הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 2, 2015-06-08 10:30

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם ולכולן, אני שמחה לפתוח את הישיבה הראשונה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בקדנציה הזו.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני מברכת את כל הנוכחים והנוכחות, אני מסתכלת ומנסה לכלול את כל הפנים היפות שאני מכירה כבר שנים רבות בחדר הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מרגישה – ותרשו לי להגיד את זה – שזה יום חג לכולנו בתנועה הפמיניסטית.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה לראות שהנוכחות והנוכחים – יש לנו בינתיים באולם שלושה גברים, נכון, חבר הכנסת?

זאב בנימין בגין: מזמן לא הודיעו לי שאני ממש גבר.

עאידה תומא סלימאן: לא אמרה לך?

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד רוצה לברך את כבוד השרה גילה גמליאל – איך בסוף קראתם למשרד, המשרד לשוויון – ?

עאידה תומא סלימאן: עדיין לא מיתגנו אותו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכמו בדברים רבים לפעמים השמות כן מייצגים, אבל בהרבה מקרים גם התוכן הוא העיקר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמח עוד מעט לשמוע על התוכן, על התוכניות, מה מתוכנן במשרד.

עאידה תומא סלימאן: מאוד היה חשוב לי ולצוות בוועדה לארגן את הישיבה הזו בהתחלה כדי קודם כל להכיר, לשמוע, לפרוש את יריעת הנושאים הרבים שהיינו רוצות ורוצים לטפל בהם בקדנציה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה לראות – לפי הפנים שאני מכירה – שהגיעו נשים מכיוונים רבים, נשים מארגוני נשים שטח, נשים ממוסדות, מהרשות לקידום מעמד האישה, גב' ורד סוויד, כמובן ח"כיות ונשים ממכלול - - -

<ענבר שפייזמן-סבג: וח"כ, ח"כיות וח"כ.

עאידה תומא סלימאן: זה בסדר, הוא יקבל את זה שאנחנו נדבר בצורת רבים בלשון נקבה.

עאידה תומא סלימאן: כאשר הרוב הוא נשים – אנחנו נדבר בשפת נשים, אני בטוחה שחבר הכנסת בני בגין יקבל את זה.

זאב בנימין בגין: בכבוד.

זאב בנימין בגין: יש לי ברירה פה?

זאב בנימין בגין: אין מצב כזה.

עאידה תומא סלימאן: על זה בדיוק בניתי – שאנחנו הרוב.

עאידה תומא סלימאן: אני גם שמחה ורוצה לברך גם את חברי וחברות הכנסת שהגיעו, זה רק מעיד שהנושא הזה חוצה את הספקטרום הפוליטי, הוא חוצה את כל ההשתייכויות וקבוצות השיוך שלנו.

עאידה תומא סלימאן: עוד מעט תצטרף אלינו גם ח"כ ד"ר עליזה לביא, שהנהיגה את הוועדה הזו בקדנציה האחרונה ואני חושבת שהיא תרמה רבות לעבודת הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני אפתח בכמה מילים נוספות: אני אגיד שבשנים האחרונות אולי חלק מכם שמע אותי, גם לפעמים צוהלת ושמחה על כל הישג שהשגנו, אבל גם לפעמים מעבירה ביקורת על ארגוני נשים, על התנועה הפמיניסטית, עלינו בעצם, על עצמנו, איך אנחנו מובילות את המאבקים שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה בעזרתכן – אני מאוד מקווה – בקדנציה הזו לשים דגשים במיוחד לאורך הדרך על הקבוצות הכי מוחלשות והכי מודרות בחברה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: כשאני אומרת את זה אני מדברת על הנשים העובדות והנשים המובטלות כי הרבה פעמים הנשים העובדות הן לא פחות מוחלשות, מודרות ומנושלות מהזכויות שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת גם על נשים עם מוגבלויות, אני מדברת על נשים שסובלות מאלימות על כל סוגיה.

עאידה תומא סלימאן: כשאני אומרת את זה אני מדברת על כל הנשים במדינה, אני מדברת על נשים יהודיות וערביות.

עאידה תומא סלימאן: אני גם מדברת על נערות במצוקה ואני מדברת במיוחד על נשים ערביות-פלסטיניות, אזרחיות מדינת ישראל שעדיין נמצאות בשולי השוליים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות – למרות ההישג הזה, שאני רואה בו הישג גם של ארגוני הנשים הערביות, לא הישג אישי שלי ולא רק של הרשימה המשותפת אלא הישג של הנשים הערביות, שאנחנו מכהנות בראש הוועדה הזו – הייתי רוצה להביא את האג'נדה הזו לשולחן הזה ולדבר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה הובא בעבר ואני יודעת שזה טופל, הרבה פעמים ישבתי בצד ההוא של האולם כשדיברו על זה, אבל אני רוצה באמת הפעם להביא את זה מראות עיניו של מי שחי את הסיטואציה.

עאידה תומא סלימאן: אני גם רוצה שנדבר על המצב של הנשים הדתיות היהודיות, על הנשים החרדיות, על הנשים המזרחיות, על הנשים האתיופיות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נדבר פה לא רק על מעמד הנשים כי אני מאמינה שאנחנו מדברים על בניית חברה אחרת כשאנחנו מדברים על הנושאים שקשורים לנשים.

עאידה תומא סלימאן: הנה דבר ראשון שלא נהוג ועשינו אותו בוועדה – מחיאות כפיים, בדרך כלל זה משהו שלא מתקיים בתוך הוועדות, אני מודה לכם.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת את כבוד השרה גילה גמליאל על עצם התפקיד, על עצם המשרד.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שיהיו לנו הרבה שיתופי פעולה בעתיד הקרוב.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו באמת שמחות שהסכמת מיד – אני חייבת להגיד את זה, ישבנו אני ודלית וחשבנו: אולי, אם היא תסכים, אני בטוחה שעכשיו היא מתחילה לבנות את המשרד ויהיה לה קשה – אבל מיד, ברגע שהרמנו טלפון, כבוד השרה אמרה: בטח שאני מגיעה.

עאידה תומא סלימאן: והנה היא הגיעה, ואנחנו מאוד שמחות ורוצות לשמוע ממך על התוכניות ועל החזון.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולן.

עאידה תומא סלימאן: אני ממש שמחה, במסגרת תפקידי לא יכולתי לייחל לדבר טוב יותר מאשר שאת תעמדי כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלי, באופן אישי, זו תהיה זכות גדולה כמי שביקשה להיות אמונה גם על שוויון מגדרי ושוויון מגזרי, אני חושבת שזה בדיוק האידיאל שאת נמצאת כאן בתפקידך ואין לי ספק מהיכרותי אתך ואת עשייתך שאת תעשי מהפכות בוועדה, תקדמי אותה ונצעד יחדיו למקום שבו בהחלט נראה שוויון מהותי.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה אותך, את מסתכלת על הדברים בראייה מקיפה, ראייה אסטרטגית ארוכת טווח, וזו הסיבה שכבר היום את הולכת להיפגש עם היועץ האסטרטגי, עם החברה האסטרטגית כי דרשתי להקים תוכנית ארוכת טווח – אני קוראת לזה "תוכנית אם", תמיד קוראים לזה "תוכנית אב", אני קוראת לזה "תוכנית אם", מאז שאני אימא אני מבינה עד כמה זו תוכנית אם – תוכנית ארוכת טווח לאתגרים שאנחנו צריכים להתמודד אתם.

עאידה תומא סלימאן: אם יש עוד מי שרואות את עצמן רוצות גם כן להשתתף בשיח – לא כולן תוכלנה – אבל בהחלט היו בקשות ואני אנסה לראות איך ניתן לשלב מול החברה על מנת לראות איך אפשר לקדם את הנושאים.

עאידה תומא סלימאן: אני, בכלל, באופן עקבי לגבי כל תפקיד שאני נכנסת אליו, דבר ראשון אני מקבלת אינפורמציה מהעולם לגבי דרכי התמודדות עם סוגיות ואתגרים לפתחנו, ולא פחות חשוב לבנות תוכניות, תוכניות עבודה, תוכניות פעולה, על מנת להציב את החזון והיעד וממנו להתקדם.

עאידה תומא סלימאן: אני באמת מודה לך על כך שהזמנת אותי לכאן לישיבה ראשונה ולשיתוף הפעולה שקיים בינינו.

עאידה תומא סלימאן: באמת תודה רבה על הכול.

עאידה תומא סלימאן: תראו, זה לא סוד, התחלתי כאן – ולא להאמין שכבר עבר עשור מאז שכיהנתי בתפקידי הראשון, גם כן בתחילת הקדנציה, כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה דאז, כמובן עם דלית היקרה, שנמצאת לימינך, זה גם כן נכס לא מבוטל שקיים.

עאידה תומא סלימאן: תרתי משמע.

גילה גמליאל: ממש.

גילה גמליאל: כשיש כזאת מנהלת ועדה בהחלט יותר קל לקדם את הנושאים.

גילה גמליאל: אני רואה אל מול עיני, בחזוני, שאיפה לשוויון מגדרי וצמצום הפערים בחברה הישראלית.

גילה גמליאל: אלה שני דברים שבעיני הולכים יחד.

גילה גמליאל: דיברת כאן על נשים חלשות מבחינה כלכלית – מיגור העוני בישראל הוא יעד לאומי אבל אני חושבת שבחלקת האלוהים שלנו אנחנו יכולות לפעול כאן על מנת למגר את התופעות הקשות האלה, גם של הפערים החברתיים וגם העוני, שהוא, לצערנו, חלקן של נשים בעיקר, ובטח ובטח נשים שהזכרת, נשים מהעדה האתיופית, נשים ערביות.

גילה גמליאל: לטעמי, יש הזדמנות שאת כאן בראשות הוועדה גם לומר את זה בקול, לשים את זה בראש סדר העדיפויות של טיפול בוועדה.

גילה גמליאל: אני חושבת שהדברים האלה צריכים לקבל ביטוי חופף עם פעילות בממשלה ואני מאמינה שאנחנו ביחד נעשה את הדברים בצורה הטובה ביותר.

גילה גמליאל: כל היבט של תעסוקת נשים, תחבורה ציבורית לנשים ערביות על מנת שתוכלנה להשתלב באקדמיה, מלגות לימודים על מנת לסייע, כמה שיותר מעונות יום בתוך החלקים הפריפריאליים שבהם לנשים אין את היכולת לצאת לעבודה לעיתים מבעיות טכניות, את חלקם הצגתי כאן – אני חושבת שכל הדברים האלה יקבלו ביטוי ממשי בתוכנית עבודה ארוכת טווח.

גילה גמליאל: אתן צריכות להבין שמדובר בתהליך, זה לא דבר שיקרה ביום, אבל יש לנו, אני מקווה, את ארבע השנים הקרובות על מנת לשלב זרועות וכשנגיע בעוד ארבע שנים לישיבת הסיכום אז יהיו לנו בהחלט התכנים על מנת לראות כיצד התקדמנו.

גילה גמליאל: עדיין לא נגיע ליעד אבל אנחנו בהחלט יכולות להתקדם צעדים משמעותיים וזאת בדיוק השאיפה שלי בתפקיד שלקחתי על עצמי.

גילה גמליאל: כמו שאמרתי קודם, יש בטח הרבה נשים שרוצות לברך אותך ואת הוועדה.

גילה גמליאל: אני רוצה לברך את חברי, בני, שביקש להיות בוועדה, אין לי ספק שהוא יתרום תרומה ממשית.

גילה גמליאל: הייתי רוצה לראות כאן מחצית גברים, בישיבות האלה, על מנת שזה יהיה מובן שנושא של נשים והעצמתן זו לא בעיה של נשים וזה לא אתגר של נשים בלבד.

גילה גמליאל: זה בדיוק אתגר חברתי ממעלה ראשונה על מנת שנוכל שהתובנות האלה יחלחלו ושנראה כמה שיותר "בני בגין" – חברי כנסת שירצו להיות חלק מהוועדה והעומדים בראשה – ואז המצב יהיה בהחלט הרבה יותר אידיאלי.

גילה גמליאל: תודה רבה לך, אני כאן עבורך, ממש יד ביד, על מנת שנצליח להתקדם לחזון וליעדים המדוברים.

גילה גמליאל: תודה רבה ובהצלחה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאת תישארי אתנו עוד.

גילה גמליאל: אני אהיה כאן עוד מעט זמן ואצטרך לצאת.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, כי ברצוננו גם שתשמעי חלק מהאורחות שהגיעו.

עאידה תומא סלימאן: יש ח"כיות שצריכות לצאת מיד לעוד ועדות, אני אתן לח"כ חנין זועבי כי היא ביקשה ואחר כך אנחנו נקבע את הסדר.

חנין זועבי: בוקר טוב לכולם.

חנין זועבי: תרשו לי להגיד שאולי אני הכי שמחה בעולם הזה.

חנין זועבי: אני מרגישה – ועאידה לא יכולה לתאר לעצמה עד כמה – אבל אני מרגישה וחושבת שאת, עאידה, תשני פרספקטיבה.

חנין זועבי: את לא באה לדבר על נושאי נשים, את באה לשנות פה פרספקטיבה שקשורה לצדק ולערכים אוניברסליים.

חנין זועבי: הביטוי שהשתמשת בו "נשים פלסטיניות", "נשים ערביות", זה לא ביטוי רגיל, זה לא "עסקים כרגיל", זה לא דבר מובן מאליו להיכנס לנושא הזה גם מערכים אוניברסליים של צדק, של שוויון, של חברה דמוקרטית, של חברה אנושית.

חנין זועבי: הראייה שלפעמים ההגמוניה היא מכשול בפני ערכים וביטויים סטנדרטים, ואפילו שפה סטנדרטית היא לפעמים מכשול לצדק ומכשול לשוויון.

