשיך בעדכונים ממשרדי הממשלה ואחר כך נכנס.

אברהם נגוסה: אז תראו, היום הפגישה שלנו, הדיון שלנו, זה כללי.

אברהם נגוסה: אנחנו - - - את הנתונים.

אברהם נגוסה: ובהמשך אנחנו נדון בכל נושא ונושא לעומק העניין.

אברהם נגוסה: ולכן אני חושב שגם בנושא הזה נדון עם ההסתדרות הציונית, אם זה גם במערכת החינוך, נדון עוד פעם.

אברהם נגוסה: אבל זה קשור לזה?

אברהם נגוסה: אם לא, אז תחכי.

אברהם נגוסה: נסיים סיבוב של משרדי הממשלה ואז אנחנו נבוא.

<מאיה שריר: אני יכולה רגע להשיב?

אברהם נגוסה: בקיצור, הגברת מאיה שריר.

<מאיה שריר: כפי שהצגנו בהתחלה, התכנית הזאת היא תכנית תוספתית.

<מאיה שריר: היא תכנית של החלטת הממשלה לעידוד עלייה מצרפת, בלגיה ואוקראינה.

<מאיה שריר: התקציב פה הוא תוספתי, הוא לא השוטף.

<מאיה שריר: אני, כפי שאמרתי הרבה פעמים: תלמידים עולים מקבלים שעות.

<מאיה שריר: הם מקבלים לא הרבה מאוד שעות, אבל לבתי הספר יש מגוון מענים, יש גם הרבה שעות פרטניות, ואנחנו מנסים - - - גם על ידי השעות הפרטניות, גם על ידי תכניות.

<מאיה שריר: אני כמובן מאוד אשמח על כל רפורמה אפשרית לטובת התלמידים העולים, כי זה העניין שלי.

<מאיה שריר: אני אחראית על תלמידים עולים ועל תלמידים תושבים חוזרים.

<מאיה שריר: בהחלט - - - שראוי לתגבר אותם, ואני אשמח.

יואל רזבוזוב: כמה כסף את אוספת, הגברת מאיה שריר?

יואל רזבוזוב: כמה כסף את אוספת מההחלטה?

<מאיה שריר: מההחלטה הזאת?

יואל רזבוזוב: כן.

יואל רזבוזוב: למשרד החינוך, ספציפית.

<מאיה שריר: אנחנו לא - - - 45 מיליון שקל.

<מאיה שריר: זה תלוי בכמה שיגיעו כמובן.

יואל רזבוזוב: חמישה מיליון שקל?

<מאיה שריר: 45 מיליון שקל.

יואל רזבוזוב: 45 מיליון שקל?

<אופיר להב: זה משרד החינוך - - -

<מאיה שריר: 45 מיליון שקל זה האופטימלי.

<מאיה שריר: זה אם יגיעו 15 אלף עולים.

<אופיר להב: כמו שהסברתי בהתחלה, בטבלה שבהחלטת הממשלה מצוין שבגין 7,000 עולים – משרד החינוך זה 21 מיליון שקל, והם מקבלים, לפי דרישה, על כל 2,000 עולים שיגיעו בפועל עוד שישה מיליון שקל.

יואל רזבוזוב: זה משרד החינוך.

<מאיה שריר: זה משרד החינוך.

יואל רזבוזוב: אז סך כל ההחלטה על סך 30 מיליון שקל, לא?

<אופיר להב: ההחלטה – 177.3 מיליון שקל.

יואל רזבוזוב: 177 מיליון שקל?

<אופיר להב: אמת.

<אופיר להב: זה 2446.

<אופיר להב: זה לא החלטה.

<אופיר להב: 30 מיליון שקל שדיברנו - - -

יואל רזבוזוב: לא, לא, אני התבלבלתי.

אברהם נגוסה: תודה, הגברת מאיה שריר.

רוברט אילטוב: אתם התייחסתם גם לתושבים חוזרים.

רוברט אילטוב: לא מופיעים לנו מספרים של תושבים חוזרים, אבל כמה תושבים חוזרים בערך יש?

רוברט אילטוב: למשרד העלייה והקליטה יש את המידע הזה?

<אופיר להב: תושבים חוזרים – סליחה?

רוברט אילטוב: מכלל העולם.

רוברט אילטוב: תושבים חוזרים.

סופה לנדבר: זה נושא אחר.

רוברט אילטוב: לא.

רוברט אילטוב: יכול להיות שיש לו מידע.

<מאיה שריר: לנו יש מעל ל-1,000 תלמידים השנה.

<אופיר להב: אתה מדבר על תלמידים או על בכלל?

רוברט אילטוב: על בכלל.

רוברט אילטוב: בכלל בשנת 2014 סגרנו עם 7,124 תושבים חוזרים.

רוברט אילטוב: בנוסף לעולים.

<אופיר להב: נוסף לעולים.

<אופיר להב: ודאי.

<יהודה שרף: - - -

אברהם נגוסה: תודה.

רוברט אילטוב: השאלה: הילדים שלו שנולדו שם, איך הם נחשבים?

אברהם נגוסה: הגברת דפני מושיוב ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים.

<דפני מושיוב: אני רוצה לפרוטוקול לברך אותך ודרך צלחה, כמו שנאמר.

<דפני מושיוב: הצלחתך היא הצלחתנו.

<דפני מושיוב: לגבי הדיון, אני רוצה לציין שבמשותף, ובאמת עבודה מסונכרנת ומשותפת עם משרד העלייה והקליטה, קיבלנו תקציב.

<דפני מושיוב: שהוא גם כן, כמו שמר אופיר להב ציין, הוא מחולק לפי מספר העולים, כאשר זה תקציב חד פעמי שאיננו נכנס לבסיס התקציב.

<דפני מושיוב: ולאור העובדה שזה חד פעמי חשבנו שנקודת המפתח החשובה היא הכניסה למחלקות לשירותים חברתיים, ומה שנקרא - - -.

<דפני מושיוב: עבודה של - - - רגיש תרבות היא מאוד קריטית.

<דפני מושיוב: אנחנו מוצאים היום שבערך 10% אנחנו מפנים אותם, מהפונים אלינו, מפנים אותם לשירותים אחרים.

<דפני מושיוב: הם לא צריכים את שירותי הרווחה.

<דפני מושיוב: פשוט, זה היה נגיש אז הם הגיעו.

<דפני מושיוב: 25% בערך יש להם את מה שנקרא משבר ההגירה, משבר העלייה, עם המאפיינים, ואז ניתן מענה שהוא מענה קצר טווח.

<דפני מושיוב: והאוכלוסייה האחרת היא אוכלוסייה ששאר האוכלוסייה, שבעצם צריכה את שירותי הרווחה.

<דפני מושיוב: מגיעים אלינו בעיקר שלוש אוכלוסיות מרכזיות: קודם כל, זקנים.

<דפני מושיוב: זקנים שלאו דווקא שתמיד צריכים אולי איזושהי תוספת כלכלית, אבל בעיקר כל התחום של מועדוני מופת היום, שהם מהווים גם רשת ביטחון, רשת תמיכה, רשת חברתית, ואנשים שמחים להיפגש עם בני ארצם ולשוחח ולהחליף אינפורמציה ולהיות ביחד.

<דפני מושיוב: הזקנה היא הרבה פעמים, יש בה הרבה מאוד בדידות.

<דפני מושיוב: הקבוצה הנוספת היא אנשים וילדים עם צרכים מיוחדים.

<דפני מושיוב: היה תהליך מאוד יפה של באמת חלק מהילדים, חלק מהמבוגרים, היו במסגרות של אנשים עם צרכים מיוחדים.

<דפני מושיוב: המשפחה העולה לא משאירה אותם מאחור, והיא מביאה אותם.

<דפני מושיוב: וגם כאן התהליך נעשה בעבודה מאוד יפה של הרפרנטים של משרד העלייה והקליטה.

<דפני מושיוב: מאוד עוזרים בכל התהליך של התיווך.

<דפני מושיוב: ואני חושבת שמי שמכיר גם את הנושא של הזכויות במוסד לביטוח הלאומי – הוא לא פשוט.

<דפני מושיוב: אני חושבת שלמעגל הזה צריך להוסיף את המוסד לביטוח לאומי והכרה במה שמגיע לאנשים, ושיהיו שם גם דוברי שפות למיניהם.

<דפני מושיוב: האוכלוסייה השלישית היא מאפיינת באמת את כל אוכלוסיות ההגירה – זה הנוער בסיכון.

<דפני מושיוב: זה גיל קשה לשעצמו.

<דפני מושיוב: ההורמונים פועלים.

<דפני מושיוב: חוף הים מפתה.

<דפני מושיוב: חלק גדול מהאוכלוסייה היא אוכלוסייה מסורתית, ואנחנו לאט-לאט רואים את ההגעה של הילדים באמצעות בתי הספר והפנייה אל מערכת הרווחה.

<דפני מושיוב: הדבר הנוסף שלאחרונה התחלתי לראות אותו זה גם מאפיין כלכלי.

<דפני מושיוב: זאת אומרת, אנשים, נגמרת להם תקופת הסיוע של סל הקליטה.

<דפני מושיוב: הם שכרו או רכשו, תלוי לפי יכולתם, במקומות יחסית נוחים, ומתקשים מאוד לעבור לשלב של מציאת מקומות עבודה עם הכנסה מספקת.

<דפני מושיוב: והדבר האחרון שאנחנו מגלים זה שגם, כמו שנאמר כאן, זה עלייה, קוראים לזה עליית הג'מבו?

<קריאה: בואינג.

<קריאה: בואינג.

<דפני מושיוב: הבואינג.

<דפני מושיוב: זאת אומרת, אנשים נמצאים על הקו.

<דפני מושיוב: חלק גדול מהגברים ממשיכים לעבוד בצרפת.

<דפני מושיוב: וזה, בין היתר, אני לא צריכה לתאר לכם, כשאימא עם מספר ילדים, כשהיה יום לימודים ארוך, עם מזון ומערכת מסודרת ותומכת, והילדים חוזרים לה ב-12:00 בצהריים במקרה, והיא לבד, המצב גורם למשברים משפחתיים.

<דפני מושיוב: זאת תמונת המצב.

<דפני מושיוב: אנחנו, בשיתוף עם משרד העלייה והקליטה ובתיאום עם המידע שאנחנו מקבלים, לאן מגיעות המשפחות, אנחנו נכנסים ליישובים.

<דפני מושיוב: לא נכנסנו עדיין.

<דפני מושיוב: זאת אומרת, כמו שנאמר כאן, התקציב לא הגיע, אז זה יהיה תהליך עתידי.