חנין זועבי: כאשר אנחנו מדברים אין נושאי נשים, האישה היא חלק מכול דבר, היא חלק מהחברה והיא לא רק חלק, היא המבחן האמיתי לדמוקרטיה של החברה שלנו.

חנין זועבי: משפט אחרון – אני חשה גאווה עצמית שאת יושבת פה כיושבת-ראש.

חנין זועבי: זה גם הישג לרשימה המשותפת, זה הישג לנשים הפלסטיניות, זה הישג לחברה הפלסטינית וזה הישג לכוחות הדמוקרטיים גם בעולם הזה וגם מחוץ לעולם הזה.

חנין זועבי: בהצלחה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: אני ממש צריכה ללכת כי יש לי דיון חשוב בוועדת הפנים בנושא שאני מתעסקת בו – נושא האופניים החשמליים – אז תסלחו לי, זו ועדה שמתכנסת במיוחד בנושא הזה ולכן אני אלך.

מירב בן ארי: אני רק רוצה לברך את חברת הכנסת עאידה על המינוי, זה מינוי ראוי.

מירב בן ארי: מהיום הראשון שנפגשנו, כבר במליאה, נראה לי היה שבאמת את אדם ראוי מאוד ומתאים לעמוד בראש הוועדה.

מירב בן ארי: אני חושבת שזה דמוקרטי אבל מעבר לכל, זה נשי וזה קידום של אישה ראויה ואני בעד.

מירב בן ארי: כמובן שאני מברכת את השרה גילה גמליאל, שגם אתה מהיום הראשון יש לי חיבור ועבודה מצוינת.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכולכם תודה רבה שבאתם לאירוע החשוב הזה.

מירב בן ארי: זו רק תחילתה של הדרך, יש לנו כאן המון עשייה.

מירב בן ארי: אני בטוחה שמעבר להתייחסות למיעוטים, תהיה גם התייחסות כאן לנשים העובדות, לנשים במגזר העסקי, לנשים במגזר הציבורי ולחברות מועצת העיר, מאיפה שבאתי, כי גם להן צריך לתת את תשומת הלב, וכמובן לאותן נשים שמנסות להגיע לנקודות השליטה היום במשק.

מירב בן ארי: צריך לדרבן ולהוציא מתוך הוועדה הזו התייחסות גם למיעוטים אבל גם לנשים כמרכיבות את הבסיס של החברה הישראלית.

מירב בן ארי: אני ממש מתנצלת שאני הולכת, אני סומכת את ידי על חברת סיעתי המדהימה רחל עזריה.

מירב בן ארי: תצליחו.

מירב בן ארי: אחד הדברים ששאלו אותי אתמול בהרצאה על התפקיד החדש – אמרתי שככל שאני נמצאת אני מגלה כמה אנשים ונשים בתפקידים חשובים יש במדינת ישראל שאפשר ללמוד מהם.

מירב בן ארי: אז כמובן שדלתי גם פתוחה עבורכם, כל מי שבא אלי – בשמחה.

מירב בן ארי: שיהיה בהצלחה לכולנו ובהצלחה לוועדה החשובה הזאת.

מירב בן ארי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.

רחל עזריה: אני גם צריכה לפתוח ולהתנצל שאני צריכה לצאת, יש לי היום דחיית מועד אישור תקציב המדינה בוועדת הכספים ואני חברה בוועדת כספים.

רחל עזריה: היה לי מאוד חשוב, גם מהיבטים פמיניסטיים, להיות חברה בוועדת כספים, ועדת פנים, במקומות שבהם אנחנו בטח עוד ניפגש, גם בכובע הזה.

רחל עזריה: אני חייבת לומר שיש פה בעיני רגע מדהים – יכול להיות שזה כך בפתיחה של כל מושב בוועדה לקידום מעמד האישה – אבל כפמיניסטית אני תמיד מזכירה לעצמי את זה שאנחנו עומדות על כתפיים של המון נשים שבמאה השנים האחרונות נלחמו במאבקים אינסופיים כדי שלנו יהיו הזכויות האלה ונוכל לשבת בוועדה כזו, בכנסת ישראל.

רחל עזריה: כל הזכויות שיש לנו היום לא ברורות מאליהן, אבל אנחנו לא יכולות להתעלם מכול הדרך הארוכה שאנחנו עוד צריכות לעשות.

רחל עזריה: אנחנו לא חיות בחברה שוויונית – לא בשוק העבודה, לא בנישואין וגירושין, לא באינספור נושאים שכולנו מכירות אותם היטב גם מחיי היומיום וגם מהעיסוק הפמיניסטי שלנו.

רחל עזריה: אז גם נחשוב על אלה שעוד היו לפנינו וגם על האתגרים שעוד נכונו לנו.

רחל עזריה: אני חושבת שזה רגע מאוד משמעותי שיש לנו שרה לשוויון מגדרי.

רחל עזריה: גם יש משהו שהוא בעיני לא מקרי שעליזה לביא, שהיא אישה אורתודוכסית, היתה יושבת-ראש הוועדה בקדנציה הקודמת, ועכשיו עאידה תומא סלימאן – שאני לא יודעת איך את מגדירה את עצמך, אני אשאיר לך את ההגדרה המדויקת, אבל בכל מקרה מהמגזר הערבי, אני אומר את זה כך, בטוח אני יוצאת בסדר – אבל זה לא מקרי.

רחל עזריה: אני באמת חושבת שיש כמה מהפכות פמיניסטיות שקורות במקביל: אחת זה הנשים הערביות, אחת זה הנשים הדתיות – כפמיניסטית דתיה אני יכולה לומר את זה – גם אצל הנשים החרדיות אנחנו עוד נשמע הרבה שיקרה.

רחל עזריה: אלה הם מגזרים שבהם זה קורה, ויש כמובן את כל נושא שוק העבודה שצריך לטפל בו.

רחל עזריה: אז יש פה בעיני איזשהו רגע קסום.

רחל עזריה: תודה רבה, בהצלחה גדולה וכמובן שנהיה לאורך כל הדרך.

רחל עזריה: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת בני בגין, אתה צריך לצאת לאיזושהי ועדה?

רחל עזריה: אל תרדי עלינו.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת כדי שיהיה ברור, כי יש לנו ארגוני נשים שמעוניינים להציג כמה נושאים והייתי שמחה אם חברי וחברות הוועדה יישארו אתנו.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה להבין שבשעה טובה היום זו הפעם ראשונה שיש לנו ועדות מאז תחילת עבודתה של הכנסת וכולנו רצים לוועדות, אבל אם כך אני אוכל לתת לארגונים, תשמעו אותם ואחר כך נקיים את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: זה בסדר מבחינתכם?

זאב בנימין בגין: גברתי היושבת-ראש, אני כאן כל עוד לא יקראו לי להצבעה בוועדה אחרת.

זאב בנימין בגין: הייתי בכל זאת רוצה להעיר הערה לגבי המינוח שאיננה קשורה דווקא לנשים – אני אקצר – כי אם מדייקים אז צריך לדייק.

זאב בנימין בגין: אני אדם מבוגר, נולדתי לפני 72 שנים כאן בירושלים, על הר הצופים.

זאב בנימין בגין: תעודת הלידה שלי נושאת את הכותרת "פלשתינה א"י" – פלשתינה ארץ ישראל.

זאב בנימין בגין: במובן הזה אני יהודי ארץ-ישראלי, ובלשון אחרת – אני יהודי-פלסטיני ויש לנו קבוצה גדולה של אזרחים חשובים שהם ערבים-פלסטינים אזרחי ישראל.

זאב בנימין בגין: לכן, אני מציע לא לקצר: אם אומרים "נשים פלסטיניות" אז הכוונה גם לנשים יהודיות פלסטיניות.

זאב בנימין בגין: כדי שנדייק: אם אני יהודי-פלסטיני יש ערבים-פלסטינים.

זאב בנימין בגין: אני מציע לדייק במינוח הזה.

זאב בנימין בגין: אין לי שום בעיה ככל שאנחנו נדע על מה אנחנו מדברים.

זאב בנימין בגין: ואולי זה יהיה הדבר האחרון שאומר, אם אני כבר ברשות דיבור, יש כאן נציגות רבות – לצערי נציגות, מאוד לא מאוזן – של ארגונים המעוניינים בקידום הנושא.

זאב בנימין בגין: כל נושא הוא חשוב אבל אין מנוס, נצטרך לקבוע סדר קדימויות וסדר עדיפויות לטיפול.

זאב בנימין בגין: אני חושב שלא יהיה נכון להתפרס באותה מידה על כל הבעיות ונצטרך יחד עם יושבת-הראש והשרה לבדוק מה ניתן לעשות, איך ניתן לקדם במהירות הרבה ביותר, בזמן שאיננו יודעים כמה עומד לרשותנו בכנסת הזו.

זאב בנימין בגין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה על הדיוק שעשית, יכול להיות שאני יכולה גם להתווכח על זה אבל נשמור את זה לפעם אחרת.

עאידה תומא סלימאן: אם שמת לב בהתחלה אמרתי: "נשים פלסטיניות אזרחיות מדינת ישראל" – אז לפחות בשורה התחתונה אנחנו מסכימים בהגדרה הזאת.

זאב בנימין בגין: אנחנו גם מסכימים שהן דורשות תשומת לב מיוחדת לעומת נשים אחרות.

עאידה תומא סלימאן: כן, הן דורשות תשומת לב מיוחדת לסגור את הפער שנוצר לאורך שנים בזכויותיהן.

זאב בנימין בגין: אני מסכים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה לך, כנראה נצליח לעבוד ביחד.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מד"ר מיכל סלע, מנכ"לית שדולת הנשים, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שיש לכם מצגת, נכון?

<מיכל סלע: כן, אז לפני שאני אעביר את השרביט לעו"ד קרן גרינבלט, שתציג את התוכניות של שדולת הנשים למושב הקרוב, אני רוצה גם לברך את יושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, וגם את השרה החדשה שלנו לשוויון מגדרי, גילה גמליאל, אני חושבת שזה באמת הישג מדהים.

<מיכל סלע: אני רוצה להגיד שמה שמרגש אותי הבוקר זה קודם כל שהחדר הזה עולה על גדותיו ושהוא ממש – אני חושבת שזו כמעט הפעם שאני זוכרת – מייצג את כל הפסיפס של החברה הישראלית בצורה כל כך מרגשת ומדהימה ואנחנו ביחד.

<מיכל סלע: עשייה משותפת זו חוויה בשבילי ממש מרגשת.

<מיכל סלע: עו"ד קרן גרינבלט, בבקשה.

<קרן גרינבלט: תודה.

<קרן גרינבלט: אני כמובן מצטרפת לברכות, אנחנו מאוד נרגשות.

<קרן גרינבלט: גם אתמול במשרד כבר התחלנו לחגוג את החזרה לכנסת ולעשייה.

<קרן גרינבלט: אני ממש אכנס לעניינים ואגיד קצת מה אנחנו מתכננות.

<קרן גרינבלט: אני שמחה גם שהשרה גמליאל עדיין אתנו כי אני מאמינה שההרכב הזה של משרד שמתעסק בשוויון מגדרי ויו"ר ועדה שמגיעה מקריירה פמיניסטית כל כך מפוארת יאפשרו לנו באמת להתקדם בכל הנושאים האלה.

<קרן גרינבלט: אז מבחינת שדולת הנשים יש לנו כמה תחומים שבהם אנחנו מתמקדות: הנושא של אימהות ועבודה הוא הנושא העשיר ביותר, שבעינינו הוא החמור ביותר, וזה כולל כל מיני דברים.

<קרן גרינבלט: זה כולל איזשהו שינוי חשיבה על איך שוק העבודה עובד וכמה כל תיקון קטן שאנחנו מצליחות להעביר הוא אמנם הישג אבל הוא לא מצליח לשבור את התפקידים החברתיים המסורתיים שמעכבים את הנשים, ששומרים על אפליה, ששומרים על הזדמנויות להפלות אותן.

<קרן גרינבלט: הנושא של חופשת לידה, או חופשת הורות, או הפסקת הורות, או כל מינוח שבו אנחנו רוצות להשתמש – גם פותח פתח לאפליות מרובות ואנחנו רואות את זה כל הזמן אצלנו בקו הפתוח.

<קרן גרינבלט: מעסיקים ממשיכים לפגוע בכל דרך יצירתית שהם יכולים להמציא בנשים שנמצאות בהריון ובתקופות מוגנות אחרות – טיפולי פוריות, אחרי הריון, אחרי חופשת לידה.

<קרן גרינבלט: ההתנכלות היא משהו שבכלל עדיין לא מוסדר בחוק, זה כולל גם פיטורין או איזשהו אמצעי קשה אחר.

<קרן גרינבלט: הנושא של הגנה על העובדות המוחלשות ביותר במשק, שהן העובדות השעתיות, עובדות קבלן, כשרוב עובדי הקבלן כמובן הן נשים, בכל מקצועות הטיפול, אחיות, עובדות סוציאליות וכמובן עובדות ניקיון ומקצועות מוחלשים יותר.

<קרן גרינבלט: העובדות האלה לא זוכות להגנות שעובדות "רגילות" זוכות להן, גם בהקשרים של אימהות, הריון, לידה וכו', וזה נושא מאוד קריטי.

<קרן גרינבלט: הנושא הבא הוא נושא פערי השכר.

<קרן גרינבלט: אנחנו בשנה השלישית של פרויקט "שוות ערך", ביחד עם הנציבות לשוויון הזדמנויות בעבודה, עם שתי"ל ועם "מרכז אדוה", מקדמות את המאבק בפערי השכר בין גברים לנשים.

<קרן גרינבלט: יש פה קצת נתונים וההמשך של הרפורמה יתעסק בעיקר שוב בשינוי הפרדיגמה.

<קרן גרינבלט: במקום להישען על מודל שמתבסס על תביעות פרטניות, להתמקד במניעה ולהתמקד באחריות המעסיקים ואחריות המדינה למנוע את פערי השכר.

<קרן גרינבלט: הנושא הבא הוא נושא שד"ר עליזה לביא, שהיתה יו"ר הוועדה הקודמת, קידמה אותו והוא היה מאוד קרוב ללבה – ואנחנו מאוד שמחות על כך ומאוד רוצות להמשיך בזה – הוא נושא של בריאות נשים.

עליזה לביא: גם בנושא שהזכרת עד עכשיו, נושא פערי שכר, שני חוקים חוקקנו אז ראוי היה להזכיר זאת.

<קרן גרינבלט: כמובן, כמובן, אלה הישגים מדהימים שהיו לנו ביחד בכנסת הקודמת.

<קרן גרינבלט: נושא בריאות נשים, כמובן בדגש על אוכלוסיות מוחלשות שהבריאות שלהן והמחלות שבאות לידי ביטוי באוכלוסיות האלה הן מיוחדות ודורשות התעסקות מיוחדת; נושא הרפואה המגדרית, שהוא נושא חדש יחסית ומאוד חשוב לעסוק בו; והנושא האחרון הוא חיזוק המוסדות שאמונים על קידום השוויון המגדרי, הנציבות לשוויון הזדמנויות בעבודה והרשות לקידום מעמד האישה, שני מוסדות מאוד חשובים שמאוד חשוב להתחיל להסתכל איך הם פועלים ואיך לחזק אותם ובזה אני אסיים.

<קרן גרינבלט: אני מאוד מברכת ומתרגשת מהמעמד הזה, בהצלחה לכולנו.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

רחל עזריה: אף מילה על נישואין וגירושין?

<קרן גרינבלט: נושאים של ארגונים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת ד"ר עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אני שמחה שוב לברך אותך, היינו פה בישיבה של ההכרזה בשבוע שעבר, כשיושב-ראש הכנסת הכריז על המינוי של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עליזה לביא: אני באמת רוצה לברך על המינוי ועל העבודה הרבה שעומדת לפתחה של הוועדה.

עליזה לביא: כיושבת-ראש יוצאת של הוועדה, כמי שבאמת עבדה פה בשיתוף פעולה עם כולן, גם אלה שנמצאות פה אבל גם מי שלא נמצאת כאן בחדר הזה ובכלל לא מיוצגת בכנסת ישראל, מכול הסיבות שבעולם, גם מסיבות שתפקידנו כאן, בבית הזה, לתקן, לשנות, אם בחקיקה, אם במודעות, אם בהנגשה, אם במספר שפות – יש הרבה מאוד נשים עדיין במדינת ישראל שלא יודעות עברית ותפקידנו כאן גם לחשוב על הנשים הללו, כי מה יעזור אם נחוקק חוקים והן לא יודעות ולא מכירות?

עליזה לביא: אחד המחדלים, אם לא החולשות, הוא שבשנתיים האחרונות נחשפתי לעד כמה מהנשים לא מודעות לזכויות שלהן.

עליזה לביא: כשאנחנו מדברות כאן – הזכרת פה את הנושא של נשים והריון, הריון זו לא מחלה אבל, לצערי הרב, במשרד הכלכלה עדיין חושבים שהריון של נשים זו מחלה, וכששר כלכלה לשעבר מסרב לשתף פעולה עם הוועדה הזו – והשר בנט לא החזיר תשובות לוועדה וגם במליאת הכנסת המשיך להתחמק – איך יכול להיות שמשרד הכלכלה מאשר 80% מהפניות של מעסיקים לפיטורי נשים בהריון.

עליזה לביא: אני קוראת מכאן לשר הכלכלה החדש לקחת ולנער את הוועדה האיומה הזאת.

עליזה לביא: מי כמוכן יודעת שהפניות שמגיעות הן לא הפניות האמיתיות, הרי כל כך הרבה פיטורין נעשים בלי לבקש רשות ובלי לקבל את האישור של משרד הכלכלה, אז כשאנחנו רוצים לבוא ולדבר על זה צריך שיתופי פעולה.

עליזה לביא: יש פה נקודה – וזה לא קשור לכן יושבת-ראש הוועדה או לא יושבת-ראש הוועדה – הוועדה עברה לאופוזיציה.

עליזה לביא: הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי – שהיה לי הכבוד לשנות את שם הוועדה, צריך לקרוא לילד בשמו – הוועדה לקידום מעמד האישה או לשוויון מגדרי זה לא עניין של אופוזיציה וקואליציה ועל הממשלה להבין את זה.

עליזה לביא: אני קוראת מכאן לראש הממשלה לדעת את זה.

עליזה לביא: ראש הממשלה השבוע ממנה שלושה מנכ"לים לשלושה משרדי ממשלה – אני לא יודעת ואני מקווה שזה לא מה שמסמן את ההתנהלות - - -

עליזה לביא: יש עם זה בעיה.

עליזה לביא: אני לא יודעת.

עליזה לביא: אני אומרת לך כמי שבודקת את הנושא בימים אלה וממנה בעצמי.

עליזה לביא: אני עוקבת אבל אתמול התמנו שלושה מנכ"לים.

עליזה לביא: הם לא מאשרים אף אחת מהנשים שמגיעה אליהם לוועדה הזאת, את רובן.

עליזה לביא: אז, גברתי השרה, צריך לבוא ולראות, אנחנו חוזרות אחורה.

עליזה לביא: צריך לשנות את הקריטריונים, אני אעבוד על זה.

עליזה לביא: אנחנו, בימים האחרונים של הוועדה, הבנו פתאום שבחלק מהדירקטוריונים מבקשים הרבה מאוד תשומת לב לדרגות צבאיות.

עליזה לביא: נכון, יש קריטריונים, בזה צריך לטפל – בקריטריונים של הוועדה.

עליזה לביא: הם לא נורמליים מה שעשו שם.

עליזה לביא: תראו, אני יכולה לבוא ולתקן בחוץ, אני אומרת לכם שבבית הזה יש אפליה.

עליזה לביא: אם אנחנו בוועדת חוץ וביטחון, בוועדות שמינו בחוץ וביטחון, בוועדה שבדקה את "צוק איתן", בדרך לא דרך יושב-ראש הוועדה מצא דרך להעיף את כל הנשים שהיו בוועדה, אז זה לא – אני עמדתי פה הרבה מאוד פעמים כמו שומר סף ואם אנחנו לא נמשיך ונתבונן באמת בקפידה אז בוועדת ששינסקי לא היו נשים, בוועדת לוקר לא היו נשים.

עליזה לביא: בבחירות לרבנות הראשית – אני מזכירה לכל השותפות שהיו – כמעט שלא היו נשים אם לא היינו עומדות על הרגליים האחוריות ודורשות.

עליזה לביא: בוועדת פרי – השרה לימור לבנת מתמנה לוועדת פרי רק אחרי מחאה שהובלנו כאן.

עליזה לביא: כלומר, מה שאני מנסה לבוא ולהגיד זה שאם לא נמשיך ונעמוד ונתבונן על המציאות בישראל, אנחנו במובנים מסוימים הולכות אחורה ולא הולכות קדימה, כל שכן כשהוועדה עברה לאופוזיציה.

עליזה לביא: נקודה שנייה – הוועדה הפכה להיות בקדנציה הקודמת ועדה מחוקקת.

עליזה לביא: חוקקנו פה חוקים.

עליזה לביא: חוק הסרטונים של חברת הכנסת לשעבר יפעת קריב, אם הוא לא היה מחוקק בוועדה הזאת הוא לא היה מחוקק.

עליזה לביא: כלומר, פרצנו דרך במדינת ישראל עם חוק הסרטונים וזה אחד הנושאים שאני רוצה להמשיך אתו, עם כל השיימינג ומה שעלה על השולחן.

עליזה לביא: אין מספיק מודעות ולוועדה הזאת יש כוח, הבנה, ניסיון ויידע רב והפעילות מול ארגוני השטח היא פעילות מבורכת שלא קיימת כמעט בוועדות אחרות.

עליזה לביא: גברתי יושבת-הראש, זה אחד הדברים שצריך להמשיך לדאוג, וכאן אני קוראת לך, גברתי השרה, שזה כבוד ונהדר ואני מודה לך שבאמת מול ראש הממשלה דרשת להוסיף את הטייטל "השרה לשוויון מגדרי", זה ממש תפקיד פורץ דרך ובכך אנחנו דומים לפרלמנטים מערביים בעולם, אבל יש הרבה עבודה לפנינו.

עליזה לביא: התקציב המגדרי, שהתחלנו ליישם אותו, תקציב 2015, אני יודעת שגברתי השרה רוצה ללמוד את הנושא ובאמת להקפיד – זה בידיים שלך.

עליזה לביא: משרד שלא יעביר תקציב מגדרי אז שלא יאושר לו וכאן, בוועדה הזו, צריכים להיות הדיונים הללו.

עליזה לביא: אז על נושא חקיקה – דיברנו.

עליזה לביא: המשקיפות – אני מקווה מאוד, גברתי יושבת-הראש, שתמשיכי עם המפעל הזה של משקיפות של נשים שלא מיוצגות בכנסת ישראל, שתהיינה שותפות לסדר-היום של הוועדה.

עליזה לביא: נושא נוסף שהיה נר לרגלי – כל יושבת-ראש באמת מביאה את ה"אני מאמין" שלה – עשינו פה לא מעט דיונים בנושאים של מעמד הנשים במקום האישי.

עליזה לביא: לצערי הרב, בכנסת הזאת ובממשלה הזאת הנושאים של דת ומדינה – מוטל עליהם וטו.

עליזה לביא: אני לא רואה אותנו מצליחות לשנות.

עליזה לביא: אם הצלחתי בפעם הקודמת להביא לוועדה משותפת בנושאים של מרוץ הסמכויות, בנושאים של מעמד אישי, הגיור ועוד ועוד – גיור זה נשי, למעלה מ-70% מההתגיירות אלו נשים, הקבוצה המאוד מוחלשת בחברה – זה המקום של הוועדה הזאת.

עליזה לביא: אני לא מצפה מהממשלה, עם כל הווטו אחד על השני, אבל כאן כן אפשר לבוא, לשנות, לקדם ולעשות כי אין ברירות אחרות.

עליזה לביא: גברתי יושבת-הראש – הרבה הצלחה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת את זכות הדיבור לגב' נאילה עואד, מנכ"לית "נשים נגד אלימות".

עאידה תומא סלימאן: למען הגילוי הנאות, זה הארגון שהקמתי והייתי המנכ"לית שלו ונאילה היא קולגה קודמת שלי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, נאילה.

<נאילה עואד: אני פשוט נפעמת מרוב התרגשות שאני יושבת בוועדה שהיו"ר שלה עשתה דרך של 19 שנים בעשייה פמיניסטית וגם בחיים האישיים שלי.

<נאילה עואד: אני מודה לך על ההזמנה ומקווה שאנחנו נצליח, נצליח בגדול כנשים במדינה וכנשים פלסטיניות שיכולות לקדם את זכיותינו כזכויות אדם קודם כל.

<נאילה עואד: אני אתייחס למעמדנו כנשים פלסטיניות במדינת ישראל לא רק במישור הזה של נשים מוחלשות אלא בשלושת מישורי הדיכוי שאנחנו שרויות בהם:

<נאילה עואד: קודם כל היותנו נשים בחברה פטריארכלית, היותנו נשים במדינה והיותנו חלק ממיעוט לאומי.

<נאילה עואד: אז אנחנו מדברות על טריפל הדרה של נשים.

<נאילה עואד: כשאנחנו מדברות על שוויון מגדרי אנחנו צריכות, כבוד השרה – אם אנחנו רוצות להחליט ולבקש ולטפל בעניין מהשורשים – אי אפשר לא להתייחס לשלושת מישורי הדיכוי שהזכרתי ושלושת מעגלי הדיכוי, שצריך לקדם אותם במקביל, אחד ליד על השני ולא אך ורק להתייחס לזה בהחלטות ממשלתיות ולא לתפקד ולתפעל את זה הלאה.

<נאילה עואד: אם אני אתייחס לייצוגנו כנשים – אנחנו מדברות היום על שתי נשים שמכהנות כחברות כנסת מ-120 חברי כנסת.

<נאילה עואד: זה הישג לתנועה הפמיניסטית שגם עאידה הינה בכנסת.

<נאילה עואד: בעניין של השלטון המקומי הצלחנו כעשייה בארגונים פמיניסטיים יהודים וערבים לקדם את החוק לייצוג נשים, אנחנו מקוות שנקטוף את הפרי שלו ב-2017, אבל עד היום אנחנו מדברות על 16 חברות מועצה מקומיות.

<נאילה עואד: נכון שהיתה עליה בבחירות האחרונות למועצות המקומיות – מ-6 נשים ערביות שמכהנות כחברות מועצות ל-16 – וזה הישג שלנו כארגונים פמיניסטיים.

<נאילה עואד: אם אנחנו מדברות על יועצות לקידום מעמד האישה – ב-2008 היה תיקון לחוק שאומר כי אמור להיות מכרז בתוך המועצות המקומיות.

<נאילה עואד: לאחר בחינה של 72 מועצות ורשויות מקומיות בחברה הערבית, רק 11 יועצות במינוי של מכרז, והשאר, או שזה בהתנדבות – ואני חושבת שהמצב לא שונה בהרבה גם בחברה הישראלית בכלל מבחינת היועצות.

<נאילה עואד: אם אנחנו מדברות על הרשות השופטת – 11 שופטות ערביות במדינת ישראל מתוך 537, זאת אומרת, האחוז שלנו לא מגיע ל-2%.