<דפני מושיוב: אני רוצה להוסיף עוד שתי נקודות בעבודה עם ארגוני העולים.

<דפני מושיוב: אנחנו עובדים עם ארגוני העולים.

<דפני מושיוב: שני דברים: אחד, כמעט ואין עובדים סוציאליים דוברי צרפתית.

<דפני מושיוב: יחד עם משרד העלייה והקליטה תצא בקרוב הודעה על הסבת אקדמאים לעבודה סוציאלית.

<דפני מושיוב: אנחנו נעביר, משרד העלייה והקליטה גם יעביר את המידע לארגונים.

<דפני מושיוב: אנחנו מאוד-מאוד מעודדים אקדמאים שהם באים אולי מתחומים של - - -

<קריאה: לבוא ולהרוויח פחות משכר המינימום.

<דפני מושיוב: אני יודעת, אבל לפחות זה מקצוע, ועם השנים לפחות לא רעבים ללחם, אלא יש עבודה.

<דפני מושיוב: אני שוב פונה ואני ממליצה לארגונים וגם לאלה שהם קולטים, כלומר נמצאים בצרפת: תיידעו אותם על האפשרות לעשות הסבה מקצועית לתחום העבודה הסוציאלית.

<דפני מושיוב: והדבר האחרון: לאור העובדה שאין מספיק ועבדים מקצועיים דוברי שפה, יד עם הארגונים אנחנו מתחילים בפעולה של עידוד מתנדבים.

<דפני מושיוב: סך הכול, האוכלוסייה היא, כבר עלו לאורך השנים הרבה מאוד דוברי צרפתית מארצות שונות, אז אנחנו מעודדים עכשיו אנשים ותיקים שדוברים צרפתית.

<דפני מושיוב: ולא משנה מתוך זה שהם עלו או מתוקף זה שהם למדו את השפה, שיסייעו לנו גם בתהליך התרגום.

<דפני מושיוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת סופה לנדבר, שרת העלייה והקליטה לשעבר.

סופה לנדבר: תודה.

סופה לנדבר: תודה, אדוני היושב ראש.

סופה לנדבר: קודם כל, ברכות.

סופה לנדבר: ואני מאמינה שיחד נמשיך להזיז את הנושא של עידוד עלייה וקליטה, כאן, במדינת ישראל, עם כל הגורמים שעסקו ועוסקים בעניין.

סופה לנדבר: ואני חושבת שאנחנו לא צריכים לתת להם ציונים, כאן, בוועדה.

סופה לנדבר: הם עושים את זה טוב.

סופה לנדבר: בתקופתי כשרה לעלייה וקליטה היו המון שינויים, ואנחנו נדבר על השינויים האלה בגלל שאנחנו צריכים תוצאות, כאן, לקבל בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

סופה לנדבר: כך קרה שממשלת ישראל ביוזמתי קיבלה החלטה, החלטה על עולים מצרפת ומאוקראינה.

סופה לנדבר: כך קרה שבעצם מי שמגיע מצרפת, מגיעים בתקופה שאנחנו מכירים אותה, תקופה לא פשוטה, ואנחנו צריכים לעודד ולקבל אותם כאן.

סופה לנדבר: מאוקראינה – מלחמה.

סופה לנדבר: מלחמה באוקראינה.

סופה לנדבר: ובגלל זה איחדנו את זה כפיילוט פרויקט: צרפת, אוקראינה ובלגיה.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שהשאיפה שלנו, של כולנו, השאיפה שלנו שהפיילוט פרויקט יהפוך לפרויקט קליטת עלייה, לפרויקט לאומי, ואני מאמינה שהשר החדש, יחד איתנו, יהיה מסוגל להעביר את הפרויקט הזה לכל עולה שמגיע למדינת ישראל.

סופה לנדבר: לכל עולה מגיע שטיח אדום, בלי יוצא מן הכלל.

סופה לנדבר: לאיפה הוא הגיע?

סופה לנדבר: הוא הגיע למדינת ישראל והוא צריך להתקבל.

סופה לנדבר: ואז נשארו כמה חודשים לפיילוט פרויקט.

סופה לנדבר: ואנחנו, בשנה הבאה, בתקציב של השנה הבאה, צריכים לקחת בחשבון שכל עולה שמגיע צריך לקבל אותו דבר.

סופה לנדבר: עכשיו, אני לא אדבר על הפרויקט בגלל שכנראה אנחנו נצטרך להזמין את משרד העלייה והקליטה, עם משרדי הממשלה, ולעומק, עם הסוכנות היהודית ועם כל הגורמים, ולעומק על כל סעיף של הפרויקט הזה, לדבר, בגלל שחברי הכנסת צריכים ללמוד.

סופה לנדבר: הפרויקט מצוין, לדעתי.

סופה לנדבר: יש שם דגש על כמה דברים: יש שם דגש על לימוד השפה העברית, על הגדלת שעות, וגם על תוספת או על בחירה.

סופה לנדבר: בגלל שהיום עולה בפרויקט הזה יכול לבחור: הוא לומד באולפן או שהוא לוקח ואוצ'ר והולך לקורס פרטי, הוא מגדיל את השעות.

סופה לנדבר: וזה לא כל עולה במדינת ישראל – אתה יודע, אדוני יושב הראש?

סופה לנדבר: ואתה יודע את זה.

סופה לנדבר: 500 שעות ברוטו.

סופה לנדבר: ומה עם חגים?

סופה לנדבר: ומה עם מחלות של מורים?

סופה לנדבר: כמה הוא מקבל, בסופו של דבר?

סופה לנדבר: הרבה פחות מ-500 שעות.

סופה לנדבר: ואנחנו, כולנו, מכירים כאן – 500 שעות ברוטו זה לא מספיק ללימוד השפה העברית.

סופה לנדבר: ואני חושבת שאנחנו כוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות נצטרך, מול הממשלה ומול ראש הממשלה, מול שר האוצר, לדאוג שעולה שמגיע למדינת ישראל יקבל שעות, שיהיה מסוגל לעמוד על הרגליים ולעבוד.

מיכל בירן: כמה צריך, להערכתך?

סופה לנדבר: אני חושבת שצריכים להגדיל בצורה משמעותית.

סופה לנדבר: בגרמניה לומדים שפה שנתיים.

סופה לנדבר: שנתיים.

סופה לנדבר: יוצאי אתיופיה, אבל הם נמצאים במסגרת אחרת.

סופה לנדבר: אבל לימוד השפה העברית זה הרבה יותר מ-500 שעות.

סופה לנדבר: עכשיו, אני מבקשת ממך שאנחנו באחת הישיבות נבדוק את המתנה לאולפנים.

סופה לנדבר: היא ארוכה מדי, ואנחנו דאגנו לקצר את התהליך של ההמתנה.

סופה לנדבר: אבל לצרפת ולאוקראינה אנחנו דאגנו, ליתר העולים אנחנו צריכים לבדוק את שורת ההמתנה לאולפנים.

סופה לנדבר: עכשיו, בפרויקט הזה, בהחלטת הממשלה, אנחנו קיבלנו סיוע מיוחד לאוקראינה.

סופה לנדבר: זו הייתה יוזמתי ודרישה, דרישה של המפלגה שלי.

סופה לנדבר: הם קיבלו סיוע נוסף לסל הקליטה.

סופה לנדבר: אנשים יוצאים ממלחמה, אנשים נמצאים במצב קטסטרופה.

סופה לנדבר: ואנחנו, לא פעם אחת, קיבלנו אותם בשדה התעופה.

סופה לנדבר: אני לא רוצה לספר כאן את התמונה הקשה ביותר, כאשר אנשים מגיעים עם כלב קטן, יש אפילו שיר שאני דקלמתי את זה באחת הקבלות.

סופה לנדבר: אנשים בשדה התעופה מגיעים עם דברים אלמנטריים, שעזבו הכול, כולל רכוש, ומגיעים לכאן, למדינת ישראל.

סופה לנדבר: עכשיו, הסיוע של 15 אלף, עכשיו בהמתנה 500 איש.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים לדאוג שמשרד העלייה והקליטה יקבל עכשיו תקציב לסיוע המיוחד הזה, ויקבל מהר מאוד.

סופה לנדבר: בגלל שאתמול היה יריד באוקראינה, ואני דיברתי עם נציגים של רשות מוניציפלית שהיו שם, ביריד.

סופה לנדבר: המון אנשים נדבקים לדלתות של מדינת ישראל, צריכים לקבל את הסיוע הזה.

סופה לנדבר: ולא עמותות ולא אף אחד, חוץ ממדינת ישראל, צריכים לקחת את זה על עצמנו.

סופה לנדבר: ועל יזמות: כאן אתה דיברת על יזמות.

סופה לנדבר: במשרד העלייה והקליטה יש נושא של יזמות – 170 יועצים בכל הארץ, בכל השפות.

סופה לנדבר: וגם הנושא הזה, אתה יכול להזמין ולשמוע, להזמין לכמה אנשים שפתחו עסקים.

סופה לנדבר: ואם אנחנו נוכל לעזור ולסייע, אנחנו כוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות נצטרך לעשות את זה.

סופה לנדבר: נכון?

סופה לנדבר: נכון?

סופה לנדבר: על הגדלת שעות לימוד השפה העברית לכל עולה שמגיע למדינת ישראל.

סופה לנדבר: על המתנה דיברתי.

סופה לנדבר: על הפרויקט הלאומי אמרתי.

סופה לנדבר: ואני ממליצה לך, אדוני היושב ראש, שאנחנו נזמין לכאן את מי שבמשרד העלייה והקליטה, יחד עם גורמים, עם משרדי הממשלה.

סופה לנדבר: עבדתי על מסמך הסרת חסמים, ואנחנו, כחברי כנסת – חבר הכנסת רוברט אילטוב כבר מקדם את החוק לקלינאי תקשורת.

סופה לנדבר: בלי חקיקה זה לא ילך.

סופה לנדבר: עצרנו בגלל שהיו בחירות.

סופה לנדבר: עכשיו הגיע הזמן לזרז את החוקים האלו למען העולים שמגיעים מצרפת.

רוברט אילטוב: דרך אגב, אתה כחבר קואליציה תצטרך לדחוף את החקיקה בוועדת השרים לענייני חקיקה ובממשלה, שיתמכו בחקיקה אופוזיציונית.

סופה לנדבר: ועוד דבר אחד: דיברו כאן על שינוי סטטוס מכובד מאוד, שעולים שמגיעים מצרפת מחליפים סטטוס ומשנים את הסטטוס תוך שבועיים.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים לדאוג שכל עולה, שהגיע מסיבות כאלו ואחרות כתייר, שהתקופה הזו שהוא חי כאן, במדינת ישראל, כדי להחליף את הסטטוס, לקצר אותה.