<נאילה עואד: בבתי הדין לענייני משפחה – מ-31 שופטות קיימת ומכהנת אך ורק שופטת אחת.

<נאילה עואד: בחברות ממשלתיות הייצוג שלנו שואף לאפס.

<נאילה עואד: אפילו לאחר החלטת ממשלה שהיו אמורים להוביל למצב של ייצוג הולם לערבים, שבשנת 2012 יגיע ל-10% - אחוז הערבים הגיע ל-8.9 והנשים 3.2.

<נאילה עואד: אני מדברת על נשים ערביות.

<נאילה עואד: בעניין של תעסוקה אי אפשר היום שלא לדבר על כך – והצלחנו לקדם את זה מ-2003 ב"עמותת נשים נגד אלימות" – שהחסמים הם חסמים מבניים ולא חסמים שתלויים בתרבות ובחברה שלנו.

<נאילה עואד: כשאנחנו מדברות על 40% מהאקדמאיות שהינן מובטלות – טוב שהזכרת את החסמים והזכרת תחבורה ציבורית, מעונות יום וכל העניינים האלה – 77% מהנשים הערביות הפלסטיניות מובטלות.

<נאילה עואד: מי מכיר בשכר שלהן בעבודה כעקרת בית, כשכר?

<נאילה עואד: זו, אני חושבת, הדרישה שלנו שצריך לקדם, כשכר ששווה שכר.

<נאילה עואד: בעניין של אלימות, אנחנו מדברות על 89% מהתיקים שמגיעים למשטרה – על אף כל ההתייחסות הזו שנשים ערביות לא מגיעות למשטרה מחוסר אמון במערכת, זו אותה משטרה שמדירה אותנו, אותה משטרה שמשתמשת באלימות בהפגנות שלנו - אבל אפילו אם הן מגיעות, 89% מהתיקים שלהן נסגרים.

<נאילה עואד: רק 6 חוקרות בשפה הערבית, שמתוכן 4 ערביות ו-2 דוברות ערבית, נמצאות במשטרה בתחום האלימות.

<נאילה עואד: כשאנחנו מדברות על מסגרות – כל המדיניות של המכרזים וההפרטה של משרד העבודה והרווחה, שמחושבת לפי הראש ולא לפי האישה וזכותה להתקיים בכבוד, זו מחשבה ומדיניות שאך ורק מגדילה את הפערים ומחלישה את הנשים.

<נאילה עואד: במיוחד כשאני מדברת על שני מקלטים לנשים ערביות מתוך 14, בזמן שאחוז הנשים ששוהות במקלטים מגיע ל-30% מהנשים בכלל.

<נאילה עואד: אז אני מקווה שאנחנו באמת נוכל לעבוד ביחד, נצליח לקדם את זכויותינו כנשים בכלל במדינה וכנשים פלסטיניות אזרחיות מדינת ישראל.

<נאילה עואד: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, נאילה.

עאידה תומא סלימאן: אני פשוט מתנצלת שאני צריכה לצאת.

ג'מאל זחאלקה: זה בגלל שבאתי.

ג'מאל זחאלקה: בגלל שבאת אני הולכת.

ג'מאל זחאלקה: ראשית, יש הרבה מה ללמוד כאן בנוסף והקשבתי לך קשב רב.

ג'מאל זחאלקה: אני גם אשב אתך יחד עם יושבת-ראש הוועדה וננסה לגבש מספר דרכי פעולה בנושא המדובר.

ג'מאל זחאלקה: אני חייבת להסתייג מהדברים שאמרה חברתי עליזה בנושא שהוועדה נמצאת באופוזיציה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושבת שלי באופן אישי זה לא משנה את העובדה של שיתוף הפעולה וכך גם יהיה בממשלה לגבי כל הנושא של השוויון המגדרי, ואם תתקלי באיזשהן בעיות, שאני לא צופה אותן, אז אני בהחלט אהיה כאן לימינך על מנת שתצליחי בתפקידך בצורה הטובה ביותר.

ג'מאל זחאלקה: זו הערה אחת הערה שניה שאני מרגישה אותה גם באופן אישי, בלי קשר, יש בעיה בתנאי הסף שמטילים בשיבוצן של נשים גם כן לתפקידי המנכ"ליות, וגם לאחרונה באצטלה של מקצועיות, לקליטת נשים בדירקטוריונים.

ג'מאל זחאלקה: אז קחו בחשבון שזה חלק מהדברים שאני מתכוונת לקחת אותם לפתחי על מנת לפתור את העניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: לא יכול להיות שכל מי שרוצים למנות לא יכול לעבור את הוועדה כי הקריטריונים הם קריטריונים שהם לא בנמצא.

ג'מאל זחאלקה: למרות שיש נשים מצוינות שיכולות לבצע את התפקידים אבל הן לא – מה לעשות – בין 3 ל-5 שנים ניהלו מערכות כלכליות עם מספר עובדים נדרש.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: כי אלה מערכות שבעצמן בעייתיות.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: לחלוטין.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני מתכוונת לטפל בזה כי בימים אלה הייתי בעצמי עם אותה התמודדות בדיוק – לא בהצלחה אני חייבת להודות – ועל כן הכשל נמצא בקריטריונים עצמם וזה חלק מהדברים שיהיו לפתחה של הוועדה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אם נצטרך זה גם יהיה בהליכי חקיקה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: זה חלק מהדברים שאני מתכוונת לתת את דעתי בעניין.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: תודה רבה לכם, כל הצעה וכל רעיון יתקבלו בברכה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: אני אתכן שנים, יש חוקים שקידמתי שעל שמכן, נשמח שתעבירו את זה ליושבת-ראש הוועדה ואני אדאג בוועדת שרים שזה גם יתקדם על שמה.

<נירה לאמעי-רכלבסקי: תודה רבה ובהצלחה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך את הדיון, אנחנו ניתן לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, חבר הוועדה, ואחר כך נמשיך את התור הארוך.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת לנסות לקצר כמה שאפשר כדי לאפשר לכמה שיותר נשים לדבר, אני יודעת מה זה לצאת מהדלת הזו בלי לקבל את זכות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אני שמח להיות במקום כמו בבית שיש בו כל כך הרבה נשים – יש לי חמש בנות.

ג'מאל זחאלקה: בכל מקום אני מרגיש יחיד בין הרבה נשים.

ג'מאל זחאלקה: בכל מקרה, זה כבוד גדול בשבילי להיות בוועדה למעמד האישה.

ג'מאל זחאלקה: אני התחלתי את דרכי בכנסת כחבר הוועדה למעמד האישה וחבר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ועכשיו אני גם חבר בשתי הוועדות האלה, שיש קשר ביניהן.

ג'מאל זחאלקה: בצד הכבוד, האמירה החברתית והבחירה – אני בחרתי, עאידה יודעת, יכולתי לבחור דברים אחרים גם – הבחירה שלי היא בחירה מודעת בגלל חשיבות הנושא.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שחשיבות הוועדה היא בעבודתה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, בכוחנו להפוך את הוועדה הזו לוועדה חשובה יותר ובכוחנו – או בחולשתנו – נעשה את ההפך.

ג'מאל זחאלקה: ולכן, זה לא נתון קבוע – אני אומר את זה כי יש אגדות בכנסת שמסתובבות: זו ועדה יותר חשובה, זו ועדה פחות חשובה, הוועדה הזאת יכולה לעשות הרבה ויש לה משימות רבות.

ג'מאל זחאלקה: זה לא סוד שהמצב הכי קשה בארץ הוא מצבה של האישה הערבייה, וכאן אנחנו לא יכולים – היות וזו הישיבה הראשונה יש לי הרבה מה להגיד אבל אני רוצה רק לתת את שתיים-שלוש היריות הראשונות.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך להתמקד בדברים הגדולים, כי מטבעה של הכנסת שדוחפים אותנו כל הזמן לטפל בכל מיני בעיות שהן בשוליים, חשובות אבל הן לא העניין.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אני אומר לעאידה ידידתי, בואו ניקח את האבנים הגדולות – אתם מכירים את הסיפור של האבנים הגדולות – האבן הגדולה ביותר בעניין של הנשים הערביות זו האבן של התעסוקה.

ג'מאל זחאלקה: פעם היתה בעיה קשה מאוד בעניין ההכשרה, יש בעיה של הכשרה, אבל היום זה 1 ל-100 – אם הבעיה של ההכשרה זה 1, הבעיה של התעסוקה היא 100.

ג'מאל זחאלקה: היום 65% מאלה שלומדים לימודים אקדמיים בציבור הערבי הן נשים, הצלחה בבגרויות, הנשים מוכשרות יותר, מקבלות יותר הכשרה, מוכשרות יותר במובן של הכשרה ולא במובן של כישרון – גם בעניין של כישרון אבל זו דעה אישית שלי – ולכן אני חושב שצריך להתמקד בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני אדחק בך קצת, ג'מאל, האבן השנייה.

ג'מאל זחאלקה: אני מסיים, אני רק אומר שבעניין הזה שמענו הרבה דברים.

ג'מאל זחאלקה: אני העליתי את הנושא הזה ב-2003, איך שנכנסתי לכנסת, אז זה לא היה באופנה, זה לא היה כל כך – גם שר האוצר דאז, בנימין נתניהו, הופתע מהנתונים שאני שמתי, הופתע מעוצמת הבעיה והופתע גם מהנכונות והרצון של נשים ערביות לעבוד.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שההפתעה הזאת עברה אבל בינתיים השינויים הם מזעריים, מאוד איטיים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, בנושא הזה, לא רוצים עוד שינוי אלא רוצים לחולל מהפכה, לחולל מהפכה.

ג'מאל זחאלקה: זה הנושא הראשון.

ג'מאל זחאלקה: הנושא השני הוא האלימות נגד נשים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לצאת מהוועדה מסר למשטרה, לרשויות המקומיות, לחברה, לפוליטיקאים, למחנכים, בלתי ספר – אפס סבלנות.

ג'מאל זחאלקה: אפס.

ג'מאל זחאלקה: זירו.

ג'מאל זחאלקה: על כל עניין קטן אנחנו נהפוך את העולם.

ג'מאל זחאלקה: זה המסר שצריך לעבור.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה עניינים שצריך לדון בהם, אני לא מזלזל, אבל אני חושב ששתי הבעיות האלה – עניין התעסוקה ועניין האלימות נגד נשים – אלה שני העניינים הכי חשובים שאנחנו צריכים לטפל בהם כוועדה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמבחינת החברה הערבית הם הנושאים הכי חשובים היום, גם מבחינה חברתית כללית וגם בעניין מעמדן וכוחן של נשים.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: זכות הדיבור לאורית סוליציאנו, מנכ"לית האיגוד.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אורית.

<אורית סוליציאנו: קודם כל, אני חייבת עוד פעם לומר עד כמה אני מתרגשת לראות את עאידה תומא סלימאן בראש הוועדה, בשר מבשרינו של מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית וזה הישג בלתי רגיל לתנועה הפמיניסטית.

<אורית סוליציאנו: בתור קצת ותיקה, חלק מהחברות הוותיקות שלי כאן, אני רואה בכל זאת אחרי 20 שנה שנעשתה פריצת דרך, שאפשר לדבר בלשון נקבה ועוד הרבה דברים יותר עמוקים.

<אורית סוליציאנו: ברכותי, אנחנו מאחוריך, עאידה.

<אורית סוליציאנו: אני אדבר בקצרה.

<אורית סוליציאנו: כל מי שיושבת כאן מסביב לשולחן וגם היושבים יודעים שאלימות מינית היא מכת מדינה.

<אורית סוליציאנו: למרכזי הסיוע – אני מייצגת כאן 10 ארגונים – מגיעות מדי שנה 40,000 פניות.

<אורית סוליציאנו: עוד נושא שאני צריכה להדגיש כאן הוא שכשני-שלישים מהפניות האלו מדברים על פגיעה מינית בילדים.

<אורית סוליציאנו: אני אומרת את זה כי יש תמיד תפיסות ומיתוסים לגבי הנושא הזה שאינם מעוגנים במציאות.

<אורית סוליציאנו: אנחנו הרבה שנים יושבים כאן בוועדה ומשמיעים את קולנו, יש כאן שיתוף פעולה מאוד מאוד הדוק.

<אורית סוליציאנו: אני אדבר על ארבעה נושאים שהם אסטרטגיים שהיינו רוצים לקדמם יחד אתך, עאידה, יו"ר הוועדה: ראשית, אחד הנושאים הוא שיש כעת מהלך שנעשה בשיתוף משרדי ממשלה לייצר תוכנית לאומית למניעת אלימות מינית בקרב ילדים ובני נוער, איזשהו שיתוף פעולה שנעשה בין ארגוני מגזר שלישי ומשרדי ממשלה וצריך יהיה להפעיל לחץ שהממשלה אכן תסכים לאמץ את התוכנית הזו, ואני קוראת לך להיות ולעזור לנו בקידום הנושא.

<אורית סוליציאנו: דבר שני – הצעת חוק שאנחנו יזמנו והוגשה בכנסת הקודמת, חייבים לקדם אותה, חייבים שנפגעות ונפגעי תקיפה מינית יקבלו שיקום ופיצוי כדי שיוכלו להמשיך לחיות, לתפקד, לחזור לחיים ולא להיות גם עול על החברה.

<אורית סוליציאנו: אנחנו ניסחנו בשיתוף חברת הכנסת מיכל רוזין הצעת חוק שיקום-פיצוי, זאת הצעת חוק תקציבית.

<אורית סוליציאנו: אני חייבת לציין זאת כי במדינת ישראל כל כך דואגים לדאוג לביטחון שלנו וכשאנשים נפגעים מפעולות איבה זה מובן מאליו שיש שיקום ופיצוי לנפגעי טרור, אני חושבת שחייבים לעגן את הנושא של טרור מבית ולממן את זה כלכלית, בעיקר שמדובר במכת מדינה.

<אורית סוליציאנו: דבר נוסף שמבחינתנו הוא נורא נורא חשוב הוא הנושא של מניעה.

<אורית סוליציאנו: אנחנו גם ניסחנו בכנסת הקודמת הצעת חוק, שוב בשיתוף חברת הכנסת מיכל רוזין – קודמתי בתפקיד – הדבר הזה נתקע.

<אורית סוליציאנו: כדי למנוע את התופעה הזו, שהיא מכת מדינה, חייבים שכל אנשי המקצוע מתחומי הרווחה, הבריאות והחינוך יעברו הכשרות, זו חובה.

<אורית סוליציאנו: יש כאן שתי נציגות, פרופסוריות מכובדות באקדמיה, מתחום הפסיכולוגיה ומהתחום שלך, ואתן יודעות שזו לא חובה במסגרות להשכלה במדינת ישראל לעבור הכשרה בתחומים האלו.

<אורית סוליציאנו: חייבים שכל איש חינוך, כל איש שעוסק בתחום הרפואה וכל עובדת סוציאלית או פסיכולוגית יעברו הכשרה בנושא.

<אורית סוליציאנו: דבר שלישי שהוא מאוד מאוד חשוב לנו וגם נזדקק לעזרת הוועדה – בחסות משרד הכלכלה, בשיתוף מכון התקנים הישראלי אנחנו עשינו פרויקט של יצירת מעין תו תקן, קוד וולונטרי למניעת הטרדה מינית בעבודה.

<אורית סוליציאנו: הדבר הזה כרגע בפיילוט, גם בשיתוף ציונה קניג יאיר, נציבת שוויון הזדמנויות בעבודה.

<אורית סוליציאנו: אנחנו נצטרך עזרה, אנחנו רוצים להטמיע את זה בארגונים שונים במדינה ויידרש כאן מהלך שלם לעשות את זה.

<אורית סוליציאנו: דבר אחרון חביב אסטרטגי: בוועדה הזו עלו הרבה פעמים נושאים של שוויון מגדרי, יצירת מרחב בטוח בכל מיני ארגונים – אני מדברת על תנועות נוער, אני מדברת על שירות לאומי, אני מדברת על ארגונים שונים במדינה – הדבר הזה חייב להיעשות.

<אורית סוליציאנו: למשל, התחלנו כרגע פרויקט בתנועת "הצופים" ואנחנו נרצה בהמשך להציגו, אבל שכל תנועות הנוער במדינת ישראל יטמיעו שוויון מגדרי ויצירת מרחב בטוח.

<אורית סוליציאנו: תודה והמון הצלחה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להודות שאני מאוד מאוד מתקשה להפסיק את הנשים הנפלאות ואת הדברים על העשייה שלהן, אני עכשיו מתחרטת על כך שהשארתי את כל החומר שלי במשרד הישן כי על כל הדברים שדיברת עליהם יש לי חומרים, אבל דלית אומרת לי שיש לה גם העתק.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת את רשות הדיבור לפרופ' רחל ארהרד, יו"ר פורום יועצות הנשיא למחקר, יו"ר פורום נציבות למניעת הטרדה מינית באקדמיה, באוניברסיטאות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<רחל ארהרד: תודה רבה.

<רחל ארהרד: אני מצטרפת לברכות החמות ביותר ביותר ביותר ומאחלת לכולנו הצלחה.

<רחל ארהרד: חדר מלא נשים שרובנו כאן מסנגרות על נשים מוחלשות.

<רחל ארהרד: יושבות כאן נשים לא מוחלשות, אלא המסנגרות, ואני באה כאן היום לסנגר על אבן נדירה – ואלה החוקרות והמדעניות שיושבות באוניברסיטאות המחקר – שהן משכמן ומעלה, המשאב הנדיר ביותר שיש לנו.

<רחל ארהרד: המדינה שלנו דלת משאבים, כולם מתווכחים היום על הגז והמונופולים, יש לנו משאב של חוקרות מעולות בקנה מידה בינלאומי, משאב מבוזבז, רבותי.

<רחל ארהרד: בפרס נובל זכו 4 גברים ואישה אחת וזה מייצג את המצב שהיום אנחנו מצויים בו.

<רחל ארהרד: רמת ההשכלה הכללית, כפי שאמרת, של נשים, גבוהה יותר.

<רחל ארהרד: שיעור מסיימות

<רחל ארהרד: PhD באוניברסיטאות גבוה יותר.

<רחל ארהרד: יותר נשים מסיימות תואר שלישי מאשר גברים כיום במדינת ישראל.

<רחל ארהרד: הגיעו למקום הזה ואז יש נחיתה בשיעור הנשים והייצוג שלהן בסגל האקדמי, אז זה יורד, אז אנחנו קוראים לזה "תופעת המספריים" – מתחילות גבוה וכשמגיעים לדרגה הגבוהה של פרופ' מן המניין זה הולך ויורד ויורד ויורד ואנחנו מגיעים בפקולטות מסוימות ל-3%, בהנדסה, במדעים המדויקים, כאשר יש לנו כבר את הפול.

<רחל ארהרד: כלומר, הטיעון שנאמר בעבר: אין נשים – יש כבר את הפול של חוקרות מדעניות שסיימו דוקטורט באוניברסיטאות המחקר.

<רחל ארהרד: צריכים – וזה בעצם תפקיד הוועדה והשרה, שלצערנו כבר פרשה מהפגישה – להסיר את אותם חסמים מוסדיים ואותם חסמים אישיים, תוך-אישיים, בחברה שהיא מאוד פרו-נטאלית.

<רחל ארהרד: הוזכר הריון ולידה, כלומר, ליצור סביבה שהיא תומכת בהורות ומשפחה וקריירה גם יחד, משום שאחרת נשים מוכשרות, כמו ד"ר ענבל קרייס – אתן יודעות מי זו?

<רחל ארהרד: מי פיתח את ה"חץ 3"?

<רחל ארהרד: אישה מוכשרת שגם בן זוגה וגם ילדיה, כולם עוסקים בעבודה ויש שילוב מדהים של קריירה ומשפחה.

<רחל ארהרד: אז מה שאנחנו צריכים לעשות ולקדם כאן בוועדה זה אכן את אותה סביבה כמו בכל אוניברסיטה בעולם – דאגה לגיל הרך, כלומר שכל מדענית, חוקרת, מגיעה בבוקר ויש מקום לילדים שלה, גיוס וקידום חברות סגל, ואכן, נכון, מוחלשות מהחברה הערבית.

<רחל ארהרד: שעמיתתי, פרופ' פאדיה נאסר, לא תהיה הפרופ' היחידה מן המניין באקדמיה של מדינת ישראל, זו תעודת עניות וכאן אפשר לקדם את המצב.

<רחל ארהרד: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מעו"ד ציונה קניג יאיר, נציבת שוויון הזדמנויות בעבודה.

עאידה תומא סלימאן: תסלחו לי, אבקש ממש לנסות לתמצת.

זאב בנימין בגין: עד מתי אנחנו יושבים?

עאידה תומא סלימאן: חשבתי עד 12:00 אבל בקצב הזה אני חושבת שנאריך עד 12:15 ולכן אני רוצה באמת שנדבר בקצרה כי עוד תהיינה הזדמנויות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עכשיו רק פורשות את היריעה, כל פעם ניקח נושא אחר ונדבר עליו לעומק.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, ציונה.

<ציונה קניג יאיר: חזון אחרית הימים – ברכות רבות גם לוועדה, גם לכנסת ישראל וגם לך באופן אישי, העשייה שלך לאורך כל השנים מוערכת.

<ציונה קניג יאיר: אנחנו מכירות לא מהיום ואני מאוד שמחה לראות אותך כאן.

<ציונה קניג יאיר: אני לא רוצה לפרוש עכשיו את כל הנושאים שאני חושבת שהוועדה ברשותך צריכה לטפל בהם כי המבינה את הרמז, קצר זה קצר, אז אני אשאר רק בתחום הברכות.

<ציונה קניג יאיר: אני אגיד שנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה מטפלת ב-14 סוגי אפליה, אבל לאן שלא נסתכל, אם זה גזע, אם זה דת, אם זה לאום, אם זה נטייה מינית, אם זה הריון, טיפולי פוריות, אפילו אם זה שירות מילואים, אנחנו נתקלות באפליה נגד נשים.

<ציונה קניג יאיר: האפליה הכפולה הזו כלפי נשים – על כל הרקעים שהזכרתי ועוד רקעים שקיימים בחוק השוויון – אלה נושאים שצריכים להיות מטופלים פה בתוך הוועדה על ידי כולנו ובראשותך.

עאידה תומא סלימאן: תודה, זה אפילו היה יותר קצר ממה שציפיתי.

<ציונה קניג יאיר: לא סיימתי אבל, רק רציתי לראות אם את איתי.

עאידה תומא סלימאן: חשבתי, אוקיי.

<ציונה קניג יאיר: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד לך הוא שאני חושבת שהוועדה הזו היא פלטפורמה פנומנלית בתוך הכנסת.

<ציונה קניג יאיר: יש יושבי-ראש שהשתמשו בזה יותר ויש יושבי-ראש שהשתמשו בזה פחות.

<ציונה קניג יאיר: אני חושבת שיש לך כאן באמת הזדמנות להשתמש בוועדה, להשתמש בנו – כל השחקנים מהממשלה ומהחברה האזרחית – והשמיים הם הגבול.

<ציונה קניג יאיר: אז שיהיה הרבה בהצלחה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: רק חדשות – אני לא יודעת אם משמחות או מה – אבל יש עוד נשים, ובגלל זה אתן רואות אותנו מתלחששות, שעדיין לא נכנסו ואנחנו מנסות לארגן את זה, כך שזה משמח לדעת שיש כל כך הרבה רצון להיות פה אבל הן מתעכבות.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר מירב שמואלי, מתאמת המאבק בסחר בבני אדם, משרד המשפטים, בבקשה.

<מירב שמואלי: בוקר טוב, תודה רבה, ברכות והצלחה לוועדה החדשה.

<מירב שמואלי: אני אדבר ממש בקיצור.

<מירב שמואלי: התחום שאני אמונה עליו – סחר בבני אדם – נוגע לכמה מהנשים הכי מוחלשות בחברה, נשים שמשועבדות בעולם הזנות, הניצול המיני, החשפנות, נשים זרות ומקומיות מכלל הקבוצות והמגזרים בחברה, מהגרות, זרות, מבקשות מקלט, נשים עם סטטוס חוקי או בלי סטטוס חוקי שהן מאוד פגיעות לניצול מסוגים שונים, אותן כלות בהזמנה, אנשים שמעובדות במסגרת כתות ומין משפחות מורחבות מטורפות ויש עוד שורה ארוכה של תופעות שהנושא הזה מכסה.

<מירב שמואלי: אני רוצה להדגיש שמתחילת שנות ה-2000 היתה ועדת משנה של הוועדה הזו בנושא סחר בנשים, שבקדנציה הקודמת של הכנסת הורחב המנדט שלה לוועדת סחר בנשים וזנות.

<מירב שמואלי: אני חושבת שחשוב מאוד שגם הפעם תוקם ועדת משנה כזאת, הנושאים הם מאוד חשובים.

<מירב שמואלי: אם נכון הדבר – אני לא יודעת – אם אכן לא תקום ועדת עובדים זרים, המשמעות היא שאוכלוסיות גדולות בחברה שהן הכי מוחלשות ועם הכי פוטנציאל ניצול, לא יהיה להן בית בכנסת.

<מירב שמואלי: ומשפט אחרון על הפעילות של מדינת ישראל בתחום הזה - הגענו להרבה מאוד הישגים אבל עדיין יש אתגרים, הפעילות הזאת, צריך לראות אותה בחלק מפעילות גלובלית.

<מירב שמואלי: כל הקהילה הגלובלית מגויסת לדבר הזה ואנחנו גם נבחנים בכל מיני דוחות בינלאומיים על הפעילות.

<מירב שמואלי: הוועדה הספציפית הזאת מוזכרת שנה אחר שנה בדוח של מחלקת המדינה על סחר ושואלים שאלות ספציפיות על הפעילות שלה.

<מירב שמואלי: לא בגלל זה מקימים ועדה, מקימים ועדה כי חשוב לנו לטפל בנושאים אבל אני מזכירה שיש לזה גם השלכות כאלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לומר – אולי הייתי צריכה להודיע לפני שהתחלת לדבר – שכן החלטתי להקים את הוועדה הזו שוב גם בקדנציה הזו ולהמשיך את פעילותה.

<מירב שמואלי: חדשות טובות.

עאידה תומא סלימאן: שולה קשת מ"אחותי", בבקשה.

<שולה קשת: אני אעשה את זה קצר, כפי שביקשת.

<שולה קשת: ברכות, אני גם מאוד נרגשת ונפעמת לראות אותך כאן כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי, וגם השרה גילה גמליאל, התפקיד הזה של שרה לשוויון מגדרי הוא באמת נפלא.

<שולה קשת: אני אגיד בכמה מילים – תנועת "אחותי" היא תנועה פמיניסטית מזרחית.

<שולה קשת: אנחנו מאוד שמחנו כשדיברת לא רק על נשים אלא גם על העניין האתני, העניין הלאומי, שהוא בעצם מוסיף לדיכוי כפול ומכופל.

<שולה קשת: כשאנחנו באות ומדברות על מעמדן של נשים זה באמת מחייב לבוא ולהגיד: נשים פלסטיניות, נשים מזרחיות, נשים יוצאות אתיופיה – הן חוות דיכוי כפול, מכופל, משולש, ובהחלט צריך לעסוק בזה, לא להתעלם מזה ולהשקיע שם את מרב המאמצים.