סופה לנדבר: לפחות מאוקראינה, ממדינות שמגיעים ממצב לא כל כך פשוט.

סופה לנדבר: וברכות לך שוב.

סופה לנדבר: אנחנו נעבוד בשיתוף פעולה ונעשה הכול כדי שהעולים יגידו: טוב שבחרתי להגיע למדינת ישראל ולא ברחתי למקום אחר.

אברהם נגוסה: בהחלט.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

סופה לנדבר: ותודה לכולם על שיתוף פעולה במשך שנים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נמצא איתנו, כאן, מר ג'ף קיי, המשנה לנשיא קרן הידידות, ואני מבקש להודות בשם הוועדה, תודה רבה לקרן הידידות על התרומה ועל המאמצים שאתם עושים בהבאת היהודים מאוקראינה, וגם עזרתכם בקליטתם פה, בישראל.

<ג'ף קיי: אני יכול להגיד משהו?

<ג'ף קיי: ולנצל הזדמנות.

<ג'ף קיי: לא התכוונו לדבר, התכוונו רק לעשות.

<ג'ף קיי: אבל אני יכול לומר באופן אישי, כמה שאני מתרגש לראות אותך כאן.

<ג'ף קיי: אני מלווה אותך ואת הפעילות שלך הרבה מאוד שנים, ולראות אותך גם כחבר כנסת וגם כיושב ראש הוועדה זה מרגש.

<ג'ף קיי: ואני חושב שבימים שאנחנו מסתכלים על הקליטה של הקהילה האתיופית ורואים את הדברים הפחות טובים, אנחנו יכולים לראות אותך בתור הצלחה.

<ג'ף קיי: ובאמת, ישר כוח.

<ג'ף קיי: אנחנו - - - בקרן רוצים לסייע, רוצים לעשות פעולות תוספתיות, איפה שצריך.

<ג'ף קיי: אנחנו כעת באוקראינה הבאנו 710 עולים מתחילת השנה.

<ג'ף קיי: ממשיכים.

<ג'ף קיי: איפה שצריך אותנו אנחנו נהיה כאן, נעזור לכולם.

<ג'ף קיי: והתקווה של כולנו שיהיו יותר עולים, שייקלטו טוב יותר בארץ לחיזוק המדינה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<שי פלבר: אני רוצה אולי להגיד כמה מילים, ברשותך, כי אני מבין שחלק מהדיון הוא לדבר על החלטת הממשלה.

<שי פלבר: אז קצת אולי, אם תרצו, שנעדכן איפה אנחנו נמצאים בתהליך אל מול המשרד ביישום התכנית, אם הזמן מאפשר זאת.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: ניתן גם לנציגים, ולאחר מכן נחזור אליכם.

אברהם נגוסה: אנחנו, עכשיו, מר אברהם שונופולסקי.

<אברהם שונופולסקי: תודה רבה.

<אברהם שונופולסקי: שמי אברהם שונופולסקי.

<אברהם שונופולסקי: אני סגן נשיא של תנועה של חזית הכבוד.

<אברהם שונופולסקי: המטרה העיקרית: הגנת זכויות שלגמלאים עולים וניצולי שואה.

<אברהם שונופולסקי: כשאנחנו מדברים על עידוד העלייה אז יש לזכור שיש צד שני: קליטת העלייה.

<אברהם שונופולסקי: ובואו נדון שאנחנו לא מוכנים לקבל מספר גדול של עולים מצרפת, מאוקראינה וממדינות שונות משום שהתכנית הממשלתית לעידוד העלייה לא מאפשרת לפתור כמה בעיות קשות המשפיעות על עידוד העלייה.

<אברהם שונופולסקי: אני מתכוון לחוסר דיור ציבורי.

<אברהם שונופולסקי: אני מתכוון - - - גני ילדים.

<אברהם שונופולסקי: וגם רמה נמוכה של קצבאות דמי הביטוח הלאומי.

מיכל בירן: צודק בהחלט.

<אברהם שונופולסקי: רמה נמוכה של סיוע לשכר דירה.

<אברהם שונופולסקי: אנשים שבאים ארצה בגילאי 40 פלוס – בעיה פנסיונית.

<אברהם שונופולסקי: גם חוסר מימון לארגונים המתנדבים שעוסקים בעזרה לעולים חדשים.

<אברהם שונופולסקי: על ידי יושב יושב ראש התאחדות יוצאי אוקראינה.

<אברהם שונופולסקי: יש לו 35 סניפים בארץ, בכל רחבי הארץ, אבל אין לו גרוש לפעילות הסניפים האלה, למרות שיש הרבה מתנדבים, והתאחדות יוצאי אוקראינה שבאופן פרקטי עוזרים לעולים.

<אברהם שונופולסקי: הם עושים - - - עזרה לחיפוש מקום עבודה, עזרה לחיפוש דירות לשכירות, ועוד ועוד ועוד.

<אברהם שונופולסקי: אני לא רוצה לפרט את כל האנשים האלה, אבל מה שאני מציע: לערוך ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, מיוחדת, על מנת לדון בנושא הקליטה, בנושא התנאים הקיימים בארץ לקליטת עולים מכל רחבי העולם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: שמי קסניה סבטלובה, חברת כנסת מטעם המחנה הציוני.

קסניה סבטלובה: אני רק רציתי להגיד בנוסף למה שאמרת עכשיו, אדוני המכובד: הבעיה של המבוגרים העניים מקרב העולים היא בעיה מאוד קשה.

קסניה סבטלובה: כי כשאנחנו מדברים על עידוד עלייה, מכך מדינה שלא תהיה: בין אם זו אתיופיה, בין אם זו צרפת, בין אם זו אוקראינה, רוסיה, מכל מדינה אחרת, אנחנו, קודם כל, צריכים לחשוב באיזה תנאים האנשים האלה שהגיעו ארצה יחיו.

קסניה סבטלובה: כל עוד לא פתרנו את הבעיה של אותם עולים שנמצאים כבר בארץ ולא קלטנו אותם, והעוני הוא מחפיר.

קסניה סבטלובה: אני עוסקת עכשיו, גם בבעיות פרטניות וגם בבעיות רחבות של עוני מאוד קשה, של מבוגרים שחיים מתחת לקו העוני, שצריכים לבחור בין תרופות לדיור, בין אוכל דיור, בין דיור לתחבורה.

קסניה סבטלובה: אז על מה אנחנו יכולים לדבר?

קסניה סבטלובה: שאנחנו מביאים לכאן אנשים שאנחנו יודעים שהם ייכנסו למעגל העוני הקשה מאוד.

קסניה סבטלובה: וכאן בעצם בא באמת החלק, לא של העלייה, אלא באמת החלק של הקליטה.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שאנחנו צריכים לשתף פעולה עם ועדת הפנים והגנת הסביבה כמובן, כן.

קסניה סבטלובה: לזמן לכאן גם את שר האוצר.

קסניה סבטלובה: הפניתי לו מכתב דחוף בנוגע לפנסיות, לקצבת הזקנה העלובה, שזכאים לה אנשים שאין להם מקור הכנסה אחר, ושהיא עומדת היום, אם אני לא טועה, על 2,200 שקל.

קסניה סבטלובה: מהסכום הזה אי אפשר להתקיים.

קסניה סבטלובה: ואם אנחנו עכשיו מדברים על, נגיד, עלייה של משפחות, שיש חברים במשפחות האלה שהם אנשים שהם יחיו רק מהקצבה הזאת, אז בואו נחשוב כבר על התוספת הזאת, כן?

קסניה סבטלובה: של אנשים שהם נכנסים למעגל העוני, כאן, במדינת ישראל, ואנחנו לא דואגים לתנאי המחייה הבסיסיים שלהם.

קסניה סבטלובה: זו האחריות שלנו כחברי הוועדה פה, ויחד עם משרדכם אני מקווה שאנחנו נוכל לקדם את הפתרונות בתחום הזה, כמובן בעזרתם של ראש הממשלה ושר האוצר משה כחלון.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נשמע ממר אבי זאנה, מעמ"י ישראל.

<אבי זאנה: בוקר טוב.

<אבי זאנה: ברכות ליושב ראש החדש.

<אבי זאנה: אני מנכ"ל עמותת עמ"י.

<אבי זאנה: זו עמותה ארצית לקליטת עולי צרפת בארץ.

<אבי זאנה: למרות שאנחנו קצת עוסקים בעידוד עלייה אני לא ארחיב בנושא הזה.

<אבי זאנה: אני חושב ששמענו על תכניות, בעיקר שמענו על תכניות כמו שאמר גם חבר הכנסת מצרפת, לא שמענו מספיק על הביצוע לגבי הקליטה.

<אבי זאנה: אנחנו צריכים להזהיר את הממשלה ואת הוועדה שבקרב 7,000 העולים שהגיעו השנה, אם ניקח ממוצע סביר ורגיל של 10% עד 20% של אנשים שהתמודדו עם בעיות קליטה; אני מדבר על הדברים שעלו כאן; זה אומר שלפחות 1,000 עד 1,500 עולים מצרפת, שרק הגיעו בשנה האחרונה, יצטרכו לפנות לממסד, והם לא יודעים לפנות לממסד.

<אבי זאנה: אני, עוד פעם - - - שאני מדבר בשם העמותה שאני מייצג.

<אבי זאנה: מבחינתנו, העולים מצרפת לא יודעים מה זה משרדי ממשלה.

<אבי זאנה: הם לא יגיעו למשרדים, למשרד זה או אחר, עד שידברו איתם בשפה.

<אבי זאנה: עד שכל, מה שנקרא - - - הטובה ייכנס לתוקף: פתיחת מועדונים למבוגרים, טיפול במתבגרים, משפחות עניות, חד הוריות - - - כל הדברים.

<אבי זאנה: עוד פעם, בטח שאנחנו לא מחליפים את הממסד.

<אבי זאנה: אנחנו עובדים עם הממסד בצורה מאוד.

<אבי זאנה: אבל אני רוצה להגיד, למשל, הנושא שהשרה העלתה: בית ספר אחר הצהריים בשביל ילדי עולי צרפת.

<אבי זאנה: הנושא הזה קיים.

<אבי זאנה: הוא פועל באשדוד, הוא פועל בירושלים, הוא פועל בנתניה.

<אבי זאנה: הוא מופעל על ידי גורמים פרטיים, ללא הממשלה.

<אבי זאנה: אנחנו מדברים על מועדונים לגיל הזהב: בירושלים, בתל אביב.

<אבי זאנה: אולפנים משלימים.