<שולה קשת: אני רוצה להגיד כמה דברים: קודם כל, הוזכרה פה אלימות – אני רוצה לדבר על אלימות משטרתית.

<שולה קשת: בוועדה הקודמת, שהיתה בראשות חברת הכנסת עליזה לביא, הבאנו את הנושא הזה.

<שולה קשת: יש אלימות מאוד קשה, אנחנו מכירות את זה, של משטרה, ונשים נפגעות פי כמה, לא רק מאלימות פיזית אלא גם מהטרדות מיניות.

<שולה קשת: אנחנו הבאנו הצעה לתיקון בחוק שקשור להטרדה מינית, להוסיף גם שוטר, כמו מורה או כל בעל סמכות אחרת, שאותה אחת שחוותה הטרדה לא צריכה לבוא ולהוכיח שהיא אמרה לאותו מטריד שהיא לא מעוניינת.

<שולה קשת: זה דבר אחד.

<שולה קשת: יש לנו פה פעילות מאוד מאוד גדולה.

<שולה קשת: נמצאת פה כרמן אלמקייס, הקולגה שלי, שהיא מובילה את כל הנושא הזה של אלימות משטרתית.

<שולה קשת: זה חוצה באמת – יש פה אלימות כלפי נשים פלסטיניות ומזרחיות וכו'.

<שולה קשת: כמה מילים לגבי תעסוקה: יש נשים שלא היתה להן הזדמנות ללמוד באוניברסיטה – שגם שם, כמו שאתה אמרת, הכשרה זה לא מספיק – אבל יש להן מאוד הרבה ידע שעבר מאם לבת, רקמה, קליעה, כיור.

<שולה קשת: זה צריך להיות כמו ההייטק פה, כמו שמקדמים את ההייטק.

<שולה קשת: יש עשרות-אלפי נשים שמנסות להתפרנס ואין להן בכלל אפשרות בשוק העבודה.

<שולה קשת: יש עוד דברים אבל אני רואה שהזמן קצר, אנחנו עוד ניפגש.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אנחנו רק בתחילת הדרך, אנחנו עוד ניפגש ונדבר יותר לעומק.

עאידה תומא סלימאן: גב' ורד סוויד, מנכ"לית הרשות לקידום מעמד האישה, בבקשה.

<ורד סוויד: ברכות מעומק הלב לבחירתך, אני חושבת שזו גאווה גדולה לכולנו, גם לנשים וגם לגברים, היכרותך הרבה עם פעילות השטח, גם המאבק באלימות וזכויות נשים ופעילות משותפת שעשינו גם עם היועצות במגזר הערבי, פעילות מאוד מעמיקה.

<ורד סוויד: זמנינו קצר אבל אחד הדברים המרכזיים שאני רואה שבו נוכל להוביל לשינוי חשיבה וכבר במושב הקרוב – כמעט בכל המחקרים שעשינו, גם במחקר באקדמיה על הסיפור של הפוסט-דוקטורט, זה מחקר שהרשות ביצעה, הסיפור הוא חלוקת הנטל בבית.

<ורד סוויד: להערכתי, אם תוכלי להוביל מהלך של חופשת לידה – תקופת לידה יותר נכון כי המילה "חופשה" היא לא רלוונטית – גם לאבות וגם לאימהות בזמנים שונים.

<ורד סוויד: באירופה, במדינות שבהן זה נהוג, כמו בהולנד לדוגמה, גבר שלא לוקח את הזמן הזה להיות עם בתו או בנו – מרימים גבה כלפיו.

<ורד סוויד: הרעיון הוא להסליל – לאנשים כמו חבר הכנסת בני בגין חלוקה שוויונית בבית מוכרת ומובנת אבל ברוב הבתים בישראל - - -

זאב בנימין בגין: אני עשיתי חשבון, ורד, שאני, במשך השנים, קרוב לוודאי שרחצתי כ-250,000 סכינים, מזלגות וכפיות.

<ורד סוויד: אני יודעת וזה אמיתי, אבל לא כל הנשים במדינה זוכות בזוגיות שוויונית ולכן אני רואה כיעד מרכזי אם נוביל חוק.

<ורד סוויד: לארגוני המעסיקים יש התנגדות מאוד גדולה אבל אני חושבת שזה משהו שחובה להוביל אותו.

<ורד סוויד: אנחנו הובלנו כמה רפורמות בתחום ואני חושבת שזה היעד הבא – שיתוף והכוונה ועידוד.

ג'מאל זחאלקה: את חושבת שבארץ ירימו גבה?

<ורד סוויד: כן.

ג'מאל זחאלקה: בארץ, ירימו גבה על גבר שלא – ?

<ורד סוויד: כן, אני חושבת שהתפקיד שלנו הוא להוביל - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות להוביל למצב כזה.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע, אבל הרמת הגבה היא לא מובנת מאליה, צריך להרים לו את הגבה.

<ורד סוויד: בסדר, בחקיקה וכו'.

ג'מאל זחאלקה: הם לא ירימו מרצונם.

<ורד סוויד: אחד הדברים שנגעו בהם הוא ביטול הוועדה לפטורים להריון.

<ורד סוויד: אין שום סיבה, גם אם חברה קורסת וגם אם יש צמצומים וקיצוצים, אי אפשר להשאיר נשים בהריון מחוץ למעגל העבודה, בין אם זה תהיה אחריות של ביטוח לאומי לתת להן שכר ולהמשיך עם זה שנה אחרי.

<ורד סוויד: אני חושבת שהגיע הזמן להוציא מחוץ לחוק ולא לאפשר שום מקרה של פיטורי נשים בהריון.

<ורד סוויד: שוב, כולנו מאחלות לך בהצלחה, נושא מעמד האישה הוא לא נושא של אופוזיציה וקואליציה.

<ורד סוויד: כל אחת מאתנו – בין אם זה ארגוני השטח ובין אם זה היועצות – שעושה את העבודה שלה, אנחנו נלחמות עבור נשים ורואות תמיד את חשיבות העשייה המגדרית.

<ורד סוויד: יש לך צוות ותיק בניהולה של דלית אזולאי, עם ידע רב, אז שוב בהצלחה גדולה מכולנו ובוודאי שנשתף פעולה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: כשנאמר ועדת אופוזיציה הכוונה היא שרוב הח"כים שנמצאים בוועדה הם מהאופוזיציה, לזה הכוונה.

עאידה תומא סלימאן: אבל, תאמינו לי, אני קצת למדתי לאורך השנים איך להפוך נושא מנושא אופוזיציוני לגמרי למיינסטרים אז נעבוד על זה גם.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת את רשות הדיבור לעו"ד גלי עציון מנעמ"ת.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לשלב בין ארגונים לבין נציגות של משרדים.

<גלי עציון: אני גם אדבר בקצרה.

<גלי עציון: קודם כל, ברכות.

<גלי עציון: דבר שני – וזה מה שהייתי רוצה להביא לשולחן הזה היום וזה איכשהו יצא בדיוק המשך טבעי לורד – שהוועדה הזו צריכה באמת להתחיל לחשוב קצת מחוץ לקופסה.

<גלי עציון: אנחנו יושבות בתוך הקופסה הרבה שנים, תסלחו לי על הביטוי הבוטה – מקשקשות בקומקום ושוב ושוב חוזרות על אותם דברים וזה אומר שצריך להסתכל על דברים בצורה קצת אחרת, בין השאר למשל, להנגיש את מקום העבודה אלינו ולא להנגיש אותנו למקומות העבודה.

<גלי עציון: השינוי צריך להיות שינוי תפיסתי, אז כמו שיש שינוי תפיסתי בוועדה צריך לקחת את זה לכל הנושאים.

<גלי עציון: אני גם לא חושבת שזה עניין של אופוזיציה וקואליציה, זה עניין של עבודה משותפת וראינו הרבה פעמים נושאים שהיו חשובים בתחום מעמד האישה, בתחום דיני משפחה, שהם חצו גבולות של מפלגות ושל צדדים.

<גלי עציון: מה שהייתי כן קוראת לוועדה זה להשתמש בכובע הנוסף שלה – אנחנו תמיד זוכרים את החלק המחוקק, וחוקים ברוך-השם יש לנו הרבה, הבעיה שלנו היא באכיפה, בביקורת.

<גלי עציון: הכנסת היא הפרלמנט, לפרלמנט יש כוח בקרה וניהול ואני הייתי מאוד שמחה אם הוא יתחיל להפעיל את הכוח הזה ולא לחוקק חוקים – זה מאוד יפה לחוקק חוקים שהם כתובים ונהדרים בספר החוקים של מדינת ישראל והאכיפה שלהם היא אפסית, או שהם נחקקו ושכחו לצרף להם את הסעיף התקציבי שהופך אותם מאות יפה לאות מתה.

<גלי עציון: אז בשורה האחרונה – ברכות, בהצלחה, ואני חושבת שנוכל לעשות הרבה דברים ביחד אם נלך לכיוון הנכון.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: פרופ' נורית ירמיה, המדענית הראשית, משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל.

<נורית ירמיה: ויושבת-ראש המועצה הישראלית לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה שבמשרד המדע.

<נורית ירמיה: אז יש לנו כאן עוד הרבה מאוד עבודה לכולנו וברכות, מחמם את הלב לראות אותך כאן ולשמוע את חברותי.

<נורית ירמיה: אני מבקשת להמשיך את דברי הנשים שקדמו לי.

<נורית ירמיה: ראשית, היום התפרסמה ההודעה לעיתונות שרחל ציטטה ממנה שאכן באקדמיה רק ב-37% מהמחלקות – אני אומרת "רק" כי זה לא רק – יש לנו פחות מ-20% נשים.

<נורית ירמיה: אני אומרת את זה בסגל האקדמי כיוון שהרבה מאוד פעמים אומרים לנו: מצוינות מדעית, מצוינות מדעית – מצוינות אקדמית היא לא משהו אובייקטיבי, אותה הצעת מחקר תחת השם ג'יין ותחת השם ג'ון מקבלת ציונים שונים באופן משמעותי.

<נורית ירמיה: מפה אני מבקשת לעבור ולומר – דיברו כאן קודם על רפואה מותאמת אישית, על רפואה מגדרית, רפואה מדייקת, אנחנו היום יודעות שכל הרפואה בנויה על גוף הגבר כיוון שנשים לא משתתפות במחקרים הקליניים כי המחזור החודשי שלהן מלכלך את התוצאות.

<נורית ירמיה: לכן נשים מתות יותר מהתקפי לב, כיוון שמועקה בחזה זה לא הסימן הברור ביותר של התקף לב בנשים.

<נורית ירמיה: אז היום יש לנו את "רפואה מותאמת אישית" וזה משהו שאנחנו במשרד בהחלט מממנים.

<נורית ירמיה: מפה אני מבקשת להמשיך הלאה ולהתחבר למה שנאמר פה קודם – כל עוד שנשים מרוויחות פחות, כל עוד שמקומות העבודה הם כאלו שתמיד מוצאים את הדרך שברגע שנשים חודרות לאיזשהו ארגון מיד ממציאים את הארגון הבא, את ההתארגנות הבאה שלא מאפשרת לנשים להיכנס אליה או שמקשה – קרי ההייטק היום – בדיוק שם אנחנו נמצאים.

<נורית ירמיה: אז זה לא במקום של לחשוב מחוץ לקופסה, זה מהמקום שלא צריכה להיות לגמרי קופסה ומהמקום שבו כיום אנחנו צריכות לדאוג לכך שהקריטריונים לקבלה – בדיוק כפי שנאמר כאן, שמקום העבודה צריך להיות מותאם לכולנו.

<נורית ירמיה: אני אסיים בכך שאני מעדיפה, מבקשת ומזמינה אותנו לא לדבר על עבודה ועל משפחה אלא על זמן ציבורי ועל זמן פרטי, וככל שאנחנו נשכיל ששני המינים, גם גברים וגם נשים, תהיה חלוקה טובה יותר בין הזמן הציבורי לזמן הפרטי ושהשכר יהיה שווה, כך זאת לא תהיה האישה שלא מגיעה לעבודה כי הילד חולה והיא מרוויחה פחות ובוודאי שהיא תישאר בבית.

<נורית ירמיה: תודה ועוד נמשיך.

עאידה תומא סלימאן: תודה, אני בטוחה שעוד נמשיך.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת את רשות הדיבור לקרן שמש-פרלמוטר, "איתך-מעכי", בבקשה.

<קרן שמש-פרלמוטר: תודה רבה.

<קרן שמש-פרלמוטר: אני מצטרפת לכל הברכות ואני אדבר בקצרה.

<קרן שמש-פרלמוטר: אני רוצה להגיד כמה דברים: אחד, בהמשך לדברי השרה על תוכנית האם שהיא אמרה שנכתבת – חשוב להגיד שארגוני הנשים כתבו תוכנית פעולה כוללת שהיא בעצם נכנסת להחלטה 1325 של מועצת הביטחון של האו"ם, שבעצם משלבת וקושרת את הנושאים של ייצוג, מניעת אלימות והגנה של נשים.

<קרן שמש-פרלמוטר: גם בזכות הוועדה וגם בזכות ורד סוויד, ממש לפני שהכנסת הקודמת התפזרה התקבלה החלטת ממשלה לכתיבת תוכנית פעולה לאומית, national action plan, ובעצם אולי הדבר הראשון שגם השרה, הוועדה ובכלל הממשלה צריכים להידרש אליו זה בעצם לממש את ההחלטה הזו, ושמשרדי ממשלה, על מנעד רחב מאוד של משרדי ממשלה, בעצם ילכו בעקבות החדר של ארגוני הנשים שכתב את המסמך הזה.

<קרן שמש-פרלמוטר: אני רק אגיד בקצרה שבדיוק כפי שנאמר, ההסתכלות של החלטה 1325 זה לא רק על דברים שהם דברים קלאסיים של נשים, כמו פיטורי נשים בהריון, אלא זה באמת להרחיב פרספקטיבות רחבות יותר, החל ממה זו תפיסת ביטחון, מהו ביטחון שהוא לא רק מיליטריסטי, ביטחון מפרספקטיבות מגדריות רחבות יותר ובאמת את הקשר הזה בין אלימות ובין ייצוג, שהדברים האלה קשורים אחד בשני.

<קרן שמש-פרלמוטר: אנחנו קוראות בעצם גם לשרה, גם לוועדה, בוודאי לרשות לקידום מעמד האישה, שזה יהיה אולי הכיוון הראשון שהוועדה תלך אליו.

<קרן שמש-פרלמוטר: אני אגיד עוד שני דברים בקצרה: אני חושבת שהוועדה הזו בוודאי ידעה, ואני בטוחה שגם תדע, לעבוד ולהיעזר בארגוני נשים, שזה שדה פורח עם הרבה מאוד ידע וכוח.

<קרן שמש-פרלמוטר: אנחנו הובלנו כבר בעבר לא מעט מאבקים, כמו העלאת גיל הפרישה, הנושא של חזקת הגיל הרך, מדיניות מאוד משמעותית שהשתנה בזכות ארגוני נשים.

<קרן שמש-פרלמוטר: יש שני פורומים מאוד משמעותיים כרגע לארגוני נשים: אחד הוא "שותפות" – ארגון שחברות בו ארגוני נשים שעוסקות בנושא של תעסוקה, יושבת פה שלי דביר שמנהלת את "שותפות", שבעצם זו פלטפורמה שמטרתה גם לשנות ברמה ציבורית וברמת חקיקה דברים שקשורים לנשים ותעסוקה, וגם יושבת פה מור ארם מהפורום "צעירות", של נשים צעירות, זו אוכלוסייה שגם לא מסתכלים עליה מספיק, נשים שהן בדרך כלל בשוליים, הן היו נערות בסיכון.

<קרן שמש-פרלמוטר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: עו"ד טלילה שחר רוזנפלד, מנהלת האגף לשוויון מגדרי ויועצת נציב שירות המדינה לקידום נשים.

<טלילה שחל-רוזנפלד: תודה.

<טלילה שחל-רוזנפלד: קודם כל, אני מצטרפת לברכות.

<טלילה שחל-רוזנפלד: עאידה, אנחנו מכירות הרבה שנים ואני מכירה היטב את הפעילות המבורכת שלך, זה נורא כיף לראות אותך, אחרי שישבנו הרבה בצד הזה של השולחן, גם בצד הזה של השולחן.

<טלילה שחל-רוזנפלד: אני בטוחה שתהיה הרבה עבודה משותפת פורייה.

<טלילה שחל-רוזנפלד: אני לא אדבר הרבה כי אין זמן אבל אני כן אגיד ממש בקצרה שאנחנו היום מתמקדים מאוד בהגשמה של דוח ועדת שטאובר, שמטפל בנושא של קידום נשים בשירות המדינה לתפקידים הבכירים ביותר.

<טלילה שחל-רוזנפלד: המגמה שלנו היא להגיע תוך 5 שנים לייצוג של 50% נשים בתפקידים הבכירים ביותר בשירות המדינה.

<טלילה שחל-רוזנפלד: אחד הדברים שראינו שבאמת מאוד חשוב לצורך העניין הוא הובלת מדיניות שווין מגדרי.

<טלילה שחל-רוזנפלד: זאת אומרת שזה יהיה חשוב לא רק לנו בשטח מלמטה, שזה יבוא מלמעלה, שזה יבוא מהשרים, מהמנכ"לים, מהכנסת.

<טלילה שחל-רוזנפלד: כאן נכנס גם התפקיד שגלי עציון דיברה עליו בנושא של הבקרה, בנוסף לחקיקת חוקים גם לעזור לנו בנושא של הבקרה והאכיפה.

<טלילה שחל-רוזנפלד: נקודה נוספת שעלתה פה ואני גם מאוד רוצה להדגיש היא הנושא של הורות ומשפחה, שהרעיון הוא באמת לעשות שינוי במקומות העבודה.

<טלילה שחל-רוזנפלד: אנחנו מנסים לעשות את זה אצלנו וזה תהליך ארוך, אבל באמת לעשות איזשהו שינוי בצורת המחשבה, להפסיק להסתכל על השעות כאיזשהו מדד של איכות עבודה ולהתחיל באמת להסתכל על הדברים החשובים, שיעזור גם לנשים.

<טלילה שחל-רוזנפלד: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר גלית שאול, מנכ"לית "מרכז רקמן".

<גלית שאול: תודה.

<גלית שאול: אני רוצה לפתוח בברכות, כמובן, אנחנו מאוד גאים ושמחים על ההנהגה שלך ואנחנו חושבות ומאמינות ששיתוף הפעולה פה הוא הכרחי וחשוב.

<גלית שאול: ישבו כאן לפני כן ולצערי הן היו צריכות לעזוב, אבל דוגמאות טובות לשיתופי פעולה שנעשו בעבר, כי הוכח – ואני מאוד שמחה על השותפות של הגברים שנמצאים כאן – הוכח שאנחנו זקוקים לכל שותפות.

<גלית שאול: מבחינתי, זה שמדובר בוועדה שהיא אולי ועדה של אופוזיציה זה דווקא מחזק ורק יתרון אז אנחנו בעד, כי אופוזיציה יודעת להילחם.

<גלית שאול: אני רוצה להעלות על השולחן נושא שלא עלה כאן עד עכשיו וזה נושא של אי השוויון בתחום של דיני המשפחה.

<גלית שאול: אני רוצה לספר סיפור קצר ולהגיד למה זה שייך לכולנו: התקשרה אלי חברה מניו-יורק וסיפרה שלי היא ראתה את הסרט "גט", היא היתה מאוד מודאגת מכיוון שהיא ראתה מה שקרה שם לאישה והיא אומרת: אבל אני רוצה, גלית, שתסבירי לי דבר אחד – האם זה נכון שגם אישה מוסלמית שתבוא לפני הדיינים האלו, הם יתנהגו אליה ככה?

<גלית שאול: אמרתי לה: אני אגיד לך את האמת, אישה מוסלמית לא תגיע לפני הדיינים אבל היא תגיע לבית דין אחר שיתנהג אליה לצערי באופן מאוד דומה.

<גלית שאול: זאת אומרת שמה שקורה כיום בסיפור הזה של הדין האישי, לצערי הרב, הישגים שאנחנו כבר הגענו אליהם בכנסת הקודמת בשיתוף פעולה של הרבה מאוד מהאנשים שיושבים כאן ושישבו כאן קודם, הולכים להימחק.

<גלית שאול: הרבה מאוד צעדים מאוד קשים בחזרה שלנו לעקרונות של הדין האישי בשם השוויוניזציה המדומה – ואני חייבת להגיד שוויוניזציה מדומה כי אנחנו כולנו צועקים על כמה חשוב שכולם יהיו שוויוניים, אנחנו רואים את זה שלעומת אי השוויון שקיים בחברה, וכולם כאן דיברו על נושא התעסוקה, מכאן בדיוק מגיע המקום הזה שאנחנו לא מצליחות לזכות גם לשפר את מצבם של נשים וילדים לאחר הגירושין, גם מגיעים לתהליך הזה של הגירושין בצורה מוחלשת.

<גלית שאול: זו שאלה שמעסיקה את כולנו ואני מאוד מקווה שנושאים כמו חזקת הגיל הרך, נושאים כמו מעמדן של נשים בפני בתי הדין – ולא חשוב על איזה בית דין אנחנו מדברים – הם נושאים שיידונו פה בוועדה.

<גלית שאול: אני מאוד מקווה שאנחנו נצליח לשלב כוחות בנושא הזה.

<גלית שאול: אני רק רוצה לומר ברכות, אני באמת לא אכנס לעניינים העקרוניים אבל חשוב לי שהנושא של אי השוויון יהיה פה על השולחן.

<גלית שאול: אני מודה לכולם, תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד לך, כמי שהנהיגה מ-95' את השינוי הגדול שהיה - - -

<גלית שאול: אני יודעת, השבוע ישבנו עם הארגון שלך אז שמענו הרבה.

עאידה תומא סלימאן: כאשר בתי דין למשפחה לא כללו את הנשים הערביות, עבדתי אז על תיקון החוק והנושא הזה מאוד קרוב ללבי ואני עוד אגיד כמה מילים.

<גלית שאול: אבל יש נושאים באמת קונקרטיים, מזונות של נשים זה נושא שמדבר לכולם, שינוי תקנות המזונות – הרבה נושאים שאנחנו חייבות ביחד לשלב כוחות בהם.

עאידה תומא סלימאן: החזקת ילדים והכול, תאמיני לי, אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: אני אגיד עוד מילה אחרי שנסיים בנושא השוויון המדומה.

זאב בנימין בגין: עאידה, אני צריך ללכת להצבעה, תני לי משפט אחד?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

זאב בנימין בגין: אני רוצה לספר לכם סיפור שמלווה אותי מילדותי ואולי הוא הביא אותי הנה, לוועדה הזו.

זאב בנימין בגין: זה סיפור ששמעתי מאבי בהיותי ילד, אולי בן 10, אולי בן 12.

זאב בנימין בגין: שתי לוחמות למען זכות בחירה לנשים באנגליה בתחילת המאה ה-20 – בשוויצריה לא היתה זכות בחירה עד שנות ה-70 – נפגשנו בבית הסוהר כי הן נעצרו.

זאב בנימין בגין: הצעירה אמרה למנהיגת הארגון, בכתה ואמרה: מה יהיה, נהיה בבתי הסוהר, מנהיגת הארגון אמרה לה: תתפללי לאלוהים – היא תעזור לך.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: גב' ליאל אבן זהר, מנכ"לית עמותת כ"ן.

<ליאל אבן זהר: דקה לפני שחבר הכנסת בני בגין יוצא מהאולם אני אברך אותו וגם את חבר הכנסת זחאלקה שהם בחרו את הוועדה הזאת, אני חושבת שזה יפה מאוד וראוי מאוד שחברי כנסת גברים בעלי מודעות חברתית ומגדרית מבורכת מוצאים פה את מקומם.

<ליאל אבן זהר: זו כמובן ועדה חשובה ומרגשת, יו"ר שמגיעה מחזית העשייה ושרה לשוויון מגדרי, זה באמת רגע מכונן.

<ליאל אבן זהר: אנחנו, בעמותת כ"ן, סבורות שכשנשים מגיעות לעמדות השפעה ומפתח הן עושות שינוי, רק לצערנו אין מספיק נשים בעמדות השפעה ומפתח.

<ליאל אבן זהר: אנחנו רואים את זה בנתונים כל הזמן.

<ליאל אבן זהר: לצערי, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, עוד יש לנו הרבה לאן לשאוף.

<ליאל אבן זהר: יו"ר הוועדה יודעת בוודאי מה מצבנו ברשויות המקומיות, עם 14% חברות מועצה, 2% ראשות עיר, 18% דירקטוריות בדירקטוריונים הציבוריים, בחברות ממשלתיות מבקר המדינה שיש 0% מנכ"ליות – ולא בגלל שאנחנו פחות מוכשרות, כמו שאמר חבר הכנסת זחאלקה, אנחנו בוודאי יותר מוכשרות, ובוודאי ובוודאי לא פחות, אז יש לנו הרבה לאן לשאוף ולאן להגיע.

<ליאל אבן זהר: לוועדה הזאת יש הזדמנות עצומה בקדנציה הזאת כי הממשלה אימצה – גם בזכותך – את החלטה 1325 לייצוג הולם ושוויוני ואני חושבת שאחד מהדברים שהיא צריכה לחרות כרגע על דגלה זו אכיפה של זה.

<ליאל אבן זהר: נאה דורש נאה מקיים.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר שרי אהרוני, בבקשה.

<שרי אהרוני: שלום, ברכות לך, עאידה, חברתי הטובה.

<שרי אהרוני: אני הגעתי היום כנציגה של "אשה לאשה", מרכז פמיניסטי חיפה.

<שרי אהרוני: אנחנו, בשנים האחרונות, ממעטות להגיע לדיונים של הוועדה, המקום הזה לא תמיד נעים היה לנו, אנחנו מקוות שעכשיו המקום הזה כן יהווה אלטרנטיבה ומקום טוב, חשוב וצודק להיות בו.

<שרי אהרוני: אני רוצה להגיד שאחד הדברים שאנחנו עושות בזמן האחרון הוא להחזיק את הארכיון של התנועה הפמיניסטית והפעילות לקידום שוויון נשים בישראל בהתנדבות.

<שרי אהרוני: קבוצה של הרבה מאוד נשים שמחזיקות אלפי מסמכים, כולל פליירים, פוסטרים, ישיבות, פרוטוקולים, תמונות וצילומים מאז שנות ה-70' ועד היום, כולל הארכיון השלם של שדולת הנשים כמעט, ועוד הרבה מאוד ארגונים שתרמו את הארכיונים שלהם למרכז.

<שרי אהרוני: אנחנו עושות את זה ללא תקציב, אנחנו מבקשות שבכנסת הקרובה יתקיים דיון בנושא של שימור והעברה של ידע על פעילות פמיניסטית ולמען זכויות הנשים בישראל.

<שרי אהרוני: אנחנו מבקשות שהידע הזה יכנס לתוכניות הלימודים, ילמד כמו שצריך באוניברסיטאות וייחקר ויזכה למקום של כבוד, כפי שהוא ראוי לו.