<אבי זאנה: טיפול במתבגרים במצוקה.

<אבי זאנה: כל הדברים האלו, עוד פעם, בממדים אמנם קטנים, בגלל שאנחנו עמותות שממומנות אך ורק על ידי כסף פרטי ולא על ידי הממשלה.

<אבי זאנה: הגופים האלו קיימים, ואני לא מדבר רק עבור העמותה שלי, שאני מייצג, עמותת עמ"י, אלא יש היום כל מיני גופים פרטיים.

<אבי זאנה: שמענו על תקציבים, יחסית מאוד משמעותיים, שמשרד העלייה והקליטה עומד להפנות, גם לרשויות וגם לגופים אחרים.

<אבי זאנה: אני אומר: תשתמשו בהתאחדויות העולים, תשתמשו בגופים שמדברים את השפה של העולה, שם יודעים לעבוד איתם, שם גם מפעילים חלק מהתכניות.

<אבי זאנה: אמנם, הן לא תכניות רשמיות, אבל הן תכניות, ברובן מוכרות על ידי הרשויות המקומיות, שבדרך כלל משתפים פעולה איתנו.

<אבי זאנה: ואני קורא לממשלה ולכנסת לדחוף את המעורבות היותר גדולה של המגזר השלישי בתוך קליטת עולי צרפת.

<אבי זאנה: אגב, זה גם נכון לגבי עולים אחרים.

<אבי זאנה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאחד האתגרים שלנו עכשיו, בוועדה הזאת, זה לראות.

יואל רזבוזוב: באמת יש המון מסמכים ואנחנו רואים מצגות, מצגות יפות.

יואל רזבוזוב: השאלה אם הן, בסופו של דבר, תואמות לשטח.

יואל רזבוזוב: כי מצגת של משרד החינוך, אנחנו יודעים – הגברת מאיה שריר באמת עושה עבודה נהדרת אבל אין לה משאבים, אין לה אמצעים, ואנחנו מבינים שילד לא יכול ללמוד את השפה.

יואל רזבוזוב: אותו דבר אנחנו יכולים לראות ברווחה ואנחנו בחינוך הבלתי פורמלי.

יואל רזבוזוב: אנחנו באמת שומעים על הרבה כספים ואנחנו רואים את התכנית הממשלתית.

יואל רזבוזוב: הייתי בטוח שיש 30 מיליון שקל, אבל עם 177 מיליון שקל בשנה – זה המון כסף.

יואל רזבוזוב: לאיפה הכסף הולך?

יואל רזבוזוב: איך זה מיושם?

יואל רזבוזוב: מה העולים מקבלים?

יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו רק צריכים "להתלבש" על התכנית הזאת ולראות שכל שקל, עד השקל האחרון, מגיע לאותם העולים.

יואל רזבוזוב: אנחנו באמת, בסכום כזה אנחנו נראה שיפור.

יואל רזבוזוב: אנחנו לא מדברים על מיליון עולים, אנחנו מדברים על עשרת אלפים, 15 אלף עולים בשנה.

יואל רזבוזוב: ואם אנחנו מחלקים את הסכום הזה אנחנו רואים שיש פה תקציב ואנחנו חייבים לפקח.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו צריכים לרשום את זה לעצמנו, באמת לראות.

יואל רזבוזוב: זה האתגר האמיתי.

יואל רזבוזוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת רוברט אילטוב.

רוברט אילטוב: טוב, קודם כל, שוב, ברכות.

רוברט אילטוב: זה באמת דיון חשוב, דיון ראשון של הוועדה.

רוברט אילטוב: אני מצטרף לחלק מהחברים שאמרו שהתכנית הזאת צריכה להיות תכנית כוללת לכל העולים.

רוברט אילטוב: אי אפשר לעשות איפה ואיפה.

רוברט אילטוב: אני חושב שכל עולה שמגיע לפה הוא מגיע לפה בגלל שיש לו מצוקות ובגלל שיש לו אידיאולוגיה ובגלל סיבות שונות ואחרות, אבל בסוף הם מגיעים לפה, וכל עולה חדש צריך לקבל ולהיות זכאי באופן שווה: אם זה בלימודי שפה, אם זה בהקצאת שעות.

רוברט אילטוב: אנחנו רואים שיש מדינות או מקומות שונים שיש שם עלייה מאוד גדולה, כמו חבר העמים וצרפת, כמעט במאה אחוז עלייה בשנים האחרונות, ואנחנו צריכים לעודד את זה.

רוברט אילטוב: מדינת ישראל היא מדינה ציונית.

רוברט אילטוב: הציונות בנויה – אמרתי לך גם כשהיו - - - על שני יסודות ברורים: אחד – זה קליטת עלייה; שניים – זה התיישבות בארץ ישראל.

רוברט אילטוב: זאת הציונות.

רוברט אילטוב: ומדינת ישראל צריכה להקצות לכך משאבים רלבנטיים.

רוברט אילטוב: מה גם שאנחנו יודעם שקליטת העלייה הביאה לתנופה כלכלית אדירה עם גל העלייה הגדול של העולים מחבר העמים, שהגיעו יותר ממיליון איש מאז 1989.

רוברט אילטוב: אבל היום התייחסו פה חברינו: הקליטה של אותם העולים נכשלת.

רוברט אילטוב: היא נכשלת לא רק בקליטת העולים מהקהילה האתיופית, שזו הקהילה הכי חלשה שעלתה וצריך לתת לה משאבי יתר, היא נכשלת גם בקליטת העלייה החזקה של חבר העמים.

רוברט אילטוב: שהיום אנשים שהרוויחו בין 15 אלף שקל ל-20 אלף שקל יוצאים לפנסיה, מגיעים ל-2,000 שקל ביטוח לאומי, 2,200 שקל ביטוח לאומי.

רוברט אילטוב: רמת החיים שלהם צוללת למטה.

רוברט אילטוב: הם מגיעים לקו העוני מיד.

רוברט אילטוב: למה?

רוברט אילטוב: כי ב-20 השנה האחרונות, עד שהם מצאו מקום יציב שיכול להכניס להם הכנסה, ועד אז הם פשוט לא יכלו לצבור זכויות פנסיוניות וזכויות סוציאליות אחרות.

רוברט אילטוב: הם מגיעים לצבירה פנסיונית של 500 שקל, 600 שקל פנסיה.

רוברט אילטוב: אי אפשר לחיות עם זה.

רוברט אילטוב: כתוצאה מהפנסיה הקטנה הזאת מתבטלות להם זכויות סוציאליות רבות, כמו הנחות בארנונה, הטבות אחרות, והם פשוט מגיעים לקו העוני מיד, ועדיין יש להם משכנתא לשלם, ועדיין יש להם ילדים שצריך לתמוך בהם, ובנקודה הזאת חרב עולמם.

רוברט אילטוב: אחת הסיבות שלא נכנסנו לקואליציה – חשוב להגיד את זה גם פה, בוועדה – שהסוגיה הזאת הועלתה על ידינו בדיונים הקואליציוניים והיא נפסלה.

רוברט אילטוב: לצערנו, לא התקבלה.

רוברט אילטוב: ואנחנו רואים, נכון להיום, מתחילים להיות, אם לא מאות אלפים, אבל עשרות אלפים של עולים שהגיעו, ומדינת ישראל לא השקיעה שקל אחד: לא בלימודים שלהם, לא בהשכלה שלהם, לא במקצועות שלהם.

רוברט אילטוב: קיבלו אנשי מקצוע מלאים, בחינם, שדחפו את הכלכלה הישראלית קדימה.

רוברט אילטוב: היום הם מגיעים לקו העוני.

רוברט אילטוב: ולכך מדינת ישראל חייבת לתת תשובה.

רוברט אילטוב: כמובן, זה פיילוט.

רוברט אילטוב: אבל כמו שנאמר פה, יש עלייה ויש קליטה.

רוברט אילטוב: אנחנו לא רוצים להגיע למצב של שנות החמישים, מעברות, ואנשים שהגיעו לקו העוני ויצאו לרחובות.

רוברט אילטוב: אנחנו רוצים לקלוט את האנשים בכבוד.

רוברט אילטוב: והכבוד הזה הוא לא פחות חשוב מלעודד עלייה.

רוברט אילטוב: אני חושב שאנחנו נצטרך לתת פה דיונים רבים לסוגיות האלה, לקליטת עולים אקדמאים, לקליטת ילדים, לקליטת אנשים מבוגרים שיש להם צרכים.

רוברט אילטוב: הם לא מצליחים ללמוד עברית, ובטח לא 500 השעות האלה יפתרו את הסוגיה.

רוברט אילטוב: ובסוף האנשים האלה יוצאים לרחוב ואין להם איך לתקשר עם כלל ישראל.

רוברט אילטוב: - - - הדיון הוא חשוב, הפרויקט הוא חשוב.

רוברט אילטוב: אין ספק שצריך להרחיב אותו וצריך לתת דעת גם לקליטת העלייה.

רוברט אילטוב: כי בסוף, האנשים האלה הם לא רק צריכים עידוד לעלות לפה, הם צריכים להמשיך לחיות פה, והם צריכים להיות חלק מאיתנו.

רוברט אילטוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור לגברת הלן מזוז.

<הלן מזוז: צהריים טובים לכולם.

<הלן מזוז: ברכות, קודם כל, ליושב ראש.

<הלן מזוז: שמי הלן מזוז.

<הלן מזוז: אני הקמתי את הלובי הצרפתי בארץ.

<הלן מזוז: בגדול מה זה אומר?

<הלן מזוז: אני מנסה לרכז כרגע את הצרפתים כגוף אחד, כגוף אחד שבא ודורש, בדיוק כמו שעשתה העלייה הרוסית בזמנו כשעלו לארץ: הקימו את ישראל בעלייה, ובאמת באו והציגו דרישות, כמו שכרגע עושה האוכלוסייה האתיופית.

<הלן מזוז: ובאמת אני, פחות או יותר, כמו שאתה עושה, אדוני היושב ראש, אנחנו יושבים מידי שבוע ועושים סוג של ועדות של עשרות משתתפים.

<הלן מזוז: עד היום הגענו כבר לאלפי משתתפים בכל רחבי הארץ.

<הלן מזוז: באמת לשמוע את השטח ולשמוע את הבעיות.

<הלן מזוז: באמת, אני רוצה, קודם כל, להתייחס לכל הנושא הזה של עידוד העלייה, שהוא מאוד חשוב ומבורך, וכל הכבוד לכל הגופים שעוסקים בעניין הזה.

<הלן מזוז: אבל כמו שגם אמרו פה הקודמים לפניי: יש איזושהי בעיה עם הקליטה של העלייה, ויש בעיה מאוד-מאוד חמורה, ולדעתי יש פה איזשהו גם סוג של כישלון.

<הלן מזוז: איך אני יודעת את זה?

<הלן מזוז: לפי האחוז הגבוה של העולים שעושים עלייה ועוזבים אחר כך את הארץ.

<הלן מזוז: ואני מכירה המון משפחות כאלה, שהגיעו, באמת, עם ילדים, ועשו עלייה מצרפת – אני אתייחס לעלייה מצרפת כמובן – ונאלצו לעזוב אחרי תקופה מסוימת.

<קריאה: כמה, לדעתך, באחוזים עזבו?

<הלן מזוז: מדברים כרגע על 30% - - -

<קריאה: כמה?

<קריאה: אני לא יודע מאיפה הנתונים הללו, אבל - - -

<הלן מזוז: אני יודעת שהם קצת מוגזמים.

<הלן מזוז: יש הרבה - - -

<קריאה: לא, זה מאוד מוגזם אפילו.

<קריאה: סליחה.

<קריאה: זה מאוד מוגזם.

<קריאה: לא ריאלי.

<קריאה: אל תאמיני לעיתונות.

<הלן מזוז: לא, זה לא מהעיתונות.

<הלן מזוז: זה - - -

<קריאה: יש, אבל לא - - - כאלה.

<קריאה: אנחנו - - -

<הלן מזוז: אני יודעת שמדברים על נתון קצת יותר נמוך.

<הלן מזוז: אני כן אשמח.

<הלן מזוז: יש איזושהי בעיה כרגע, באמת, עם האוכלוסייה הצרפתית בצרפת.

<הלן מזוז: הם נמצאים בסוג של.

<הלן מזוז: לדעתי, זה פיקוח נפש לכל דבר.

<הלן מזוז: כמו שאמר פה מר מאיר חביב מהפרלמנט הצרפתי, האנטישמיות שם הולכת וגוברת.

<הלן מזוז: הם רוצים לעשות את העלייה, הם חייבים לעשות את העלייה, וכדי באמת לבוא ולנתב אותם ולעשות את העלייה לפה, לארץ ישראל, ולא למקומות אחרים כמו קנדה, ארצות הברית, מיאמי – יש הרבה שבוחרים לעשות את העלייה לשם – צריך באמת לנסות ולטפל בכל הנושא שקשור לקליטה שלהם.

<הלן מזוז: מה זה אומר?

<הלן מזוז: קודם כל, כל הנושא של סל הקליטה.

<הלן מזוז: יש איזושהי תפיסה בחברה שתופסים את הצרפתים כעלייה מאוד עשירה, עלייה מערבית.

<הלן מזוז: זה נכון.

<הלן מזוז: יש פה הרבה שבאים וקונים דירות על חוף הים, והולכים וקונים דירות באקירוב, ויהיו, אבל לא כולם.

<הלן מזוז: יש המון עולים שאין להם את היכולת הכלכלית לבוא ולעשות את העלייה.

<הלן מזוז: אין להם את היכולת הכלכלית לשרוד פה כמשפחה.

<הלן מזוז: סל הקליטה שמוצע להם הוא מגוחך.

<הלן מזוז: הם נכנסים לאולפנים למשך חצי שנה, יוצאים ולרוב אין להם אפשרות למצוא עבודה.

<הלן מזוז: יש בעיה גדולה מאוד עם כל הנושא של התעסוקה.

<הלן מזוז: יש המון-המון-המון נושאים לטפל בהם ולגעת בהם: אם זה העניין של האולפנים, האולפנים המקצועיים יותר - - - זה נקרא.

<הלן מזוז: באמת לבוא ולתת להם את כל הכלים כדי למצוא עבודה.

<הלן מזוז: מה זה אומר?

<הלן מזוז: לא מספיק שהם יבואו וילמדו להגיד: אני רוצה, אני רוצה.

<הלן מזוז: ממש להגיד להם: אוקיי, איך פותחים תיק במע"מ, מה זה בע"מ, איך הולכים ופותחים חברה.

<הלן מזוז: אלה באמת אנשים משכילים.

<הלן מזוז: זה פרופסורים ודוקטורים.

<הלן מזוז: יש להם את האפשרות להגיע לפה, לארץ, ולקלוט את השפה.

<הלן מזוז: צריך לבוא ולתת להם את הכלים.

<הלן מזוז: אני אשמח מאוד לעבוד איתך בהמשך, ואני פה לרשותך לכל דבר, וגם לחברים פה.

<קריאה: אנחנו נשמח להכיר אותך.

<הלן מזוז: אני בשמחה - - -

<קריאה: - - - אנחנו תוהים, ומי אתם, ואיך אתם - - -

<הלן מזוז: אנחנו בשמחה נעשה היכרות - - - פה - - -

<קריאה: - - - הזדמנות.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך לשמוע גם את הנציגים.

אברהם נגוסה: הגברת יעל דוד.

<יעל דוד: כן.

<יעל דוד: אוקיי, שמי יעל.

<יעל דוד: אני מארגון עמ"י.

<יעל דוד: פתחנו מחלקה חדשה בספטמבר האחרון שנקראת סבבה.

<יעל דוד: זה משחק מילים גם.

<יעל דוד: פונה לסבא וגם לסבתא.

<יעל דוד: ובעצם, לפי המספרים, 32% מהעלייה מצרפת הם מעל גיל 60.

<יעל דוד: עכשיו, גיל 60 מהווה, פחות או יותר, את גיל הפנסיה בצרפת, אז רוב האנשים האלה גם לא מחפשים עבודה.

<יעל דוד: אין להם בעיית קליטה מבחינת הילדים, בתי ספר, חיפוש עבודה.

<יעל דוד: ויש פוטנציאל מאוד גדול בקרב האוכלוסייה הזאת להיקלט ולהיקלט כמו שגמלאי ממדינת רווחה בא לארץ ויש לו עדיין ילדים שם וכולי.

<יעל דוד: אני רוצה רק להעלות חומר למחשבה, וחבל שהחברים הלכו: בעלייה מחבר העמים ראינו משפחות מגיעות עם כל הדורות: הסבים, ההורים והילדים.

<יעל דוד: הערך המוסף של סבתא ששומרת על ילד אחרי בית הספר; מקנה לו שפה זרה, נוספת לשפה החדשה שתהיה השפה העברית; מקנה לו שיעורי מוזיקה או לא יודעת מה; מטפלת בו בשקט של אימא שיכולה להיכנס לשוק העבודה בישראל, שהיא יודעת שהילד שלה בטיפוח הכי הכי, כי זו אימא שגידלה אותה, שמטפלת בילדים.

<יעל דוד: אני חושבת שיש עניין לראות בעליית הגמלאים, לא רק בגלל שהמספר בולט: שליש מהעלייה זה מבוגרים.

<יעל דוד: מה שנעשה זה המצב.

<יעל דוד: לדעתי, שנים רבות, וזה גם אולי לא התדמית של ישראל הצעירה וכולי, אבל אנחנו לא יכולים להתעלם כי ממילא הם פה.

<יהודה שרף: את מדברת על העלייה מצרפת כשאת אומרת שליש מהזה?

<יעל דוד: כן.

<יעל דוד: 32% של העלייה, לפי המספרים של משרד העלייה והקליטה, כשאנחנו - - - מעל גיל 60 ומעלה, אנחנו מגיעים בדיוק למספר הזה, שזה לפחות ל-2014.

<יעל דוד: היה קצת יותר ב-2013, באחוזים.

<יעל דוד: העולה המבוגר ביותר בשנה שעברה היה עולה מצרפת בהגיל 104, אבל אותו, בואו נגיד, זה לא דוגמה מייצגת.

<יעל דוד: אבל כן, אני חושבת.

<יעל דוד: עכשיו, למה אני מעלה את נושא הגמלאים?

<יעל דוד: כי פשוט, אני לא רואה פה אם יש נציג של המשרד.

<יעל דוד: אבל פשוט, אני חושבת שבאמת אנחנו מתעוררים, בגלל המספרים אנחנו שומעים את הצרפתים יותר ברחובות, אנחנו רואים אותם ואנחנו לא ערוכים, ואנחנו צריכים את העזרה, ופשוט להעלות את זה למודעות.

<יעל דוד: ויש עוד דבר שצריך לקחת בחשבון.

<יעל דוד: בעצם, שתי נקודות: אחת, זה שאין מה לעשות, אנחנו לא אשמים, אבל שער החליפין בין היורו לשקל גרם לנסיגה מאוד גדולה של אנשים שחשבו שאולי הם יכולים להתקיים פה.

<יעל דוד: אבל לאבד 20% בפברואר מהכושר הכלכלי שלהם, זה נתן להם קצת ברקס ברוח העלייה.

<יעל דוד: ונכון, מה שנאמר, אני לא חושבת שמישהו שהולם במצב הרווחה מגיע לישראל ונהיה עני.

<יעל דוד: הוא היה עני שם, ואין לנו כל כך פתרונות לאנשים שחיים בצרפת מהרווחה.

<יעל דוד: הכול כך נדיבה של צרפת אין לנו פשוט פתרונות.

<יעל דוד: אני מצטערת להגיד אבל אנחנו כמעט ולא מעודדים אותם כי אין לנו.

<יעל דוד: אין למדינת ישראל, לא דיור ולא תמיכה, ואני לא יודעת אם זה.

<יעל דוד: בגל האנטישמיות שנמצאת מאחורי האנשים האלה זה מאוד כואב להגיד להם, אבל בשם המדינה אני חייבת, הרבה פעמים, להודיע לאנשים שאין להם מקום כאן, וזה מאוד-מאוד מעציב.

<יעל דוד: אז אם אפשר גם לחשוב על פתרון לאוכלוסייה שמתקשה, שזה לא הרוב, אבל היא קיימת.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מר סם קדוש.

<סם קדוש: כן.

<סם קדוש: שלום.

<סם קדוש: קודם כל, ברכות.

<סם קדוש: ברכות עוד יותר לתושב פסגת זאב.

<סם קדוש: אז אני מאוד גאה שתושב - - -

אברהם נגוסה: אנחנו שכנים.

<סם קדוש: כן.

<סם קדוש: אז זה מאוד משמח.

<סם קדוש: רק כמה נקודות: אני סם קדוש מארגון C.N.E.F..

<סם קדוש: אני מנהל של ארגון C.N.E.F.

<סם קדוש: שמטפל בצעירים דוברי צרפתית.

<סם קדוש: דיברנו הרבה על המשפחות, אבל נראה לי שאחד מהמוקדים הכי חשוב גם כן שאנחנו צריכים לעבוד זה הצעירים.

<סם קדוש: הם מביאים גם כן אחר כך את ההורים וגם את הסבים ואת הסבתות, ואנחנו צריכים להיות גם עוד יותר יצירתיים.

<סם קדוש: אני שמחתי לשמוע מהנציג של משרד העלייה והקליטה ש-66 מיליון שקל הולכים לקליטה.

<סם קדוש: אולי גם אני עוד לא ראינו, למרות שאני קראתי את ההחלטה, אני לא ראיתי שום דבר.

<סם קדוש: אני ביקשתי, למשל, איזו פעילות ליום העצמאות, וזה תכלס, כמו שחברי כנסת אמרו.

<סם קדוש: יכול להיות שצריך איזה פיקוח – איפה הולך הכסף.

<סם קדוש: כשאני מבקש טיול ליום העצמאות לצעירים דוברי צרפתית, שהם לא יודעים מה זה מנגל ומה זה לטייל בארץ, ואומרים לי: תלך לעירייה הזו ותלך לעירייה הזאת.

<סם קדוש: אז אני שואל איפה הכסף ואיפה הקליטה?

<סם קדוש: זו אחת מהשאלות.

<סם קדוש: ואני מקווה שהוועדה פה תהיה המפקחת של לאיפה הולך הכסף.

<סם קדוש: עוד פעם: המגזר השלישי הוא אחד מהכוחות בתחום של קליטת העלייה.

<סם קדוש: אנחנו עובדים עם הסוכנות היהודית, עם ההסתדרות הציונית העולמית, עם כל הגופים.

<סם קדוש: אבל עוד פעם: שלא ייתנו לנו, אבל לפחות שייתנו לצעירים או למשפחות.

<סם קדוש: אני השארתי אוטובוס אחד כי לא היה לי כסף כדי להוציא אוטובוס, בגלל שהיה חסר תקציב.

<סם קדוש: אז פה, זה השאלות שאנחנו צריכים לפתח.

<סם קדוש: ואני יודע שזו הישיבה הראשונה, אבל איפה זה ייפול ולאיפה זה ילך.

<סם קדוש: שהצעירים יראו שהם מצליחים פה, גם מבחינת הלימודים וכולי.

<סם קדוש: זה הכי חשוב.

<סם קדוש: אני, עם כל הכבוד של כל הכרת על השוואת תארים ועל הרופאים.

<סם קדוש: הרופאים דוברי הצרפתית יכולים לבוא לפה.

<סם קדוש: אין בעיות של השוואת תארים.

<סם קדוש: רופא שבצרפת יכול לבוא לפה ויכול לעבוד, אם גם צריך לעשות איזה אולפן.

<סם קדוש: הבעיה שיש עוד בעיות: המעברים בין הלימודים, בין שנה שנייה ובין שנה שלישית.

<סם קדוש: ועוד פעם, פה זה הכוח להביא את הצעירים שאולי התחילו באיזה מסלול בצרפת, ולהביא אותם ולהמשיך, ולא עוד פעם להיפגש במל"ג או באוניברסיטאות, שהם לא רוצים לעשות את זה.

<סם קדוש: זהו.

<סם קדוש: בינתיים.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מר ג'וש שוורץ נמצא איתנו, מזכ"ל הסוכנות היהודית.

אברהם נגוסה: אני יודע שהם רוצים גם להגיב, אבל ניתן לך כמה דברים, ולאחר מכן נשלים את הנציגים.

אברהם נגוסה: ואז בסוף, הסוכנות היהודית, תסכמו את זה כדי לענות לשאלות שעלו פה.

<קריאה: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<ג'וש שוורץ: טוב, קודם כל אני מתנצל שאיחרתי, היה לי דיון אחר, אבל אני מאוד-מאוד שמח להיות פה.

<ג'וש שוורץ: אני רוצה לברך אותך.

<ג'וש שוורץ: אנחנו מכירים כל כך הרבה שנים.

<ג'וש שוורץ: הולכים ביחד בכל כך הרבה נושאים.

<ג'וש שוורץ: אז אני ממש שמח שנבחרת להיות יושב ראש הוועדה.

<ג'וש שוורץ: אני יכול להגיד לך שבשם הסוכנות היהודית אנחנו נהיה לצידך ונעזור לך.

אברהם נגוסה: תודה.

<ג'וש שוורץ: נשתתף בכל הדיונים - - - ואני יודע שחשוב שמר שי פלבר, סמנכ"ל הסוכנות היהודית, שאחראי על צרפת, גם יגיד כמה מילים.

<ג'וש שוורץ: אז אם אתם רוצים עכשיו.

אברהם נגוסה: לא, לא, הוא דיבר.

אברהם נגוסה: אבל עכשיו פשוט נסיים את הנציגים ולאחר מכן נעבור אליהם.

אברהם נגוסה: תודה.

<ג'וש שוורץ: תודה.

אברהם נגוסה: מנכ"ל מט"י, מר צבי רובינשטיין.

<צבי רובינשטיין: תודה רבה.

<צבי רובינשטיין: רציתי להתחיל בלברך את היושב ראש וחברי הוועדה.

<צבי רובינשטיין: ולפי הנתונים ששמעתי, שיש 17 מיליון זכאי עלייה, יש לכם עבודה לעשרות שנים, בלי לקחת בחשבון את הריבוי הטבעי, שזה יכול להיגמר במאות שנים.

<צבי רובינשטיין: אז אני מאחל לכולכם אריכות ימים, בריאות והצלחה.

אברהם נגוסה: תודה.

<צבי רובינשטיין: אני רוצה לדבר, באתי לפה בשביל להסביר: מט"י – מרכז טיפוח יזמות, מט"י נתניה.

<צבי רובינשטיין: אנחנו מפעילים גם את פרויקט מעלות – מרכז עסקי לעולים ותושבים חוזרים של משרד העלייה והקליטה, ואני רוצה לדבר על החשיבות של יזמות עסקית בתהליך של קליטת עלייה.

<צבי רובינשטיין: יזמות עסקית זה לא רק מה שאנחנו קוראים בעיתון: הייטק, ואקזיטים.

<צבי רובינשטיין: יזמות עסקית זאת פרנסה.

<צבי רובינשטיין: אני מניח שהמשפחות שעולות לישראל, הפרנסה מדירה שינה מעיניהם.

<צבי רובינשטיין: יזמות עסקית זה כשאתה מייצר לעצמך מקום עבודה משום שהשוק לא יודע לספק לך מקום עבודה: כי יש לך פער תרבותי, כי יש לך פער בהשכלה, ועוד כאלה חסמים, כאלה ואחרים.

<צבי רובינשטיין: יזמות עסקית היא גם אם כבר מצאת עבודה ואתה בתת תעסוקה, בעבודה שאיננה הולמת את ההכשרה שלך ואת הניסיון שלך – מ-4,000 שקל או מ-5,000 שקל קשה להחזיק משפחה, אז צריך פרנסה – ושם התפקיד החשוב ביותר של היזמות העסקית.

<צבי רובינשטיין: מה הבעיה?

<צבי רובינשטיין: השוק העסקי הוא לא סוציאלי.

<צבי רובינשטיין: השוק העסקי עובד עם חוקים כלכליים והוא לא מאיר פנים לאף אחד, ולכן יש סיכון ביזמות עסקית, ולכן הסיוע הוא קריטי וחשוב.

<צבי רובינשטיין: אם תבדקו גם עוד נתונים תגלו שרוב העולים, אם אנחנו מדברים עכשיו על צרפת, למשל, ואוקראינה, עסקו בתעסוקה עצמאית או ביזמות עסקית בארץ המוצא.

<צבי רובינשטיין: הרבה מאוד מהם גם מדלגים בין ישראל חזרה לארץ המוצא בשביל להמשיך ולהפעיל את העסק שנותר שם, כך שהשפה הזאת לא זרה להם.

<צבי רובינשטיין: בגלל כל החסמים והכשלים, אם תבדקו תגלו שרוב העולים מחפשים נתיב פרנסה במסלול היזמות העסקית והתעסוקה העצמית.

<צבי רובינשטיין: ולכן זה מאוד-מאוד חשוב, ולכן הייתי מאוד-מאוד שמח שהוועדה תדרג ותיתן עדיפות ליזמות העסקית, במסגרת כל הדברים האחרים שנאמרו פה, והם מאוד-מאוד חשובים: חינוך, דיור, שפה.

<צבי רובינשטיין: אני חושב שבלי פרנסה יש לנו בעיה גדולה.

<צבי רובינשטיין: הייתי שמח לשמוע כמה מתוך ה-177 מיליון שקל הוקצו ליזמות עסקית.

<צבי רובינשטיין: זה נתון מעניין.

<צבי רובינשטיין: דרך אגב, בישראל יש מעל 500 אלף עסקים קטנים ובינוניים מול שמונה מיליון תושבים.

<צבי רובינשטיין: מנכ"ל Google שמבקר בישראל הצדיע לנו ואמר: באמת, מדינה של יזמים.

<צבי רובינשטיין: אז לא רק העולים הם יזמים, גם האחרים, אבל אצל העולים זה הרבה יותר בולט.

<צבי רובינשטיין: אם לא הצלחתי לשכנע אתכם אז אני רוצה להביא עד, שאני חושב שיעיד לטובתי: את הרמב"ם.

<צבי רובינשטיין: הרמב"ם קבע שמונה דרגות לצדקה, והדרגה הכי גבוהה בצדקה זה מי שנותן ביד ישראל שמך, שזקוק לכך, הלוואה או עושה עמו עסק.

<צבי רובינשטיין: אז אם הרמב"ם חושב שיזמות עסקית היא מאוד-מאוד חשובה והיא בדרגה כל כך גבוהה, אני מקווה שהצלחתי לשכנע, לפחות חלק מכם, ואני אשמח שתתנו לזה עדיפות, וכתוצאה מכך גם הגדלה של תקציבים ותמיכה בנושא הזה.

<צבי רובינשטיין: אנחנו, במעלות, מוכנים כבר.

<צבי רובינשטיין: אנחנו גייסנו יועצים דוברי צרפתית.

<צבי רובינשטיין: יש לנו יועצים דוברי רוסית.

<צבי רובינשטיין: התשתית מוכנה.

<צבי רובינשטיין: הביקוש הוא עצום.

<צבי רובינשטיין: התקציבים?

<צבי רובינשטיין: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מר שמעון סיאני, עמותת ידידים.

<שמעון סיאני: כן.

<שמעון סיאני: שמעון סיאני.

<שמעון סיאני: קודם כל, ברכות לך, היושב ראש.

<שמעון סיאני: אני גם שמח מאוד על הדיון הזה.

<שמעון סיאני: ואני חושב שמה שעלה פה זה שבאמת גם יש רצון טוב ויש גם תכנון, וזה חשוב.

<שמעון סיאני: אנחנו כבר כולנו פה למודי ניסיון במספרים גדולים, אבל בסופו של דבר בסוג מסוים של אכזבות.

<שמעון סיאני: למרות ההתקדמות חסרים לי פה שני דברים: אחד – שיתוף של המגזר השלישי בתכנון האסטרטגי.

<שמעון סיאני: אין מיפוי של מגזר שלישי.

<שמעון סיאני: ובתוך התכנון האסטרטגי – אנחנו מכירים את זה גם ממקרים קודמים – ברגע שיש מיפוי של מגזר שלישי, ידעים איפה המגזר השלישי יכול להיכנס, זה חלק מתכנית העבודה של הממשלה, בטח בתחום של קליטת העלייה.

<שמעון סיאני: כי בסוף האנשים מגיעים לשכונות, הם מגיעים ליישובים.

<שמעון סיאני: עכשיו, יש מאפיינים חדשים לסוג הקליטה הזה: זו קליטה במרכזים.

<שמעון סיאני: מצד אחד ראינו פה – שלושה-ארבעה ישובים מאוד גדולים, אבל אחר כך פיזור.

<שמעון סיאני: זאת אומרת, אתה צריך להגיע בפינצטה לפרט הבודד ולסייע לו שם, בין אם הוא ילד, נער, מבוגר – תעסוקה וכל התחומים הללו.

<שמעון סיאני: חסר לי השיתוף, ואני חושב שצריכה לצאת קריאה מפה, מהוועדה הזאת, שבכל תכנון אסטרטגי בין-משרדי יהיו נציגים של המגזר השלישי: גם ברמה של המיפוי, גם ברמה של הידיעה מה לתת.

<שמעון סיאני: לי כואב שכשמדברים על המגזר השלישי, בא מישהו ואומר: היה חסר לי תקציב לאוטובוס.

<שמעון סיאני: מגזר שלישי זה הרבה מעבר לאוטובוס.

<שמעון סיאני: והשלב השני, אחרי שמכניסים את הנושא הזה לאסטרטגיה, צריכים לרדת לשלב של הביצוע מול המגזר השלישי.

<שמעון סיאני: ופה, בדיוק כמו שדיברו פה על הסרת חסמים, אז לעבוד ביחד על הסרת חסמים, כך שהמגזר השלישי יוכל לבוא לידי ביטוי, ואז נמנע את כל הדברים שחלקם, אנחנו נדון בהם בוועדה מחר, אבל יכולנו למנוע אותם קודם.

<שמעון סיאני: המספרים הגדולים בתקציבים היו שם, הכתובת על הקיר הייתה שם, המגזר השלישי לא היה שם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסיים ב-14:00.

אברהם נגוסה: אני יודע, זו פגישה ראשונה.

אברהם נגוסה: יש הרבה שרוצים לדבר.

אברהם נגוסה: כאמור, כמו שאמרתי בהתחלה, אנחנו הולכים לדון בכל נושא ונושא, ולכן יש לנו עוד עשר דקות.

אברהם נגוסה: אני מציע שהדוברים הבאים יסכמו בקיצור, ואז ניתן גם לסוכנות היהודית לענות על השאלות שעלו.

אברהם נגוסה: מנכ"ל מט"י.

<בני חזן: לי קוראים בני חזן, ואני מנכ"ל מט"י חולון ומט"י מעלות תל אביב.

<בני חזן: אנחנו למעשה המוציאים לפועל של מדיניות משרד העלייה והקליטה, האגף ליזמות עסקית שבראשו יושבת הגברת אירוס אומינר.

<בני חזן: אני יכול לומר לכם שבעקבות הנושא הזה, שאין תקציב מדינה וכולנו יודעים את זה, אנחנו נמצאים במצב שכזה, שיש הרבה מאוד פניות של עולים חדשים, שעולים מכל העולם כמובן ומגיעים אלינו לסיוע, כדי לסייע להם בהקמת עסק עצמאי, כמו ששוחחו כאן.

<בני חזן: אנחנו מגיעים גם לאולפנים ומדברים איתם מה זה אומר הקמת עסק עצמאי.

<בני חזן: האם לפתוח חברה בע"מ, האם לפתוח עוסק מורשה, איך ניגשים למע"מ.

<בני חזן: את כל הצעדים להקמת עסק עצמאי.

<בני חזן: ואנחנו עושים את זה בהרבה מאוד שפות: אנחנו עושים את זה באמהרית ואנחנו עושים את זה בצרפתית, אנחנו עושים את זה ברוסית, בספרדית.

<בני חזן: כמובן, בעברית.

<בני חזן: אין ספק.

<בני חזן: וגם בפרסית, אני יכול לומר לכם שעושים את הדברים האלה.

<בני חזן: הבעיה היא שתקציב המדינה שאיננו יצר מעצורים רבים על משרד העלייה והקליטה, ואנחנו נקלענו למצב שכזה, שאנחנו, עם הרבה מאוד עולים שפונים ורוצים את הסיוע, ואין כמעט תקציבים.

<בני חזן: למזלנו הרב, הנושא הזה של עולי צרפת, בזכותה של הגברת אירוס אומינר ממשרד העלייה והקליטה, אנחנו אמורים לקבל בימים האלה סיוע מיוחד לעולי צרפת כדי לתת להם עוד קצת סיוע.

<בני חזן: אבל בנושא הזה של עולי אוקראינה שמגיעים, ואני יכול לספר – לחלקכם אולי אני מחדש ולחלקכם אני לא מחדש: עולי אוקראינה מגיעים ממדינה שבה למעשה לא יודעים מה זו יזמות, מה זה לעבוד עם השלטונות.

<בני חזן: יודעים מאוד מה זו יזמות, אבל לא יודעים מה זה מס הכנסה, איך עובדים עם המוסד לביטוח לאומי.

<בני חזן: וכשהם רוצים לפתוח פה עסק ואנחנו אמורים לתת להם את הכלים הבסיסיים, נכון להיום, כרגע, אין לנו תקציבים למעשה כדי לתת להם את הסיוע.

<בני חזן: אנחנו מרוכזים במספר מט"ים ומוקדי מעלות בכל רחבי הארץ כדי לתת את השירות המקומי לאותה אוכלוסייה.

<בני חזן: אני, במקרה הספציפי הזה, נותן מענה לאוכלוסייה, גם של הצרפתים, שאתם ראיתם שבתל אביב יש שיעור לא קטן של עולי צרפת, ובבת ים יש שיעור די גדול של עולים מאוקראינה.

<בני חזן: אנחנו משתדלים לעשות את זה עד כמה שניתן, אבל שוב, אני חושב שכדאי שהוועדה הזאת תתכנס לישיבות מיוחדות, יחד עם משרד העלייה והקליטה, כדי לתת גיבוי מלא למשרד העלייה והקליטה לקבל עוד תקציבים, לסייע בקליטה של אותם עולים.

<בני חזן: כולנו יודעים שלמעשה הקליטה הטובה של העולים, כדי שהם לא יחזרו לארצות המוצא, זה, מצד אחד, הנושא של הדיור, שבזה אנחנו לא עוסקים; מצד שני, הנושא של הפרנסה, שבזה אנחנו עוסקים.

<בני חזן: מי שיש לו פרנסה ויש לו תעסוקה יישאר, ייקלט פה, בארץ, בצורה טובה.

<בני חזן: תודה רבה.

<קריאה: תעסוקה ודיור.

<בני חזן: בתחום היזמות.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מר יוסף בנסיה.

<יוסף בנסיה: אוקיי, אני אעשה את זה באמת בקצרה.

<יוסף בנסיה: אני רואה חשבון בהשכלה, ואני אחד היועצים בפרויקט מעלות וגם ב-Business - - -, שזה שירות שניתן לעולים פוטנציאליים.

<יוסף בנסיה: זה מין call center, באמת מוצר מעולה, אבל, לדעתי, לא מספיק - - -.

<יוסף בנסיה: כי יחסית לפניות שמגיעות, מר מרדכי מורד ממט"י ראשון לציון, מנהל המוקד, לדעתי לא מגיעות מספיק פניות.

<יוסף בנסיה: וחבל, כי זה ערוץ מצוין להכין את העולים.

<יוסף בנסיה: כי עם העלייה מצרפת – ואני מדבר רק על העלייה מצרפת – הדבר הקריטי זה תיאום הציפיות.

<יוסף בנסיה: הם באים עם ציפיות מסוימות לארץ, ופה הם נתקלים בקשיים אחרים.

<יוסף בנסיה: אוקיי.

<יוסף בנסיה: אז אני אומר: שני המוצרים מעולים, רק שחסרים תקציבים.

<יוסף בנסיה: אני נכנסתי לפרויקט במאי 2014, ביולי אומרים לי: נגמר התקציב.

<יוסף בנסיה: אין שעות יעוץ יותר.

<יוסף בנסיה: מה זאת אומרת אין?

<יוסף בנסיה: יש כבר פגישות.

<יוסף בנסיה: אין יותר.

<יוסף בנסיה: 2015 התחילה, כבר במאי אומרים לי: אין תקציב.

<יוסף בנסיה: תפסיק יעוצים שהתחלת.

<יוסף בנסיה: איזה פרצוף יש לנו מול עולים, שאנחנו מתחילים ללוות, מתחילים להקים עסק?

<יוסף בנסיה: התעסוקה זה הכול טוב ויפה, אבל תעסוקה הם לא ימצאו פה.

<יוסף בנסיה: כשמגיעים בגיל 50 ובאים, רובם היו עצמאיים בצרפת, התעסקו בכל מיני עיסוקים.

<יוסף בנסיה: הם לא ימצאו עבודה.

<יוסף בנסיה: הם חייבים - - - כמו כל המהגרים בכל העולם.

<יוסף בנסיה: הסינים כשהיגרו לאירופה נהיו סוחרים.

<יוסף בנסיה: זה מה שמאפיין הגירה.

<יוסף בנסיה: וחייבים לתת להם את הכלים ביזמות.

<יוסף בנסיה: גם אם לא להגדיל תקציבים, אבל לא להפסיק באמצע.

<יוסף בנסיה: עוד משהו: קיצור הליכים, זמנים.

<יוסף בנסיה: יש לי פה יזם שמינואר הוא מחכה להלוואה.

<יוסף בנסיה: וזה התחיל עם ועדה שדחתה, וועדת חריגים של משרד העלייה והקליטה, ותשלח עוד אישור, עוד אישור.

<יוסף בנסיה: כל היום מתקשר אליי ובוכה.

<יוסף בנסיה: כל יום הוא מתקשר ואין תשובות, ואין סיבה לא לתת לו את התשובה, חיובית או שלילית, כבר לפני שלושה חודשים.

<יוסף בנסיה: אז, קודם כל, גם קיצור זמנים בכל התהליכים.

<יוסף בנסיה: אין קיצור זמנים.

<יוסף בנסיה: ודבר נוסף, שנוגע אולי לעלייה היותר אמידה: אני חושב שלא נעשה מספיק שיווק במוצר הזה שנקרא תיקון 168 לפקודת מס הכנסה, שזה הפטור לעשר שנים.

<יוסף בנסיה: דווקא אלה שלא צריכים את זה, שלא יכולים להשתמש, חושבים שיש להם פטור בארץ.

<יוסף בנסיה: וזה לא המצב.

<יוסף בנסיה: אני חושב שעם זה אפשר להביא עלייה יותר אמידה.

<יוסף בנסיה: הם מגיעים, כמו שהגברת אמרה – קונים בתים בקו הראשון.

<יוסף בנסיה: וזה כבר, זה, כנראה, עבודה של הסוכנות היהודית שצריכה לעשות את זה עוד בצרפת.

<יוסף בנסיה: אולי פגישות אישיות, ערבי אינפורמציה, ולא בירידים.

<יוסף בנסיה: להעלות גם את העלייה הזאת או לפחות בשלב הראשון ליצור איזושהי זיקה עסקית לארץ ואחרי זה להעלות אותה.

אברהם נגוסה: תודה.

<יהודה שרף: רוב משני הסטטוס זה החבר'ה האלה.

<יוסף בנסיה: ודבר נוסף:

<יוסף בנסיה: שתקום איזושהי מנהלת שתרכז את כל הבעיות - - -

אברהם נגוסה: אנחנו הולכים לדון ספציפית בנושא הזה.

אברהם נגוסה: אז באותו זמן, באמת, אנחנו נזמין אותך.

<יוסף בנסיה: בשמחה רבה.

<יוסף בנסיה: אני מעמיד את עצמי, מתי שתרצו.

<קריאה: מצוין.

<קריאה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: תודה.

<מרדכי מורד: בנושא הזה, בנושא של המיסוי ובקשר לעידוד העלייה היותר אמידה – הרבה דנו פה בעליות הקשות – שמדינת ישראל עומדת להפוך, לצערנו הרב, במהלך התקופה הקרובה, אפשר לקרוא לזה למלשינון הבינלאומי על יהודי הגולה שפתחו פה חשבונות כתושבי חוץ והעבירו לכאן כספים במסגרת חילופי המידע והשקיפות שהולכות להיות, רשויות המס בישראל יתחילו להעביר דיווחים ולסבך לא מעט יהודים שמתכוננים לעלות או כאלה שכבר עלו.

<מרדכי מורד: אני ממליץ לוועדה לזמן דיון עם נציגי רשות המסים, נציגי בנק ישראל, עם הרשות לאיסור הלבנת הון, עם נציגי המערכת הבנקאית, וכמובן עם כל הגופים שעוסקים בעידוד העלייה, על מנת לדון בבעיות שעומדות להיווצר לנו ממש בעתיד הקרוב, מתוך מטרה לנסות למצוא פתרונות על מנת לא לגרום למדינה למנוע עלייה של בעלי הון.

<יוסף בנסיה: או אלטרנטיבית להביא אותם ארצה כמה שיותר מהר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני אתן לאחד, נציג של הרשויות המקומיות שקולטות עלייה, מר לב ברדני.

<לב ברדני: טוב, אוקיי.

<לב ברדני: אני לא ארבה.

<לב ברדני: אני שנים מתעסק בעלייה, גם בחוץ לארץ.

<לב ברדני: הייתי פעם, בשנת 90', בשיא של העלייה עם הסוכנות היהודית.

<לב ברדני: - - - יש לה נציגות באזרבייג'ן, בצ'צ'ניה, ואני תמיד בגאווה מזכיר את זה.

<לב ברדני: מפני שאני חושב שמה שעשתה הסוכנות היהודית בשנים זה פשוט הגשמת ציונות מדהימה.

<לב ברדני: ואני תמיד נזכר בזה: על המבצעים של צ'צ'ניה, הצלת יהודים מאבחזיה.

<לב ברדני: אבל רבותיי, הגענו למציאות של היום.

<לב ברדני: רוב העלייה כבר זה הגירה.

<לב ברדני: לאור הסיבות השונות של כלל החברה העולמית, גם תזוזה בחברה היהודית בכל העולם.

<לב ברדני: אני חושב שכל עוד היום התדמית – הנה, כולם מגיעים לפה, נציגי ממשלה מציגים נתונים, הכול ירוק, הכול זורם.

<לב ברדני: רבותיי, זה סיפורים, אחיזת עיניים.

<לב ברדני: השטח זועק.

<לב ברדני: השטח פשוט זועק.

<לב ברדני: למה?

<לב ברדני: כשהתדמית היום: אנחנו בעד עלייה אבל לא בעד העולים.

<לב ברדני: פשוט מתחיל פה - - - אחרי שישה או שנה מתחיל סבל, מאבק אזרחי פנימי.

<לב ברדני: אנחנו רואים תוצאות.

<לב ברדני: לאור הסיבות הכלכליות גם העליות – שבר עם משפחות.

<לב ברדני: אחוז העלייה בגירושין – לא רוצה לציין איזה מדינות.

<לב ברדני: אבל מה שאני מבקש, כבודו, אנחנו זוכרים גם את המאבק שלך לגבי הקהילות, ביקורך באשקלון.

<לב ברדני: אני חושב שכל עוד הממשלה לא יוזמת, ללכת לכיוון שינוי אמיתי, פנים חברתי בחברה הישראלית, עם כל העבודה שלנו, עם כל הכבוד לכל הנציגים של הסוכנות היהודית, כל הדברים האלה, ושעושים עבודה מדהימה; אני בכל שבוע מקדיש יום אחד לעולים שמגיעים מאוקראינה או ממקומות אחרים.

<לב ברדני: תשמע, אני נדהם איזו חברה מדהימה יש לנו - - -.

<לב ברדני: פשוט זה חלום לכל האומה הזאת.

<לב ברדני: רבותיי, הגיע הזמן לשנות את הסוויץ' קצת, להתחיל לחשוב פנימה לחברה יהודית, ישראלית, ביחד עם כלל העולים.

<לב ברדני: ואני חושב שהחסמים האלה שקיימים בחברה, אפילו בחינוך – כל הסיפורים של שש שעות זה בדיחה, בחיי.

<לב ברדני: זה באמת בדיחה.

<לב ברדני: או התרבות שמייצרת היום משרד ממשלתי כמו המוסד לביטוח לאומי, שזה אסון; מה שקורה, סליחה, לכלל החברה הזאת עם העולים.

<לב ברדני: נא, רבותיי, תיקחו את זה בידיים.

<לב ברדני: אנחנו אתכם.

<לב ברדני: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הסוכנות היהודית, בקיצור.

<שי פלבר: בקיצור מאוד.

<שי פלבר: התמונה שהוצגה כאן היא ברורה לכולנו.

<שי פלבר: אני רוצה להגיד שמשרד העלייה והקליטה, בשיתוף פעולה חסר התקדים שהתחיל עוד בימי השרה הקודמת, המנכ"ל הקודם, מר עודד פוייר, ועכשיו עם מר חביב קצב, ואני מאמין שזה גם ימשיך עם השר הנוכחי.

<שי פלבר: במסגרת - - - הממשלה אנחנו פועלים עם המשרד להסכם.

<שי פלבר: יש בזה - - - בירוקרטיה ואנחנו נגיע אליו, שלמעשה אנחנו מדברים על הגישה שלנו, היא לקצר את זמן העלייה.

<שי פלבר: ומה הכוונה, אדוני היושב ראש?

<שי פלבר: שאנחנו רוצים שמיטב השירותים יינתנו לעולים כבר בארץ היעד, ולא להגיד להם כמו פעם: תעלו לארץ, ניפגש פה – תלכו ליזמות, תלכו לתעסוקה, תלכו ללמוד עברית.

<שי פלבר: אז, למשל, ביחד עם - - - פתיחת אולפני עברית בארץ היעד, שזה יעזור לך לקצר.

<שי פלבר: אנחנו מדברים על ירידי עלייה, שקורים היום אחת לחודש.

<שי פלבר: בשבוע שעבר סיימנו יריד תעסוקה ראשון בצרפת עם 11 מעסיקים שהגיעו מישראל.

<שי פלבר: אנחנו מדברים על סמינרים בארץ היעד להכשרות מקצועיות.

<שי פלבר: אני מקווה מאוד שנוכל לחזור לוועדה בחודש הקרוב ולעדכן על ההסכם עם משרד העלייה והקליטה.

<שי פלבר: אני חושב שאנחנו צריכים לפרוץ דרך בנושא התעסוקה, שזה נושא שהוא קריטי לכולנו.

<שי פלבר: אבל אני מציע לכולנו בגישה כאן, בשיחה המשותפת, לחשוב איך אנחנו יכולים לתת שירותים לעולה בארץ היעד שלו כדי לחסוך לו את הטרטור במגוון הפעילויות שעושים כאן, בארץ.

<שי פלבר: אנחנו מדברים על מימון לסטאז'ים, להתמחויות מקצועיות, שחבר'ה צעירים יבואו לארץ ויעשו פה התמחות, להכיר את שוק התעסוקה.

<שי פלבר: אנחנו מדברים על ירידי עלייה, על מענה לעולים במגוון של נושאים שהם רחבים.

<שי פלבר: בעבר עשינו את זה ביחד עם העמותות.

<שי פלבר: אנחנו נשמח להמשיך את שיתוף הפעולה עם העמותות.

<שי פלבר: ואני מקווה שבדיון הבא נוכל לדווח גם על ההסכם עם משרד העלייה והקליטה.

<שי פלבר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה בשם הוועדה לכל האנשים שהגעתם לפה והשתתפתם.

אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: זו פגישה ראשונה.

אברהם נגוסה: אנחנו דיברנו והועלו הרבה נושאים מרכזיים שאנחנו נדון בהם בהמשך, אחד-אחד, ולכן זה חשוב מאוד: אם זה דיור, אם זו יזמות, אם זו תעסוקה, אם זה חינוך.

אברהם נגוסה: כל הנושאים שעלו רשומים, ואנחנו נדון בהם אחד-אחד.

אברהם נגוסה: ואני מאוד מודה לכם שהגעתם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.