<שרי אהרוני: תודה.

<נורית ירמיה: רק להוסיף שכפוף לאישור תקציבי משרד המדע יוציא קול קורא להקמת מרכז יידע בנושא נשים ב-2016.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שהקול הקורא ייקח בחשבון את הידע שלפעמים אי אפשר לכמת אותו ואת הניסיון שקיים כבר אצל ארגונים פמיניסטיים בנושא הזה.

<נורית ירמיה: בתור פסיכולוגית – כמובן.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת את זכות הדיבור לגב' שלי דביר מ"שותפות".

עאידה תומא סלימאן: נשארו לנו רק שתי דוברות, אני מאוד מבקשת לקצר כדי שנעמוד בלוח הזמנים.

<שלי דביר: אני אשתדל להיות מאוד מאוד קצרה.

<שלי דביר: קודם כל, ברכות, ברמה האישית אני מאוד מאמינה בך, אנחנו נהיה כאן לסייע לך, זה דבר ראשון, אנחנו כאן בשביל לסייע, להביא מהידע ולדחוף קדימה ככל שניתן.

<שלי דביר: ברמה האישית שלי, אני מאוד מתרגשת לחזור לוועדה, דלית מכירה אותי, אני בעצם עבדתי בוועדה כשהתקבלה החלטה 1325, עבדתי בזמנו עם חברת הכנסת אתי לבני, להיות פה פתאום 10 שנים אחרי זה באמת אירוע אחר.

<שלי דביר: קואליציית "שותפות" היא קואליציה שבעצם חברים בה עמותות וארגונים פמיניסטיים, כמו "איתך-מעכי", שדולת הנשים, "אחותי", "ערוס אלבחר", המרכז להעצמה כלכלית של נשים, "מרכז אדוה", "רוח נשית" ועוד, ובעצם המטרה שלנו היא לקדם שוויון מגדרי בתעסוקה, זאת המטרה המרכזית שלנו.

<שלי דביר: אנחנו כאן בעצם לעבוד יחד עם הוועדה ולדחוף מלמטה, להציף בעיות רחבות שקיימות ולקדם שוויון תעסוקתי, בעיקר בעלות עסקים קטנים ובינוניים, כי אם אנחנו רואים את האחוזים בפרופורציות של כמה בעלי עסקים יש גברים לעומת כמה בעלות עסקים נשים אנחנו מבינים שיש פה בעיה.

<שלי דביר: אנחנו מבינים – משהו שלא דובר עליו – שיש בעיה בדיני המכרזים.

<שלי דביר: אני, בכובע השני שלי, חברת מועצת עיר בעיריית תל-אביב יפו ואני יושבת בוועדת מכרזים, אני יכולה להגיד שבשנתיים האחרונות אף עסק בבעלות אישה לא זכה במכרז בעיריית תל-אביב יפו, ואני מדברת על מיליארדים שמחולקים שם, מיליארדים.

<שלי דביר: אז יש בעיה מאוד גדולה בתחום של דיני המכרזים וגם פה אפשר לפתור את זה על ידי דרכים שונות.

<שלי דביר: נושא נוסף שהקואליציה עוסקת בו וגם לא דובר בו הפעם הוא זכויות של נשים בגיל הפנסיה, כי אם אנחנו מדברים על עבודה אנחנו גם צריכים לראות מה קורה אחרי שלב העבודה.

<שלי דביר: למעשה – אני רק אסיים בנתון הזה – אם אנחנו בודקים את אוכלוסיית הנשים בכללותה, רק ל-30% מהנשים יש פנסיה, זה אומר ש-70% מהנשים מסתמכות אך ורק על קצבת הזקנה של ביטוח לאומי, שבישראל עומדת היום על 1,531 שקלים, שזה סכום הנמוך ביותר כמעט מכל המדינות בעולם.

<שלי דביר: אחת מהמטרות הנוספות שלנו היא להילחם ולהיאבק על העלאת קצבת הזקנה, וזו יכולה להיות עבודה משותפת של הוועדה הזאת יחד עם ועדת הרווחה, לדאוג לאותן נשים בגיל הפנסיה.

<שלי דביר: זה משפיע כמובן גם על גברים – כי כולם ייהנו מהעלאת קצבת הזקנה – אבל בהינתן העובדה שרק ל-30% יש פנסיה, אנחנו רואים שהרבה יותר נשים מסתמכות על זה.

<שלי דביר: בהצלחה, אנחנו כאן ואנחנו נשמח לעבוד יחד, לעזור ולהביא את כל מה שאנחנו יכולות לשולחן.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: גב' ענת יונה-עמדי משתי"ל, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: הדוברת הבאה היא שולה אגמי ואז אנחנו מסיימות.

<ענת יונה-עמדי: פתחת את הדברים בדיבור על נשים עניות והנשים שאנחנו עובדות אתן הן עובדות עניות בחסות המדינה – עובדות המועצות הדתיות – ביניהן נשים שהן בלניות, נשים שנמצאות ונותנות לנו את שירותי הקבורה, קוברות את המתים שלנו.

<ענת יונה-עמדי: אני חושבת שזה רק חלק מההדגמה עד כמה משמעותי הייצוג של נשים בתוך המועצות הדתיות.

<ענת יונה-עמדי: כיום מדובר על אחוזים בודדים, עשרות נשים בלבד, כאשר מדברים גם על תאגיד שמעסיק מאות נשים מוחלשות שאין להן לא פה ולא כתובת והן מפחדות הרבה פעמים להתלונן על הפרות התנאים שנעשות שם.

<ענת יונה-עמדי: ומצד שני, שירותים שניתנים לנשים משמעותיים, שקובעים בהרבה דברים את איכות החיים שלהן – המקווה, הקבורה, היכולת להספיד את המתים.

<ענת יונה-עמדי: אני חושבת שיש איזשהו מהלך שהתחיל בוועדה הקודמת וחשוב שיהיה גם על האג'נדה של הוועדה השנה.

<ענת יונה-עמדי: אני כמובן מצטרפת לברכות על המינוי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גב' שולה אגמי מהמרכז לשלטון מקומי.

<שולה אגמי: שלום לכולם, אני רוצה להצטרף לברכות, לברך אותך, את השרה.

<שולה אגמי: אני חושבת שיש לנו פה באמת משהו היסטורי שמינו שרה לשוויון מגדרי, ואני חושבת שזה דבר מאוד מאוד חשוב לנו וגם לוועדה לקידום.

<שולה אגמי: יש שני נושאים שהייתי רוצה להתמקד בהם: אחד, הנושא של מעמדן של היועצות לקידום מעמד האישה בתוך הרשויות המקומיות.

<שולה אגמי: יש לנו עבודה נהדרת יחד עם הוועדה, עם הצוות שלכם בוועדה, עם מרכז השלטון המקומי.

<שולה אגמי: כפי שידוע לכולנו, יועצת היום ממונה על כמה תחומים ברשות ובניהם גם בתחום הזה, צריך לשים באמת דגש ולראות; וגם, בגלל החוק ממנים יועצות ובעצם לרובן אין תקציב וקשה להן מאוד לפעול.

<שולה אגמי: הדבר השני שהייתי רוצה להתייחס אליו הוא הנושא של מרכזי הסיוע, שאנחנו עובדים במשותף בנושא הכשרות לממונות ברשויות המקומות.

<שולה אגמי: לצערי, ותקני אותי, אני חושבת שצריך לחייב כל ממונה שממונית על נושא מניעת הטרדה מינית לעבור הכשרה.

<שולה אגמי: זה חשוב מאוד כי אנחנו נתקלים בהמון בעיות שבהמון מקרים ממונה לא יודעת מה תפקידה כאן.

<שולה אגמי: אלה שני הנושאים.

<שולה אגמי: אני חושבת שגם את, כיושבת-ראש הוועדה, וגם השרה, בשיתוף פעולה עם מרכז השלטון המקומי, עם איגוד היועצות, עם הרשות למעמד האישה בלשכת ראש הממשלה ביחד, עם כולנו, נוכל לשפר ולשנות ויש הרבה מה לעשות.

<שולה אגמי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חשבתי שאנחנו לא נצליח לעשות את זה אבל כהרגלנו – אם אנחנו רוצות אנחנו עושות.

עאידה תומא סלימאן: הגענו לכל מי שביקשה לדבר ואני מאוד שמחה על כך.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, אני מרגישה פתאום אחריות ממש כבדה, אני מרגישה עד כמה יש נושאים שאנחנו חייבות לטפל בהם בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: הנושאים שעלו פה – ואני יודעת באופן אישי שיש עוד נושאים שאפילו לא הגענו אליהם ולא הצלחנו לגעת בהם בישיבה הזו, אבל יהיה להם זמן בישיבות הבאות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד מילה אחת על שוויון – יש סיפור גם שאני מכירה ומאוד מצא חן בעיני בעניין שוויון: מישהו לקח קבוצה של אנשים והעמיד אותם ליד קיר שחוסם את הדרך למגרש גדול, כולם עמדו, הוא נתן לכולם להגיע ליד הקיר ולהסתכל מבעד לגדר, רק פשוט שהיו אנשים שהם יותר נמוכים ולא יכלו לראות מבעד לגדר.

עאידה תומא סלימאן: אז שוויון כזה שבאמת נותן לכולם להגיע ליד אבל לא פותר את הבעיות, שלא נותן לאנשים מסוימים כן לראות מבעד וכן לשאוף מבעד – לא על שוויון כזה אנחנו נדבר בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כן רוצות לדבר גם על סגירת פערים שתאפשר לנשים, להרבה נשים שנשללה מהן האפשרות להגיע ולחיות – אתן יודעות מה?

עאידה תומא סלימאן: לפני שאני מדברת על להגיע למצב של יישום שאיפותיהן, אני מדברת על חיים בכבוד, אני מדברת על הדברים הבסיסיים אפילו.

עאידה תומא סלימאן: להגיד לכם את האמת – היה חסר לי היום בוועדה הקול של הנשים הערביות הבדואיות מהנגב.

<דועאא ג'זמאוי: אני כאן.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא ביקשת לדבר, בגלל זה חסר - - -

<דועאא ג'זמאוי: לא משנה, זה מפגש ראשון ואני מקווה שזה לא יהיה האחרון.

<דועאא ג'זמאוי: אני לא מייצגת את המגזר הבדואי, אני מורה מהצפון שבחרה לעצמה ללמד במגזר הבדואי שבדרום.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע את המילה "בחרתי ללמד בדרום" כי מאז שנבחרתי לכנסת אני מקבלת פניות של מורות שלא בחרו, שזאת היתה דרך של אין ברירה, לרדת ללמד בנגב בתקווה שיקבלו משרה.

עאידה תומא סלימאן: בשבוע הבא אנחנו מקצות ישיבה, גם לאור הפרסומים שהיו על הפרשי שכר בין מורים למורות ובכלל על שכר מורים, אנחנו מקדישים את הדיון לנשים במערכת החינוך, כמורות אני מתכוונת.

עאידה תומא סלימאן: זה יהיה גם בענייני השכר, גם בעניין המינויים, גם בעניין אבטלה בקרב מורות ערביות, זה כל המכלול הזה, זה בשבוע הבא.

עאידה תומא סלימאן: הדיון בוועדה היום הוא רק ההתחלה, כפי שאמרתי, אני מאוד הייתי רוצה להסתמך גם על סיורים בשטח, גם על עבודה משותפת עם ארגוני הנשים.

עאידה תומא סלימאן: מאוד חשוב לי להדגיש שבאחד הדיונים שאנחנו כן רוצות להעלות – מ"איתך מעכי" הזכרתן את 1325, בזמנו היה לי מה להגיד על התוכנית של 1325, עדיין יש לי מה להגיד, אני אשמח לקיים דיון בוועדה פה בנושא של 1325 כי גם הנשים הערביות-הפלסטיניות הכינו נייר בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: נמצא דרך – אני יודעת שיש גם את היוזמה של מדד הביטחון, שהוא קואליציה של כמה ארגונים, אנחנו נקדיש לזה גם דיון ונביא את שלוש הפרספקטיביות ונראה איך אנחנו מתקדמות.

עאידה תומא סלימאן: אבל, הוועדה כן תעסוק בעיקר בבקרה על אכיפה, נכון, אנחנו נצטרך באמת לעבוד קשה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: מהרקע שלי אני יודעת שיש לנו הרבה חוקים מתקדמים – יש עדיין צורך בחוקים נוספים – אבל עניין של אכיפה לא מיושם כמו שהיינו רוצות לראות אותו, וחלק מכך בגלל, בעיני, המגמתיות וחוסר המודעות בקרב מקבלי ההחלטות וקובעי המדיניות במדינה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאחד מהדברים שאנחנו צריכות לעבוד עליהם הוא לשנות את הגישה, את הדעות הקיימות ואת צורת קביעת המדיניות בכך שהיא תכלול לא רק אכיפה אלא פיתוח, הסתכלות קדימה לאן אנחנו רוצות להגיע.

עאידה תומא סלימאן: שוב אני אומרת – אני מאוד שמחה וכבוד גדול לי לקבל את הברכות שקיבלתי פה.

עאידה תומא סלימאן: עצם הנוכחות שלכם, עצם האולם המלא הזה ועצם העובדה שאני יודעת שיש נשים – לא רק ב"אשה לאשה" – אני יודעת שיש הרבה נשים שהדירו את רגליהן בשנים האחרונות ואני רואה שחלק מהן חזרו, אני מאוד מקווה שיגיעו עוד נשים שבעבר לא הגענו אליהן בוועדה, שנגיע אליהן.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד אשמח לקבל כל הצעה, נא להפנות קודם כל לוועדה, אבל אתן יכולות גם ישירות אלי.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה לכולכן, למרות הקושי אני חייבת לנעול את הישיבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכן.