ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 5, 2015-06-09 11:30

יצחק וקנין: רבותי, אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: הנושא שעומד לפנינו זה הסדרת השימוש באופניים ובקורקינטים חשמליים.

יצחק וקנין: רבותי, בתחילת הדיון אני אומר בשם יושב ראש הוועדה שאני מתנצל בשמו.

יצחק וקנין: נקבע לו משהו עוד לפני שהוא נבחר לראשות הוועדה ולכן, הוא נאלץ לא להיות היום בכלל בדיונים.

יצחק וקנין: הוא ביקש ממני להודיע, בגלל חשיבות הנושא שהוא בחודש הקרוב לא יסתפק בדיון הזה בגלל חשיבות הנושא.

יצחק וקנין: הוא יקיים דיונים נוספים לפי הצורך, כדי שנראה אם התקנות יוסדרו על ידי משרד התחבורה והגורמים הנוספים - אז כנראה שהוא יקבל את ההסדרה הזאת או שהוא יקיים דיונים נוספים בגלל חשיבות הנושא.

יצחק וקנין: אז אני מודיע בשמו שאנחנו לא נסתפק בדיון הזה בגלל חשיבות הנושא.

יצחק וקנין: אני רק נותן תזכורת, בגלל שאת הנושא הזה אני מכיר מהקדנציה הקודמת שבה גם ישבתי בוועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: בדיון שהתקיים בוועדה, מספר נושאים הועלו כבעייתיים בכל הנושא של האופניים החשמליים.

יצחק וקנין: אחד מהם היה וגם הוועדה ביקשה התייחסות לגבי הגילאים שבהם מותר לרכוב על אופניים חשמליים.

יצחק וקנין: אני רק מזכיר לנוכחים שהיו בישיבות הקודמות - אם זה גיל 16 או גיל 14, נסיעה על הכביש או על המדרכה, עקיפה, קסדות וכדומה.

יצחק וקנין: נושא הביטוח, שגם לו יש חשיבות כשלעצמה וכמובן, הקריטריונים.

יצחק וקנין: רבותי, אין ספק שאנחנו נמצאים בצומת לא פשוטה בכל הנושא של הרכיבה על האופניים החשמליים.

יצחק וקנין: יכול להיות שכולנו נרדמנו בשמירה ולא הבנו את המסה שהולכת להיות על הכבישים, על המדרכות, בכל פינה.

יצחק וקנין: כל אחד מאתנו רואה את זה.

יצחק וקנין: אני, אישית, חוויתי חוויה לא נעימה עם כל הנושא הזה דווקא באיזה ערב שבת, שילדה מתחת לגיל 10 הייתי אומר, רכבה על אופניים חשמליים ופגעה באישה בגיל 60 בערך בירידה במושב שלי, איפה שאני גר, ובנס אני אומר שהאישה הזאת נשארה בחיים.

יצחק וקנין: אני אומר את זה באחריות.

יצחק וקנין: ראיתי את זה מול העיניים שלי - -

יעקב פרי: יש אופניים חשמליים ביערה?

יצחק וקנין: כן, אצלנו זה ההיפך, העלייה והירידה.

יצחק וקנין: זה הדבר הכי טוב בשביל העליות והירידות.

יצחק וקנין: ולכן, רבותי, הנושא הזה הוא נושא חשוב מאד ואנחנו לא יכולים להקל בו את הדעת.

יצחק וקנין: יש פה עניין של חיי אדם ופיקוח נפש ודברים שהם ברומו של עולם, וכל אחד מאתנו מבין שאנחנו לא יכולים לעבור לסדר היום על מהירויות – מהירויות גבוהות מאד.

יצחק וקנין: אתה הולך במדרכה, ואני לא צריך לתאר את כל התיאורים.

יצחק וקנין: התיאורים האלה כבר היו בישיבה הקודמת שישבתי ונכחתי בה ולכן, אני לא אחזור על הדברים.

יצחק וקנין: אני אאפשר למספר חברי כנסת, מספר נציגים של משרד התחבורה ונציגים נוספים בהתאם לבקשות הדיבור שיוגשו אלינו.

יצחק וקנין: רבותי, אני אומר לכם שהנושא חייב לבוא על פתרונו ואי אפשר למסמס אותו יותר.

יצחק וקנין: נגמר הסיפור שנגלגל את זה על מישהו אחר.

יצחק וקנין: זאת הוועדה שאמורה לדון בזה.

יצחק וקנין: נכון שאתמול היה דיון בוועדת הפנים אבל התקנות וכל ההסדרה - זה בוועדה הזאת.

יצחק וקנין: אולי בוועדת הפנים אפשר להסדיר את הנושא של חוק עזר עירוני וכדומה אבל לא תקנות של תעבורה.

יצחק וקנין: זה רק פה יהיה, בוועדה הזאת.

יצחק וקנין: מישהו צריך להבין.

יצחק וקנין: אני אומר את זה למשרד התחבורה, ואני קצת מצטער שהמנכ"ל יצחקי לא יכול היה להגיע לפה כי אתמול הוא היה בוועדת הפנים.

יצחק וקנין: אני חושב שדווקא פה - -

תמר זנדברג: לא נורא.

תמר זנדברג: אין תחרות בין הוועדות - - -

יצחק וקנין: זאת לא תחרות.

יצחק וקנין: תמר, תאמיני לי, קודם כל אני לא יושב ראש וועדה, ככה שאני לא עושה תחרות עם אף אחד.

יצחק וקנין: אני מדבר באמת מתוך כאב גדול, שהנושא הזה לא יוכל להמשיך להתמסמס, אי אפשר להשאיר אותו.

יצחק וקנין: המצב הוא ש-120 ומשהו כלי רכב כאלה על המדרכות, על הכבישים בכל פינה ואין שום הסדרה, אין שום קביעה של תחומים, גילאים.

יצחק וקנין: סיפרתי לכם שילדה בגיל 9 עולה על המכשיר הזה.

יצחק וקנין: זאת סכנת נפשות ממדרגה ראשונה.

יצחק וקנין: אנחנו לא צריכים לחוות כמה אסונות כדי שמחר נקים ועדת חקירה ונגיד שנרדמנו בשמירה.

יצחק וקנין: רבותי, המטרה היא מטרה משותפת.

יצחק וקנין: אין פה לתקוף לא את בעלי האופניים ולא אלה שמחזיקים חנויות אלא המטרה להסדיר.

יצחק וקנין: אי אפשר לקחת כלי כזה, במהירות של 40 קמ"ש, ולשים אותו על המדרכה ועל הכביש.

יצחק וקנין: אי אפשר בלי הסדרה.

יצחק וקנין: אנחנו לא בארצות-הברית שיש לנו שמונה מטר מדרכה ויותר מזה.

יצחק וקנין: מדרכות של מטר וחצי ועליהן צריכים ללכת גם הולכי רגל, גם קשישים, גם ילדים ועגלות של תינוקות.

יצחק וקנין: אחרי כן, אנחנו אומרים שעינינו לא ראו וידינו לא שפכו את הדם הזה.

יצחק וקנין: תפקידנו לטפל בנושא הזה במלא החומרה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי ואחר כך עפר שלח.

יצחק וקנין: אחריכם, אני אאפשר לנציגים ממשרד התחבורה ונציגים אחרים.

יצחק וקנין: רבותי, בבקשה לקצר אם אפשר.

מירב בן ארי: יושב ראש הוועדה, הייתי אתמול קרוב לשעתיים גם בוועדת הפנים.

מירב בן ארי: אני מתעסקת בנושא הזה בשבועיים האחרונים ואפשר לומר אפילו בשנתיים האחרונות בגלל שעבדתי עם בני נוער.

מירב בן ארי: חשוב לי מאד שנצא מפה עם מסקנות ברורות כי מבחינתי, אם יש תקופה יותר קריטית, זאת התקופה הזאת.

מירב בן ארי: בדקנו, הראנו את הנתונים – מיולי עד אוקטובר יש פי 10 תאונות עם אופניים חשמליים וזה לא מפתיע, כי זו התקופה של החופש הגדול.

מירב בן ארי: בחורף זה כמובן יורד בהתאמה.

מירב בן ארי: צריך לצאת מפה עם פתרון ולא כמו שיצאנו אתמול, תסלחו לי, עם עוד חודשיים.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: תוך 30 יום חייבת להיות החלטה סופית מה הולך להיות עם אופניים חשמליים מבחינת הסדרה.

מירב בן ארי: תסלחו לי, התקנות, פקודת התעבורה מגדירה היום - אני לא יודעת מי אלה שישבו על המדוכה והחליטו שהעונש יהיה להוריד את האוויר מהאופניים.

מירב בן ארי: תסלחו לי, בעיניי זה מגוחך.

מירב בן ארי: צריכים להיות קנסות, וצריך להעביר את הסמכויות לרשויות המקומיות.

מירב בן ארי: שמעתי את עמדת המשטרה.

מירב בן ארי: נציגת המשטרה ישבה גם אתמול בדיון של ועדת הפנים.

מירב בן ארי: סליחה, ההתנערות הזאת גם של המשטרה כיום, עם כל הכבוד, בדברים שאמרתם – גם להגדיל לגיל 16, פקודת התעבורה מגדירה שהאחריות היא של השוטרים.

מירב בן ארי: זה שהיום יש התנערות מהנושא, זה גם משהו שאתם צריכים לבדוק את עצמכם בעניין הזה אבל מבחינתי, אתם עמוסים, אתם גוף שעמוס במלא פניות.

מירב בן ארי: לדעתי, מי שצריך לטפל בזה ואמרה בצדק חברתי מיטל להבי, סגנית ראש עיריית תל-אביב שעוסקת בתחום התחבורה ועוסקת בתחום הזה כל כך הרבה זמן – זה צריך להיות של הרשויות.

מירב בן ארי: אני רוצה להבהיר גם משהו אחד שדובר אתמול:

מירב בן ארי: אנחנו לא נגד אופניים, אנחנו בעד אופניים.

מירב בן ארי: אופניים מורידים את זיהום האוויר.

מירב בן ארי: חברתי תמר זנדברג דיברה על זה גם אתמול.

מירב בן ארי: אני רוכבת על אופניים בעצמי, אני גרה בתל-אביב, זו עיר - - -

יצחק וקנין: צריך ליצור תשתית גם כשזה נוגע בדברים האלה של איכות החיים שלנו, היא לא פחות חשובה.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: אני בעד אופניים, אני רואה את זה, אני רואה כמה זה יעיל, זה כלי מצוין אבל לא בצורה כזאת של חוסר הסדרה ושל זלזול בתקנות התעבורה.

מירב בן ארי: כתבתי הצעת חוק, יגידו שהתקנות יצאו מפה ולא יצאו מהצעת החוק, אני אמשוך את הצעת החוק.

מירב בן ארי: כרגע, מבחינתי, איך שהתקנות האלה נראות - זה לא טוב, זה חייב תיקון וכמה שיותר מהר.

יצחק וקנין: מירב, רק כדי להשלים – אם הייתי לוקח את כל הוועדה ומעתיק אותה עכשיו למחלקה האורתופדית ב"הדסה", כולנו היינו משנים את דעתנו פה, אני אומר לכם.

יצחק וקנין: - -

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: בואו נלך ל"בית לווינשטיין".

יצחק וקנין: אם אני לוקח את הוועדה ל"דיון חי" במחלקה האורתופדית, אנחנו נדבר אחרת כולנו.

מיקי רוזנטל: יותר אנשים מתים שם מזיהומים אבל לא חשוב.

מיקי רוזנטל: ..

יצחק וקנין: זה גם איכות חיים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפר שלח ואחרי כן, אני אאפשר למיטל להבי, סגנית ראש עיריית תל-אביב אחרי עפר שלח.

עפר שלח: אני רוצה להתחיל מהמקום שמירב סיימה בו: הכוונה היא בוודאי לא להרוג גם את האופניים החשמליים.

עפר שלח: זאת אומרת, זה שאין תשתית במדינה לרוכבי אופניים ואת זה צריך לעשות, זה ברור לכולנו.

עפר שלח: נסיעה על אופניים צריך לעודד אבל הכוונה של הדיון הזה היא לא לפגוע באופניים החשמליים אלא לעשות רגולציה של העניין.

עפר שלח: אגב, בדקתי פה ואני מברך את ועדת הכלכלה, אני לא נמצא פה הרבה – באף ועדה אחרת אין את הטבלטים האלה - -

מירב בן ארי: ועדת הפנים היא "ועדה ירוקה".

מיקי רוזנטל: זה פיילוט שהצליח.

יצחק וקנין: עפר, אתה היית בוועדת הכספים ובוועדת חוץ וביטחון.

יצחק וקנין: אני מוותר על ועדת החוץ והביטחון ולא מוותר על ועדת הכלכלה.

עפר שלח: יושב פה מנכ"ל המשרד, שהיה פעם אחראי על תקציב הביטחון והוא יודע שפשוט אין כסף בוועדת החוץ והביטחון לדברים האלה.

עפר שלח: - - אז אני למד מזה, למשל, והסתכלתי בזה עכשיו, שברוב במדינות המערב התקנות לאופניים חשמליים אינן מתייחסות אליהם כאופניים.

עפר שלח: אסור להם לנסוע בשבילי אופניים, הם צריכים רישוי של כלי רכב.

עפר שלח: אז הכוונה היא לא להרוג אותם אבל הדיון צריך לצאת מתוך הנחה שמדובר פה בכלי רכב אחר.

עפר שלח: לאיזה קטגוריה בדיוק הוא נופל?

עפר שלח: זה דבר אחד.

עפר שלח: עוד דבר בדברי ההקדמה – צריך להכיר בזה שהתקנות שתוקנו בוועדה הזאת אינן נאכפות בשום צורה שהיא.

עפר שלח: אחד הנתונים שקיבלנו הוא ש-40% מהמאושפזים ברבעון האחרון של 2015 כתוצאה מתאונות הם בני מתחת לגיל 14.

עפר שלח: זאת אומרת, על פי התקנות שחוקקו פה.

עפר שלח: החוק הזה פשוט איננו קיים, אז השאלה היא כמובן לא רק איזה חוק אנחנו עושים, ואני מאד בעד שהדברים ייקבעו פה, בוועדות הכנסת ובמקרה הזה בוועדת הכלכלה אלא באכיפה שלהם.

עפר שלח: אני רוצה להעלות שתי סוגיות שצריכות לצוף היות וזאת ועדת הכלכלה: השאלה הראשונה, וצריך לשאול בכנות מהם האינטרסים הכלכליים שעומדים מאחורי העובדה שהתקנות האלה התעכבו כל כך הרבה, והתקנות האלה אינן נאכפות?

עפר שלח: בסופו של דבר, נדמה לי שאנחנו מדברים על כלי התחבורה שנמכר ומתח העלייה בו הכי משמעותית שהיתה בשנים האחרונות מכל מיני טעמים.

עפר שלח: ברור שאם תהיה פה רגולציה, רגולציה בסוף תעלה כסף.

עפר שלח: תכף אני אגע גם בסוגיה הביטוחית.

עפר שלח: זאת הסוגיה השנייה שאני רוצה להעלות.

עפר שלח: רגולציה כזאת תעלה כסף, זה עלול להוריד את הביקוש.

עפר שלח: אנחנו גם מדברים על משהו שקונים לבני עשרה.

עפר שלח: ממילא ההוצאה שם זה לא כמו בן אדם שקונה לעצמו רכב, ואנחנו צריכים שהאינטרסים הכלכליים האלה יהיו ברורים לנו, ואני אומר שאינטרסים כלכליים זה לא דבר מגונה אבל הם יהיו ברורים לנו, יהיו מונחים פה על השולחן כי התחושה שלי היא לפחות, ואני אגיד את זה בזהירות, שלא שקטו על השמרים מאחורי הקלעים כדי שהדבר הזה יישאר פרוץ כמו שהוא היה.

עפר שלח: ואני מחבר את זה לסוגיית הביטוח – נכון להיום, אנחנו במצב שבו אם כמו שאנחנו שומעים לאחרונה, שנפגע קשיש כתוצאה מפגיעה של זה, הקשיש עצמו נמצא באחד משני מצבים:

עפר שלח: אם האיש שפגע בו הוא איש עם כסף - -

מירב בן ארי: אם הוא לא ברח קודם כל.

עפר שלח: - - נכון.

עפר שלח: אם הוא איש עם כסף, אז האיש הזה ישלם הרבה מאד כסף כי במעט מאד, חוץ מאשר ביטוח של תאונות אישיות או ביטוח דירה שכולל את זה באיזו שהיא צורה זה לא מכוסה.

עפר שלח: והמצב הגרוע הרבה יותר הוא כמובן אם לאיש הזה אין כסף או אם זה ילד בן 14 או הוא ברח – אז לקשיש הזה אין שום כיסוי בשום צורה שהיא, ולא רק בריאותו נהרסת אלא גם חייו ומצבו הכלכלי נהרסים.

עפר שלח: כידוע, הביטוח לאופנועים במדינת ישראל הוא ביטוח ב"פול", ולמיטב הבנתי, ואני קצת מתמצא בזה, חברות הביטוח מפסיקות מה"פול" הזה הרבה כסף.

עפר שלח: אנחנו צריכים ליצור מצב שגם למרות האינטרס הברור הזה יהיה פתרון לסוגיה הביטוחית.

עפר שלח: אני חושב שוועדת הכלכלה יכולה את הדבר הזה להוביל פה, אם כל האינטרסים וכל המידע יהיה על השולחן.

עפר שלח: ואם אנחנו נבין את הסוגיה הזאת לעומקה, אפשר יהיה גם לפתור אותה ושהפתרון ייצא מפה.

עפר שלח: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לעפר שלח.

יצחק וקנין: מיטל להבי, סגנית ראש עיריית תל-אביב.

<מיטל להבי: אני מודה לכם על הדיון, אני חושבת שזה דיון חשוב.

<מיטל להבי: אני חייבת להגיד שזו לא הפעם הראשונה שאני בדיון כזה.

<מיטל להבי: לא בגלל הדיון אתמול בוועדת הפנים אלא בגלל שישבתי פה מספר פעמים, בוועדת הכלכלה, כשברוורמן עמד בראשה.

<מיטל להבי: ואז באמת תקננו את אותן תקנות ביחס לאופניים חשמליים, ואנחנו שוב רואים שהמציאות מדביקה את החוק ומדביקה את התקנות ומדביקה את הכל.

<מיטל להבי: תל-אביב-יפו נחשבת לבירת האופניים מבחינת כמות השבילים שיש לנו.

<מיטל להבי: אפשר להגיד שאנחנו מקדימים את כולם בתשתיות.

<מיטל להבי: כמות המשתמשים הולכת וגדלה והיא תכפיל את עצמה בהינתן שעבודות הרכבת התחתית יתחילו, והולכי הרגל שלנו מרגישים חוסר ביטחון.

<מיטל להבי: זו הבעיה הבטיחותית, הביטחונית, הביטחון האישי הכי גדולה בעיר אצלנו וגם בכל המטרופולין.

<מיטל להבי: צריך לדון קודם כל, לדעתי, אנחנו יכולים לפתוח את הכל.

<מיטל להבי: צודק עפר שלח על עניין הביטוח, צריך להיכנס אליו.

<מיטל להבי: צריך להיכנס לנושא רישוי האופניים, צריך להיכנס לכל הנושאים האלה אבל צריך גם לפעול מהר.

<מיטל להבי: אי אפשר לבזבז זמן על יותר מדי דיונים ולכן, צריך להחליט במה מתמקדים.

<מיטל להבי: לדעתי, הדבר הראשון שצריך להתמקד בו זה סמכויות האכיפה.

<מיטל להבי: ברור לכולנו שמשטרת ישראל לא אוכפת היום בגלל סדר עדיפות.

<מיטל להבי: הנושא של אכיפה צריך להינתן לרשויות המקומיות, עם כלים מתאימים לבצע את זה, עם כלים ברורים.

<מיטל להבי: הכלי הראשון, קודם כל, אני מבקשת - אל תבחינו בין אופניים חשמליים, לקורקינט, לסאגווי, לסקייטבורד מרחף.

<מיטל להבי: אנחנו לא יודעים מה ימציאו מחר בבוקר.

<מיטל להבי: כל הכלים כולם צריכים להיות בתוך המסגרת הזאת של החוק, של התקנה.

<מיטל להבי: ובהינתן, כשרוצים לייחד משהו מהם החוצה, תחוקקו עוד חוק.

<מיטל להבי: כרגע, תוציאו לדרך את הדבר הכי פשוט והכי נכון, שנותן את הסמכויות לרשויות מקומיות על המדרכות בעיר.

<מיטל להבי: תשאירו את הכבישים למשטרת ישראל אבל על המדרכות בעיר, תנו לנו את הסמכות על כל מה שזז כי כל עיר יודעת איך להביא את הביטחון המרבי - -

יעקב פרי: "על כל מה שזז" זה עם מנוע חשמלי או על "כל מה שזז" - -

<מיטל להבי: "על כל מה שזז" - גם הולכי רגל.

<מיטל להבי: כל מה שזז על מדרכה.

<מיטל להבי: גם הולכי רגל צריכים לדעת לצעוד על מדרכות ולא בשבילים.

<מיטל להבי: אני לא אומרת שאנחנו מעוניינים לקנוס הולכי רגל אבל אנחנו מעוניינים שתהיה לנו הזכות להחיל סדר עם משמעות על כל המשתמשים.

<מיטל להבי: אתה לא יכול להגיד למשתמש אחד לשמור על החוק ומשתמש שני יכול לא לשמור על החוק.

<מיטל להבי: יש מרחב מוגבל, הוא מתחלק בין סדרת משתמשים.

<מיטל להבי: כמובן שהולכי רגל הם לפני כולם, ובהינתן שהולכי רגל הם לפני כולם, רק עם יש שביל והם הולכים עליו אז אפשר לטעון משהו כנגדם אבל תנו לנו לשלוט במרחב הציבורי מדופן הבניין ועד קצה המדרכה, עד הכביש.

<מיטל להבי: זה מחויב בגלל הניסיון והידע שלנו, ואת זה תנו לנו עם כל הכלים.

<קובי פלג: כדאי שתשמעו נתונים עדכניים לפני שדנים - - -

יצחק וקנין: תאמין לי שיש לנו נתונים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת תמר זנדברג ולאחריה אני אאפשר לחגית אוריין.

תמר זנדברג: תודה רבה אדוני.

תמר זנדברג: ברכות לוועדה ובשמנו ליושב ראש ולך.

יצחק וקנין: אני אעביר ליושב ראש.

תמר זנדברג: אני רוצה להוסיף עוד פרספקטיבה לדיון הזה: חברות וחברים, צריך לזכור שאופניים, לרבות אופניים חשמליים, נותנים יתרון תחבורתי ככלי רכב חשוב שאנחנו צריכים לעודד ולא לחסום.

תמר זנדברג: מדוע?

תמר זנדברג: מפני שכלי הרכב הקטלני ביותר, המסוכן ביותר, המזהם ביותר וגם היקר ביותר, ודיברנו על הוצאות, זה הרכב הפרטי.

תמר זנדברג: אני רוצה לסבר את אוזניכם: בשנה שעברה צוין כאן מקרה באמת טראגי שעלה לכותרות, של אדם שנהרג בשנת 2014 מפגיעה של אופניים חשמליים - -

<חגית אוריין: חמישה מקרי מוות בשנת 2014.

תמר זנדברג: אני מקבלת.

תמר זנדברג: זה, אגב, לא היה ב-2014-2015 אבל את יודעת מה?

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: בשנת 2014 נהרגו 125 הולכי רגל, שהיו במעבר חציה, במקום שמיועד להולכי הרגל מפגיעה של מכונית.

תמר זנדברג: 125 רק בשנת 2014, זה היה זינוק של 33% יחסית לשנה הקודמת.

תמר זנדברג: עכשיו, בכל פעם שאנחנו באים לנושא הזה, אנחנו צריכים לזכור שכל נסיעה באופניים, כל סוג של אופניים לרבות חשמליים, היא מחליפה נסיעה ברכב הפרטי כי אחרת, אותו אדם היה נוסע, והמציאות הזאת שעולה הזעקה, ובצדק עולה - -

יצחק וקנין: תמר, את אומרת משהו, אני יודע את הכיוון שאת הולכת אליו.

יצחק וקנין: את צריכה להבין שכמות כלי הרכב היא הרבה יותר קטנה מכמות האופניים.

יצחק וקנין: - -

תמר זנדברג: מאה אחוז.

יצחק וקנין: - - ככל שנגדיל את הכמות של האופניים ולא נעשה הסדרה, אז אנחנו נהיה בקטסטרופה גם עם האופניים.

מירב בן ארי: זה לא קשור.

תמר זנדברג: רק שניה, אני לא נגד הסדרה, וכל אחד יגיד מה שלדעתו קשור וכל אחת מה שלדעתה קשור.

תמר זנדברג: סיכמנו?

תמר זנדברג: יופי.

מירב בן ארי: כן, אבל את - - -

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי.

תמר זנדברג: לא הפרעתי לך אז תני לי לסיים את דבריי.

תמר זנדברג: אז צריך לזכור שכלי הרכב האלה הם תחליפיים.

תמר זנדברג: עכשיו, המציאות על המדרכות הפכה מפחידה ומסוכנת.

תמר זנדברג: אני אומרת את זה כנקודה וצריך הסדרה, ועוד שנייה אגיע לזה.

תמר זנדברג: אבל צריך לזכור שהמציאות הזאת קרתה בגלל משבר תחבורתי חריף.

תמר זנדברג: התחבורה הציבורית, חברות וחברים, לא מתפקדת.

תמר זנדברג: להגיע היום מגבעתיים לתל-אביב זה שעה וחצי בתחבורה הציבורית, זה 20 דקות באופניים חשמליים.

תמר זנדברג: הערים שלנו בנויות כך שבשביל להגיע לחוג אז כן, זה או שההורה יסיע את אותו ילד ברכב הפרטי או שהוא ייסע באופניים.

תמר זנדברג: זאת האלטרנטיבה.

תמר זנדברג: זה תחליפי אחד לשני וחייבים לזכור את זה.

תמר זנדברג: אז אפשר לבוא ולהציע הצעות חוק, ואפשר לבוא ולשלוף פתרונות קלים מתחת לפנס, ואפשר גם לדעת שזה יחריב את תחום האופניים החשמליים ויעצור אותו.

תמר זנדברג: נשאלת השאלה מה האלטרנטיבה?

תמר זנדברג: ועכשיו מילה על ההסדרה, וחובה שתהיה הסדרה – אני רוצה לומר שני דברים בהקשר הזה: 1.

תמר זנדברג: בנושא המצב התקינתי והחקיקתי.

תמר זנדברג: חברות וחברים, הכנסת הקודמת - לא היתה תקינה ולא היתה חקיקה בכלל.

תמר זנדברג: הוועדה הזאת, ועדה הכלכלה, בכנסת הקודמת ביססה מצב: מותר לרכוב מגיל 14.

תמר זנדברג: גיל 13 שרוכב היום זה לא חוקי - -

יצחק וקנין: אין אכיפה של הדבר.

תמר זנדברג: - - הוועדה הזאת קבעה מנוע תקני.

מירב בן ארי: איזה מנוע תקני?

מירב בן ארי: הם הולכים לחנות ומגדילים את זה בעוד 20 קמ"ש.

מירב בן ארי: הם לוקחים את המצערת ומכפילים אותה.

תמר זנדברג: - - מנוע שמעל 20 - - - מירב תני לי.

תמר זנדברג: - - המנוע של היום, מעל 25 קמ"ש הוא לא תקני כבר היום.

תמר זנדברג: זה נאכף?

תמר זנדברג: אז לפני שאנחנו הולכים ומחוקקים ושולפים הצעות חוק שאסור ורישוי וגיל 16 שהיום 13 לא נאכף – בואו נתחיל קודם כל מאכיפת הקיים, זה דבר ראשון.

תמר זנדברג: ודבר שני, זה לנושא התשתית – חברות וחברים, יכול מאד להיות שלסלול שבילי אופניים יהיה יותר מהר מלתקן את התקנות בכנסת הזאת.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: חבל שאין פה נציג משרד התחבורה.

תמר זנדברג: - -

יצחק וקנין: יש.

יצחק וקנין: יש נציג של המשרד.

<אבנר פלור: אדוני היושב ראש אני פה, ואני מדבר בשם המנכ"ל.

תמר זנדברג: - - באמת, תל-אביב מובילה היום בנושא של שבילי האופניים אבל גם זה עדין לא מספיק, ובטח ובטח שערים אחרות נמצאות הרחק מאחור.

תמר זנדברג: בטח שאם כלי הרכב האלה נוסעים על המדרכה זה מפחיד ומסוכן להולכי הרגל אבל איפה שבילי האופנים?

תמר זנדברג: שבילי אופניים במפלס הכביש, כמו שמשרד התחבורה ומשרד הפנים כתבו תקנות.

תמר זנדברג: יש לזה הנחיות לסלילת שבילי אופניים בטוחים, טובים, מופרדים, ששם המקום לכל סוגי האופניים לרבות האופניים החשמליים שיסעו בבטחה ויהוו את האלטרנטיבה התחבורתית שהם צריכים להיות.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חגית אוריין.

<חגית אוריין: לפני שאני אתחיל – תמר זנדברג, יש לנו הרבה בעיות על הכבישים.

<חגית אוריין: אני מייצגת את הולכי הרגל.

<חגית אוריין: אני פועלת בהתנדבות במשך כשנתיים.

<חגית אוריין: שבעה ימים בשבוע אני מהווה מוקד פניות.

<חגית אוריין: אכן, אני תל-אביבית, אני גרה במרכז תל-אביב ומקבלת פניות מכל תושבי תל-אביב, בסביבות 100 פניות ביום כולל מרמת-השרון, עדי גרובר יודע את זה.

<חגית אוריין: מהרצליה, מרעננה ומהרבה מקומות.

<חגית אוריין: אני מכירה את הנושא מלפני ולפנים והייתי גם בכל הישיבות של ועדת הכלכלה, משרד התחבורה, משטרה וכולי.

<חגית אוריין: הנתונים שבידיכם, יש לכם הרבה נתונים ביד, והם כאין וכאפס למה שקורה על המדרכות.

<חגית אוריין: אני שמעתי את נתוני שרית פיליפסון שהציגה אתמול.

<חגית אוריין: מרבית הנפגעים מטופלים בקהילה.

<חגית אוריין: מרבית הולכי הרגל הם מבוגרים, שלא טורחים לרוץ לבית החולים.

<חגית אוריין: הם רצים לרופא המשפחתי, וגם קובי פלג מחזק את דבריי.

<חגית אוריין: מתוך 10 נפגעים, 9 הולכים לרופא המשפחתי ומטופלים שם ואתם לא יודעים עליהם.

<חגית אוריין: הם תופסים אותי ברחוב ומראים לי את כל ה"פנסים" בעיניים והפציעות על הגוף.

<חגית אוריין: כל מי שרץ כבר לבית החולים, אם הוא לא אושפז, הוא לא נכלל בכלל בנתונים שלכם.

<חגית אוריין: מי רץ לבית החולים?

<חגית אוריין: ההורים עם הילדים - -

<שרית פיליפסון: לא תמיד, כי כשילד מרכיב את אח שלו הקטן ושניהם נופלים, גם הם לא תמיד רצים.

<חגית אוריין: אז חבל מאד.

<חגית אוריין: אבל רובם, הורה, מן הסתם, דואג לילד שלו וזה טוב מאד, ואני בעד זה שכולם ירוצו לבית החולים וירשמו בנתונים שלכם, שיהיו מדויקים סוף סוף.

<חגית אוריין: הם לא נכללים בנתונים היבשים שלכם.

<חגית אוריין: אתם לא כוללים גם את כל הטראומות שעוברות כתוצאה מהתאונות.

<חגית אוריין: כאשר אדם עובר פגיעה, הוא נכנס לטראומה.

<חגית אוריין: אני מכירה אנשים שלא יוצאים מהבית כתוצאה מזה.

<חגית אוריין: על זה אתם לא מדברים.

<חגית אוריין: אתם מדברים על הנתונים היבשים שלכם.

<חגית אוריין: אתם לא מדברים על הפחדים שלנו ברחובות, על ההליכה הפרנואידית שלנו ברחובות.

<חגית אוריין: אתם יודעים שאני הולכת ברחוב עם מקל בכדי שרוכב חשמלי לא יטוס לידי, וכל יום אני מקבלת כמעט התקפת לב מזה שהם טסים בצד שלי.

<חגית אוריין: אני רוצה להגיע לפנסיה בלי להיות נכה, וכל יום בשבילי זה "רולטה רוסית" על המדרכות.

<חגית אוריין: זה לא בנתונים שלכם.

<חגית אוריין: עכשיו, אובדן איכות החיים שלנו, גם הנכות, הנטל הכלכלי - במקרה יש לי כסף.

<חגית אוריין: אני רכשתי פוליסת ביטוח חיים סיעודית וכולי מהיום שהתחילה הבעיה של האופניים החשמליים כי אני עצמאית ולא רוצה למצוא את עצמי ברחוב כתוצאה מהפגיעה של האופניים האלה.

<חגית אוריין: לרוב האנשים אין את הכסף.

<חגית אוריין: מה הם עושים?

<חגית אוריין: היום הולך הרגל, אנשים מדברים אתי בתל-אביב, תופסים אותי ברחובות ואמרים לי: אנחנו יודעים שזה רק ענין של זמן כי זה גם יתפוס אותנו.

<חגית אוריין: אנחנו ב"רולטה רוסית" על המדרכות ויום אחד זה יגיע אלינו.

<חגית אוריין: הולך הרגל לא צריך לממן בחייו את ההתניידות של שום משתמש דרך.

<חגית אוריין: לא אופניים ולא שום דבר אחר.

<חגית אוריין: הולך הרגל צריך ללכת על המדרכות רגוע, שליו.

<חגית אוריין: יש משתמשי דרך אחרים - שיריבו על הכביש.

<חגית אוריין: אני מדברת בשם קשישים, נכים, עיוורים, ילדים והורים עם ילדים – לנו אין לובי, אנחנו לא מקושרים ואין לנו את הכוח להתמודד עם כלי רכב גדולים שטסים עלינו על ידי אנשים חזקים ובריאים.

יצחק וקנין: אם אפשר לסכם בבקשה.

<חגית אוריין: אני מקצרת: זה לא רק בני נוער.

<חגית אוריין: אתם כל הזמן מדברים על בני נוער.

<חגית אוריין: תגיעו למרכז תל-אביב, נדיר למצוא בני נוער.

<חגית אוריין: בני נוער זה בערים בפריפריה, זה בצפון תל-אביב, זה במרכז תל-אביב.

<חגית אוריין: זה עשרות אלפי בגירים שטסים עלינו, ואוי ואבוי אם נעז להעיר להם.

<חגית אוריין: עלי איימו להרביץ לי - -

יצחק וקנין: לא רק שהם טסים, עם עם אוזניות ומוזיקה ואני לא יודע מה עוד סביבם.

<חגית אוריין: - - זה פק"ל אוזניות.

<חגית אוריין: הם גם לפעמים שמים קסדה, הם דואגים לעצמם אבל כועסים עלי.

<חגית אוריין: לי אין קסדה.

<חגית אוריין: זה לא רק כלי רכב תקניים.

<חגית אוריין: 25 קמ"ש תקני שנכנס בילד, פוצע אותו קשה.

<חגית אוריין: אל תדברו על תקנות כי גם ה-25 קמ"ש לא צריכים להיות על המדרכות.

<חגית אוריין: אני אסכם ואקצר בשתי נקודות: הבסיס להכל הוא אכיפה.

<חגית אוריין: אמרתי את זה ביולי 2014 ואני חוזרת: אונתו לא מעניין.

<חגית אוריין: כל הכלים האחרים שיש להם רישיון וכולי הם נהדרים כי הם יאפשרו את האכיפה סוף סוף, אבל לא צריך לחכות לרף גיל וכולי.

<חגית אוריין: תורידו את הבגירים.

<חגית אוריין: מה יקרה אם המשטרה תוריד את כל הבגירים מהמדרכות?

<חגית אוריין: מה הקשר בין רישיון לרף גיל, ולהוריד את כל הבגירים שרוכבים.

<חגית אוריין: למה לעכב את זה?

<חגית אוריין: אל תתמקדו בבני הנוער.

<חגית אוריין: גם בגירים וגם כלי רכב תקניים.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

<חגית אוריין: - - אי אפשר להציב פקח ושוטר בכל נקודה בעיר, זה פשוט לא יכול להיות.

<חגית אוריין: בלי שבילי אופניים ושיפור שבילי אופניים, גם תל-אביב, שמתפארת בשבילי האופניים שלה, מי כמוני לדעת מה קורה בתל-אביב.

<חגית אוריין: בתל-אביב, במוקדי החיכוך עם הולכי הרגל אין שבילי אופניים.

<חגית אוריין: גם אבן-גבירול הוא קטסטרופה.

<חגית אוריין: אין שבילי אופניים במוקדי החיכוך.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: נורית קורן לאחריה אני אבקש מאבנר פלור ממשרד התחבורה.

נורית קורן: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת כבר אמרו את רוב הדברים, ואני רוצה לחדד פה את ענין הביטוח: זה מאד חשוב שיהיה ביטוח.

נורית קורן: אנחנו יודעים שזה עוד הוצאות, אנחנו כבר נמצא איך לעשות את הקונסטלציה הזאת אבל אני רואה חשיבות בביטוח כדי שמי שנפגע, שיהיה אפשר לטפל בו ולא תהיה בעיה מאיפה לשפות את הבן אדם שנפגע.

נורית קורן: אז זה מאד חשוב הענין של הביטוח.

נורית קורן: לדעתי, גם אם נכפה את הביטוח, זה קצת יוריד את הכמות כי אנשים יתחילו לחשוב פעמיים לפני שהם קונים את האופניים.

נורית קורן: עכשיו, נכון שזה כלי שצריך לעודד, נכון שזה כלי ירוק, כל הדברים נכונים - -

תמר זנדברג: אז את רוצה להוריד אותו אבל זה - - -

נורית קורן: - - אבל שיסעו במקומות שמיועדים לכך.

נורית קורן: הדבר הכי חשוב זה שהתופעה שקורית עכשיו – אני מתגוררת בהרצליה.

נורית קורן: בהרצליה ההורים הפסיקו לקחת את הילדים לחוגים.

נורית קורן: ילדים בני 10, בני 9, בני 8 על האופניים.

נורית קורן: זו תופעה מזוויעה.

נורית קורן: איפה ההורה?

נורית קורן: אתה לא חושב שאתה שולח את הילד שלך לכביש?

נורית קורן: התופעה שהילדים - -

תמר זנדברג: אם הוא ייקח אותו באוטו לחוג, זה סיכון פי מאה להיפגע בתאונת דרכים.

נורית קורן: לא בהרצליה.

נורית קורן: זה הרבה יותר טוב.

נורית קורן: אני לא מדברת על זה כי הוא יכול לקחת אותו גם באופניים – שייקח אותו בשביל לאופניים ושלא ייקח אותו על הכביש - -

<יצחק קדמן: שייתן לו את המפתחות של האוטו.

נורית קורן: - - בהרצליה התופעה חמורה ביותר.

נורית קורן: אנשים נוסעים על המדרכות ואין מקום להולכי רגל ללכת על המדרכה.

נורית קורן: זה חמור מאד, וגם לא רק על המדרכות.

נורית קורן: הגינות הציבוריות – אי אפשר להסתובב בגינה הציבורית.

נורית קורן: אתה הולך עם ילד קטן ואתה כל הזמן צריך להשגיח עליו שהוא לא יזוז לך שנייה כי הנה עוד רגע מישהו חותך אותך בטיל.

נורית קורן: די, אנחנו צריכים לעשות לדברים האלה סוף.

נורית קורן: אנחנו צריכים לדאוג לחברה ושלא יהיו לנו עוד ועוד נכים.

נורית קורן: אנחנו לא צריכים פה פגיעות.

נורית קורן: מדובר גם בילדים, גם במבוגרים.

נורית קורן: המבוגרים לא שמים לב איך הם נוסעים, זה כמו תאונות הדרכים שיש לנו.

יצחק וקנין: תודה לנורית קורן.

יצחק וקנין: רבותי, אני אאפשר עכשיו לאבנר ממשרד התחבורה אבל לפני כן, אני רוצה לקבל תשובה: כשאתה כבר עונה – 1.

יצחק וקנין: זה לא רק האופניים החשמליים, כשהסדרנו פה את התקנות לגבי האופניים החשמליים קבענו 25 קמ"ש.

יצחק וקנין: אני אומר לך שרובם נוסעים על 40 קמ"ש.

יצחק וקנין: הדבר הזה לא נאכף.

יצחק וקנין: הרי משרד התחבורה יכול ברגע אחד לסגור את הנושא הזה בהגבלת היבוא.

יצחק וקנין: חד וחלק.

יצחק וקנין: הרי זה כמו מכונית לכל דבר ועניין.

יצחק וקנין: אתם צריכים להגביל את הנושא הזה ביבוא, ואולי תדרשו להריץ אותם קצת למכון התקנים, שיקבע להם ויבדוק את המהירויות ואת המנוע.

יצחק וקנין: רבותי, זה חלק מהמומחיות שלי כי אני בוחן רכב אבל אני אומר שאם המציאות היא שאתם לא מצליחים אפילו את זה לאכוף ביבוא, אז אנחנו בצרה צרורה.

יצחק וקנין: הרי מפה מתחילה הבעיה, שנוסעים שם על – לא רק זה, בתחקירים שהראו, הראו איך הוא נכנס.

יצחק וקנין: זה שירים כבקשתך, 40 קמ"ש, 45 קמ"ש, שיכוון ולו ויסדר לו - -

מירב בן ארי: אדוני היושב ראש, הם מוסיפים אחרי שהם קונים.

מירב בן ארי: כשקונים אין בעיה.

יצחק וקנין: - - אבנר, על זה משרד התחבורה צריך לתת תשובה ברורה.

יצחק וקנין: אם התקנה קובעת 25, לא יכול להיות שייבאו אופניים שהנסיעה שלהם הרבה יותר גדולה.

<מיטל להבי: כבוד היושב ראש, גם את האכיפה על חנויות היינו רוצים לקבל.

יצחק וקנין: תראי, אנחנו לא רוצים לשנות את כל העולם.

יצחק וקנין: ..

<מיטל להבי: טוב, לא בחוק הזה.

תמר זנדברג: בואו נתחיל עם סמכויות אכיפה - - -

יצחק וקנין: רבותי, נא לאפשר לנציג משרד התחבורה, לאבנר, לדבר.

<אבנר פלור: אני אציג את עצמי: מהנדס אבנר פלור, סמנכ"ל בכיר תנועה במשרד התחבורה.

<אבנר פלור: המנכ"ל לא יכול היה להגיע מאילוצים שלו אבל מה שאני יכול לומר הוא שבשנה האחרונה נערכו למעלה מעשרה דיונים בנושא של האופניים החשמליים, וזה שהגענו כרגע לתהליך מתקדם של תיקון הפקודה, שתכף נשמע את עורכת הדין חוה ראובני, שתתייחס לנושא של האכיפה לעיריות, זה כתוצאה ובעקבות אותן ישיבות מעקב שהמנכ"ל עשוה עם חלק גדול מהנוכחים פה, גם משרדי הממשלה וגם נציגי העיריות וכולי.

<אבנר פלור: אדוני היושב ראש, בשתיים שלוש דקות אתן קצת היסטוריה – ב-19 במאי 2014 נערך פה דיון, במסגרת ועדת הכלכלה, שבו נתבקשנו – אנחנו הגשנו את התיקון לתקנה והתבקשנו לבצע עבודת מטה יותר יסודית ויותר מקיפה ביחד עם כל משרדי הממשלה.

<אבנר פלור: ואכן, בתאריך 30 ביוני 2014 הגשנו מסמך לוועדת הכלכלה, שבו התייחסנו לכל השאלות שהועלו וכל הנושאים שהועלו.

<אבנר פלור: נושא של מקום הרכיבה על האופניים, הגיל המינימאלי, הנושא של הקסדה, האכיפה הרישוי וכולי.

<אבנר פלור: בעקבות אותו מסמך נערך פה דיון ב-21 ביולי 2014, שבו אושרו התקנות, כשהתקנות אושרו ביחד עם כל הנוכחים שנוכחים בישיבה הזאת, לרבות משטרת ישראל, המשרד לביטחון פנים ומשרדי הממשלה השונים.

<אבנר פלור: זאת אומרת, התקנות שנמצאות היום, יש את הכלים שניתן לאכוף באמצעות התקנות האלה.

<אבנר פלור: למה אני מתכוון, ואני אסביר - -

יצחק וקנין: אני סתם שואל שאלה: האם משרד התחבורה נכנס לחנות אופניים ובודק, מעלה אותם על סטנד ובודק את המהירות שהם יכולים להגיע אליה?

<אבנר פלור: - - אני אתן לך מענה לשאלה שלך ואני גם אתייחס למה שאתה אומר לגבי הנושא של 40 קמ"ש: אנחנו, בתהליך היבוא, האופניים אמורים לעבור בדיקות באמצעות מכון התקנים, המעבדה שמוסמכת לבדיקות אלה.

<אבנר פלור: היא בודקת, בין היתר, עמידה בדרישות התקן.

<אבנר פלור: התקן זה תקן רשמי.

<אבנר פלור: זאת אומרת, שנאכף גם על ידי משרד הכלכלה.

<אבנר פלור: כלומר, האופניים שנכנסות ומיובאות לפה אמורות לעמוד עד 25 קמ"ש, אלא מה?

<אבנר פלור: כמו שאמרה חברת הכנסת בן ארי, משדרגים את זה.

<אבנר פלור: אנחנו, מבחינתנו, בתהליך של היבוא, האופניים אמורים לעמוד עד 25 קמ"ש.

<אבנר פלור: כלומר - -

עפר שלח: זה עצימת עיניים מפני שדקה אחרי זה, אתה בעצמך יודע שמעלים את זה ל-40.

<אבנר פלור: האופניים של 40 קמ"ש לא מאושרים כמו שאדם שאמור לנסוע ברכב שלו עד 100 קמ"ש או 120 קמ"ש נוסע על 180 וזה בניגוד לחוק.

<אבנר פלור: זה בניגוד לחוק וגם פה.

יצחק וקנין: לא, זה לא אותו דבר.

יצחק וקנין: סליחה, אני רוצה להסביר לך משהו, איך אני רואה את זה כמי שמכיר את הדברים: אלה דברים שאי אפשר לעבור עליהם, אתה לא יכול למסמס אותם.

יצחק וקנין: אני יודע שגם ברכב היינו קובעים את המהירות המקסימאלית, היינו מגבילים בדוושת הגז.

יצחק וקנין: אתה לא יכול לעשות הגבלה.

יצחק וקנין: זאת אומרת, שאין אפשרות בשום פנים ואופן להגדיל את המהירות הזאת.

יצחק וקנין: זאת אומרת, מי שייתפס שהוא מגדיל את המהירות, הוא כבר עובר על החוק פה.

<קריאות: בדיוק, ברור.

טלי פלוסקוב: מי אוכף את זה?

<אבנר פלור: אדוני היושב ראש, מה שאני מתאר, אנחנו אימצנו את התקינה האירופאית בנושא של האופניים החשמליים.

<אבנר פלור: התקן הישראלי מאמץ את התקינה האירופאית.

<אבנר פלור: התקינה האירופאית לא מאפשרת מעבר ל-25 קמ"ש.

<אבנר פלור: זאת אומרת, האופניים שמגיעים לפה, ההספקים שלהם והנתונים הטכניים שלהם לא מאפשרים את זה מבחינת האופניים ביבוא.

יצחק וקנין: אז מה עושים?

יצחק וקנין: הוא מחליף את המנוע או משדרג את המנוע?

מירב בן ארי: אני אגיד לך, אני עבדתי עם בני נוער 10 שנים: הם לוקחים את הזה למחסן של אבא שלהם, שם הם משדרגים, מכניסים כל מיני ברגים ומעלים את המהירות.

מירב בן ארי: זו עצימת עיניים.

יצחק וקנין: מירב, זה לא במחסן.

יצחק וקנין: בתחקיר הראו שזה נעשה אצל בעלי חנויות האופניים.

יצחק וקנין: ההיפך, זה מה שהוא מציע לו.

יצחק וקנין: ככה הוא מוכר יותר.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: הם צריכים כל שנה לחזור לאותה חנות ולעשות טסט על האופניים, בדיוק כמו שהם קנו אותם לפני שנה.

מירב בן ארי: ואם אחרי שנה האופניים האלה יכולות להגיע ל-40,50 קמ"ש, צריך להחרים אותן על המקום.

מירב בן ארי: ואם אתם תמשיכו בעצימת העיניים הזאת, זה בדיוק מה שמביא אותנו לאסונות בכבישים.

מירב בן ארי: בדיוק הענין הזה.

מירב בן ארי: קנית אופניים?

מירב בן ארי: אתה מחויב לחזור אחרי שנה ולהראות לנו איך המנוע שלך נראה.

<קריאה: מה עם האזרח הקטן שנוסע באופניים?

מירב בן ארי: סליחה, גם אתמול צעקת ואמרתי לך שגם אני רוכבת על אופניים.

מירב בן ארי: זה לא קשור.

מירב בן ארי: אנחנו בעד אופניים אבל אופניים מסודרים ושאפשר לפקח עליהם.

תמר זנדברג: ביד אחת את אומרת שאת בעד אופניים וביד שנייה את מנסה להחריב.

יצחק וקנין: רבותי, אין פה ויכוח, כולנו צריכים להבין שיש פה בעיה רצינית.

יצחק וקנין: הבעיה של האכיפה היא הבעיה המרכזית.

יצחק וקנין: גם התקנות שהעברנו פה, רבותי, לא נאכפות.

יצחק וקנין: אז אם אני יכול ללכת היום ולקחת אופניים ולשדרג אותם, אנחנו בבעיה רצינית כי אין אכיפה.

יצחק וקנין: גם זה שלוקח אותם יודע שמחר אף אחד לא יגיד לו כלום, הוא יכול לנסוע במהירות על הכביש, הדבר הזה לא נאכף.

יצחק וקנין: במהירות על הכביש יש איזו אכיפה של מצלמות, של שוטר תנועה, של דברים אחרים.

יצחק וקנין: פה אין שום אכיפה רבותי.

יצחק וקנין: אין אכיפה חד-משמעית.

<אבנר פלור: אדוני היושב ראש, לגבי שאלתך – אנחנו בשנה האחרונה ביחד עם משטרת ישראל עשינו מספר מבצעי אכיפה.

<אבנר פלור: החרמנו עשרות אופניים וגם בנושא של הקורקינטים, כשבדקנו יחד עם מכון התקנים שהמהירות שלהם היא מעבר ל-25 קמ"ש, והם כרגע מאופסנים ואנחנו ממשיכים בנושא האכיפה.

<אבנר פלור: בהיבט של בתי המסחר, בנושא הכבישים והמדרכות, האכיפה באחריות משטרת ישראל ולכן, - -

יצחק וקנין: תכף נשמע את המשטרה.

<אבנר פלור: - - עוד נקודה חשובה שאני רוצה להדגיש פה זה שאנחנו עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים גם אמורים לצאת לקמפיין פרסומי בחודשים הקרובים - -

יצחק וקנין: או, מה שרציתי לשאול.

<אבנר פלור: - - הסברתי נרחב, המדגיש את חובת הזהירות בדרכים ואופן השימוש באופניים החשמליים לרוכבים ולמשתמשי הדרך.

<אבנר פלור: אבל אני כן רוצה להדגיש משהו מאד חשוב, ואמרתי את זה כמה פעמים במסגרת הוועדה וגם בכלל: מעבר לתקנות, אדוני היושב ראש, צריך לזכור שיש אחריות עצמית של המשתמשים ואחריות של ההורים.

<אבנר פלור: אי אפשר להתנער מזה.

<אבנר פלור: גם כשנעשה את התקנות וגם את האכיפה הכי טובה שיש, ישנה האחריות של המשתמשים וההורים.

<אבנר פלור: לא יתכן שאנחנו, במבצע האכיפה שלנו, תפסנו ילדים בני 10 ו-12 שההורים שלהם באו אתם לאותם מפעלי ייצור של אופניים.

<אבנר פלור: אי אפשר לבוא ולומר שרק המדינה ורק תיקון התקנון.

<אבנר פלור: זה גם ההורים ואותם ילדים.

יצחק וקנין: כנראה שצריך ליצור אחריות, שרשור מלמטה למעלה, מלמעלה למטה, שהאחריות תחול על ההורים.

חמד עמאר: אמרת משפט עכשיו, בסוף, של המתקינים של האופניים.

חמד עמאר: מה עשיתם עם אלה שמתקינים ועם המשדרגים?

יצחק וקנין: הוא אמר שהם החרימו את האופניים.

חמד עמאר: לא, אלה שמשדרגים, מה עשיתם אתם?

<אבנר פלור: ראשית, האופניים נתרמו והם בתהליכים משפטיים.

חיים ילין: אבל בעלי העסקים ממשיכים למכור.

<אבנר פלור: לא, בעלי העסקים בתהליך של תביעות היום.

חיים ילין: אבל הם ממשיכים למכור.

חיים ילין: הם עבריינים שממשיכים למכור.

יצחק וקנין: אבנר, יש לכם אומדן של כמה תביעות הגשתם עד היום?

<אבנר פלור: כן.

<אבנר פלור: אנחנו נגיש את זה בצורה מסודרת לגבי כמות התביעות שהוגשו בשנה האחרונה והמבצעים שעשינו.

מירב בן ארי: כמה תביעות הוגשו?

<אבנר פלור: אנחנו נגיש את זה מסודר.

יצחק וקנין: אני מאפשר לך, כן.

<דוברת: בוועדה הקודמת בנושא קורקינטים חשמליים, משרד התחבורה התחייב שעד סוף שנת 2014 יסדירו את התקנות לגבי קורקינטים חשמליים ולא עשיתם את ההסדרה.

<דוברת: במכתב שאתה ענית, אתה התחייבת שבגלל שהכנסת התפזרה אז אי אפשר לעשות, ואנחנו מחכים להסדרת התקנות לכנסת הבאה שהיא עכשיו.

<דוברת: אז מה...

<אבנר פלור: המסמך בנושא תיקון התקנות מצוי כרגע בתהליכי גיבוש סופיים יחד עם משרד המשפטים, ואנחנו נעשה את כל המאמצים שעד ה-1 ליולי זה יונח על שולחן הוועדה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני אאפשר לחבר הכנסת חיים ילין ולאחריו, היועצת המשפטית של הוועדה, שתיתן אינפורמציה משפטית לגבי הנושאים ותאיר את עיננו בעוד כמה סוגיות משפטיות.

חיים ילין: אצלנו אין בעיות.

חיים ילין: ..

חיים ילין: טוב, בואו נסכם בין כולנו שלחיות זה כנראה מסוכן ואין ביטוח.

יצחק וקנין: אבל יש מצווה "ונשמרתם לנפשותיכם".

חיים ילין: תראו, אנחנו רוצים להחזיק את הכל – זה לא עובד.

חיים ילין: אנחנו גם רוצים שהילדים שלנו יסעו בביטחון, בבטיחות, וגם מי שהולך רגל יהיה בטוח.

חיים ילין: מצד שני, אנחנו גם רוצים שהכלים האלה יהיו ירוקים, זאת אומרת שלא נזהם את הסביבה, ותחת כל הדבר הזה אנחנו דורשים גם ממשטרת ישראל לאכוף את כל הפעילויות של ילדים קטינים שהם באחריות ההורים.

חיים ילין: זאת אומרת, אם אני צריך לתרגם את זה ניהולית – יש משרד התחבורה, יש משרד לביטחון פנים, יש משרד החינוך ואני בטוח ששכחתי, גם משרד הרווחה אולי.

חיים ילין: אני למדתי בחיים שאיפה שיש ארבעה משרדים, הכל יפול בין הכיסאות.

חיים ילין: אין אף אחד שיתכלל את הכל ויסתכל בראייה כוללת, וההוכחה היא כזאת: אופנועי ים, כבר היו כתבות.

חיים ילין: אז מי זה?

חיים ילין: חיל הים עכשיו?

חיים ילין: משמר החופים?

חיים ילין: מי צריך לאכוף את זה?

חיים ילין: טרקטורונים בשטחים הפתוחים, בשמורות הטבע, שמשתוללים שם – אף אחד כבר לא יכול לטייל ואף אחד לא אוכף שם.

חיים ילין: אותו דבר לגבי אופנוענים.

חיים ילין: לגבי החופים אני בכלל לא מתייחס עכשיו.

חיים ילין: כל הדברים האלה לא קרו אתמול, הם כבר קורים במדינת ישראל עשור ואף אחד לא מתייחס לזה.

חיים ילין: רק כשזה עובר, מה התרופה?

חיים ילין: התרופה היא להמציא עכשיו משהו חדש, ואז כולם יתנפלו, והדבר החדש הזה זה זה, זה הנושא שהגיע.

חיים ילין: אבל כולנו שכחנו שיש עוד נושאים בעבר שהם לא מטופלים ונהרגים גם אנשים, ואף אחד לא עושה כלום.

חיים ילין: הבעיה היא שמשרד התחבורה לוקח את התקנות, ואף אחד לא שואל אם ניתן לאכוף את התקנות האלה, אם זה ישים בכלל.

חיים ילין: לא סתם שאלתי: יש מוכר שמכר, תפסת אותו שהוא מכר לא לפי התקן.

חיים ילין: דרך אגב, זה כפתור אחד, תחפשו את הכפתור, אני פשוט מכיר.

חיים ילין: גם בקלנועיות זה אותו דבר.

חיים ילין: זה כפתור אחד שמעביר מ-10 קמ"ש, 15 קמ"ש, לפי שתיים.

חיים ילין: יש כפתור אחד שלא כולם רואים אותו, מסתירים אותו, לא כולם יודעים איפה הוא נמצא, ולא צריך אפילו לשדרג את זה.

חיים ילין: השאלה כשמוכרים את זה ותפסת, מה קורה עם אותה חנות?

חיים ילין: תראו, אם היו נותנים לילד בן 12 אקדח, כולם היו נעמדים בדום עכשיו ואומרים: מה זה הדבר הזה?

חיים ילין: אז נותנים אקדח בצורה אחרת, ואף אחד לא עושה כלום עם זה וזה מה שמדאיג אותי.

חיים ילין: אנחנו צריכים לראות מאיפה זה יוצא.

חיים ילין: א.

חיים ילין: מי מוכר?

חיים ילין: זאת הנקודה.

חיים ילין: משם אנחנו צריכים להתחיל.

חיים ילין: צריך להתחיל תמיד מאיזו שהיא נקודה - -

יצחק וקנין: תכף נשמע את היבואנים.

חיים ילין: - - לבנות מדרכות, בסדר?

חיים ילין: לסלול מדרכות ליד שבילי אופניים – זה לא יעבוד.

חיים ילין: יהיה ממונע ויהיה לא ממונע.

חיים ילין: אני רוכב אופניים, אני מאלה שאומרים עלי שאני רוכב, שאנחנו תורמים כליות.

חיים ילין: אז לפחות אנחנו עושים מעשה טוב.

חיים ילין: - -

יצחק וקנין: אני מקווה שלא חשמליים.

יצחק וקנין: ..

חיים ילין: לא, המנוע זה אנחנו, אז אנחנו תורמים כליות אבל הם לא תורמים כליות, הם הורגים, וזאת הסכנה ולזה אף אחד לא מתייחס.

חיים ילין: אז אני מציע בפשטות – תסלחו לי, דרך אגב, רק להוציא היתר על מדרכה ייקח לך שמונה שנים.

חיים ילין: אני ראש רשות.

חיים ילין: עכשיו תפתרי את הבעיה, לכי תדעי מה יהיה, יהיה מטוס ולא קורקינט.

חיים ילין: לכן, לאכוף - -

תמר זנדברג: אתה יודע שבהולנד, שאי אפשר להאשים אותה - -

חיים ילין: הולנד...

חיים ילין: אתי בעוטף עזה מדברים על שוויץ וזה לא מגיע.

חיים ילין: מה אני אעשה?

תמר זנדברג: - - קטנועים, לא אופניים חשמליים, נוסעים בשבילי האופניים.

תמר זנדברג: אתה יודע את זה?

יצחק וקנין: כנראה שתמר היא חברת ארגון הידידות הולנד-ישראל.

חיים ילין: שום דבר לא פוליטי אבל פתאום אנחנו מגיעים למקומות שבאמת הם פוליטיים ואני לא רוצה להיכנס אליהם.

יצחק וקנין: לסיכום, מה אתה מציע?

יצחק וקנין: אתה פרקטי תמיד.

חיים ילין: אז אני מאד פרקטי: זה מתחיל קודם כל ממי שמוכר.

חיים ילין: 2.

חיים ילין: אני אומר לכם עכשיו שחייבים לעשות מסע הסברתי דרך משרד החינוך לגבי ההורים.

חיים ילין: מה לעשות?

חיים ילין: רישיון לרכב נותנים, רישיון להורות לא נותנים.

חיים ילין: ונטילת האחריות, חוסר הקשר שיש בין ההורים, ואני לא הולך לפתור את הבעיה שבין ילדים להורים אבל זה ענין של משרד החינוך וצריך לעשות את זה במקביל.

חיים ילין: הדבר השלישי, לטווח הארוך, גם משרד התחבורה, גם אתה אחראי, גם לך יש תקצוב לסלילת כבישים ומדרכות.

חיים ילין: אתם צריכים לנסות להביא את התכניות האלה לשבילי אופניים.

חיים ילין: דבר אחרון, אני רוצה להגיד משהו – הם לא ייסעו על מדרכות, הם צריכים לנסוע כמו כל כלי ממונע על הכביש.

חיים ילין: ואז, - -

<קריאה: ממש לא.

חיים ילין: אני יודע שיגידו "ממש לא".

חיים ילין: יפה - -

<חגית אוריין: טוב מאד.

חיים ילין: - - אבל אז יש בעיה אחרת: הם לא יכולים.

חיים ילין: אתה לא יכול להעמיד רכב שנוסע 60-80 קמ"ש עם אופניים שנוסעות 25 קמ"ש, עם ילדים שאין להם רישיון.

חיים ילין: בסוף צריך לקבל החלטה מה זה אופניים או שזה כלי רכב ממונע.

חיים ילין: המהירות לא קובעת.

חיים ילין: גם ב-15 קמ"ש אפשר להיהרג ולהרוג.

יצחק וקנין: תודה.

יעקב פרי: כבוד היושב ראש, אולי אני יכול כמה משפטים כי אני צריך לזוז?

יצחק וקנין: ודאי.

יצחק וקנין: גדולים ממני, אני יכול לסרב להם?

יעקב פרי: תודה רבה.

יעקב פרי: קודם כל, אני רוצה לומר שיש לנו לפעמים נטייה "להרוג" את אחד הדברים, לפי דעתי, הכי יפים שקיימים היום במדינת ישראל, וזה פריחת רוכבי האופניים.

יעקב פרי: אני אומר "להרוג" - לא חס וחלילה כי מישהו בא פה באיזו שהיא כוונה רעה.

יעקב פרי: באמת האופניים החשמליים, כלי הרכב החשמליים האלה שנעים על המדרכות – זוועה.

יעקב פרי: באמת זוועה מה שקורה.

יעקב פרי: לפי דעתי, כל תקנה, נשים מספרים, נבקש רישוי, נעלה את הגיל – לא נפתור את הבעיה או אל נקל על הבעיה.

יעקב פרי: אני חושב שבסופו של דבר צריכים לעשות שלושה או ארבעה דברים, ואגיד אותם בקיצור נמרץ: קודם כל, אני חושב שקמפיין של הסברה אמתית, כולל נתונים של הנפגעים, הוא תמיד אפקטיבי בנושא הזה, כולל במערכת החינוך.

יעקב פרי: אותו "אור ירוק" שעובד בכיתות הגבוהות יותר של בתי הספר התיכון – אני חושב שההסברה וחינוך יהיו מאד אפקטיביים בנושא הזה.

יעקב פרי: דבר שני: אכיפה - גם משטרתית ולפי דעתי יותר עירונית.

יעקב פרי: יודעים בתל-אביב ויודעים בחלק גדול מן הערים איפה הנקודות החמות יותר, איפה נוסעים, איפה נוסעים בפראות.

יעקב פרי: שימו שם גם ביום וגם בלילה מישהו שיתפוס ויאכוף את הקיים, לפני שאנחנו עוד מתקננים תקנות נוספות וגזירות נוספות.

יעקב פרי: לפי דעתי, תהיה בזה מידה לא קטנה של הרתעה.

יעקב פרי: וכמובן, צריך לתקן תקנות שלא יהפכו את היוצרות.

יעקב פרי: שלא יגיעו למצב שהורים יאסרו על הילדים שלהם לנסוע על אופניים אלא באמת צריך לא להרוג, לא לשפוך את התינוק עם המים, מבלי להקל ראש בנזקים העצומים ובחיי אדם ובמה שאנחנו רואים על הכבישים.

יעקב פרי: ולפי דעתי, שילוב של הסברה, של חינוך של אכיפה מאד מאסיבית עירונית ומשטרתית, אנחנו נמעיט קצת ולא נחסל אותה.

יעקב פרי: צריך להיות גם ריאליים במה שאנחנו עושים.

יעקב פרי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב פרי.

יצחק וקנין: היועצת המשפטית של הוועדה, אתי בנדלר.

<אתי בנדלר: תודה.

<אתי בנדלר: בראשית דבריי אני רוצה לומר שוועדת הכלכלה קיימה בכנסת היוצאת שלושה דיונים ארוכים בנושא, ובניגוד למה שנאמר כאן, לפחות על ידי חבר הכנסת חיים ילין, כל הנושאים שהועלו כאן – היתה אליהם התייחסות ברורה ומפורשת.

<אתי בנדלר: הוועדה דנה בכל אחת מהסוגיות האלה.

<אתי בנדלר: היא דנה בסוגיית הגיל הנכון לרכיבה על אופניים חשמליים, היא דנה בנושא הרישוי, האם יש או אין צורך ברישוי לאופניים חשמליים, והשאלה היא אם להטיל חובת ביטוח על האופניים החשמליים.

<אתי בנדלר: הרבה מאד דיונים היו בענייני האכיפה כמובן, וכן בעניין התשתית ובעניין קמפיין ההסברה.

<אתי בנדלר: - -

חיים ילין: אז מה אנחנו עושים פה עכשיו?

<אתי בנדלר: - - אנחנו באים להראות שכל הדיונים לא עוזרים אלא אם כן מישהו גם פועל בסופו של דבר.

חיים ילין: אני לא באתי בטענות לשום דבר אבל אם אנחנו פה, זה כנראה בגלל שמשהו.

חיים ילין: ..

<אתי בנדלר: בא נעקוב אחרי העשייה.

<אתי בנדלר: ..

חמד עמאר: מי היה אמור לפעול?

יצחק וקנין: רבותי, היא באמצע הדיבור.

<אתי בנדלר: - - עכשיו, חוץ מאשר עניין של קמפיין ההסברה, כל הנושאים האחרים טעונים חקיקה.

<אתי בנדלר: דיבורים, כפי שאתה אומר, לא עוזרים וצריכים לתת את הכלים, לקבוע את הנורמות האלה בחקיקה.

<אתי בנדלר: יש חלק של דברים שאפשר היה לעשות במסגרת תקנות התעבורה, שבעניינן דנה ועדת הכלכלה בשניים מתוך שלושת הדיונים האלה, ויש תיקונים אחרים, שמחייבים חקיקה ראשית, כמו למשל הנושא של העברת סמכויות אכיפה לרשויות המקומיות.

<אתי בנדלר: זה לא דבר שאפשר להחליט עליו סביב השולחן באף שולחן, גם לא בממשלה אלא יש צורך בחקיקה לצורך הענין.

<אתי בנדלר: - -

חיים ילין: שאלה: גם אם מחר זה אירוע קהילתי שיש נאמני שמירה על הדברים האלה מתוך הרשות המקומית, גם צריך חקיקה?

חיים ילין: עשינו את זה באיכות הסביבה, ובגלל זה אני אומר.

<אתי בנדלר: אני לא מכירה את כל החקיקה שיש בתחום איכות הסביבה.

<אתי בנדלר: אני יודע שבתחום איכות הסביבה ניתנו בחקיקה הרבה מאד סמכויות לרשויות המקומיות.

<אתי בנדלר: ודאי שזה מה שצריך.

מירב בן ארי: חוק עזר עירוני.

מירב בן ארי: בבאר-שבע יש חוק אחרי התאונה שהיתה ביום שישי בדימונה - -

חיים ילין: - - -

יצחק וקנין: זה עדין לא סוגר - -

חיים ילין: אבל אם אתה מאציל סמכויות לנאמן שיש לו תעודה - -

יצחק וקנין: כן, אבל אתה צריך חקיקה ראשית כדי להפעיל לו.

<אתי בנדלר: צריך חקיקה כדי להאציל סמכויות אכיפה.

<אתי בנדלר: אכיפת נורמות זה חלק מהסמכויות שיש למדינה, למשטר, וכדי להעניק את זה למישהו צריכים אם למשטרה או לרשויות המקומיות ולכל גורם אחר – הדברים האלה תמיד נקבעים בחקיקה.

<אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר - הזכיר אבנר פלור קודם, סמנכ"ל בכיר במשרד התחבורה, שבעקבות הדיונים של הוועדה, שבישיבה הראשונה לא הסכימה לאשר את התקנות עד אשר יובאו התייחסויות מאד ברורות לכל אחת מהסוגיות האלה שהזכרנו, ובאמת מנכ"ל משרד התחבורה העביר מסמך לוועדה ורק לאחר מכן התקיימה ישיבה לדיון בתקנות והוכנסו בהם גם מספר שינויים, ובאותה ישיבה שבה דנו בתקנות, ב-21 ביולי 2014, אומרת בפירוש נציגת המשטרה, שרית פיליפסון שיושבת כאן ובוודאי תתייחס בהמשך שוב לדברים – היא אומרת מפורשות: "הבהרנו את עמדת אגף התנועה בכל הנוגע לאכיפה.

<אתי בנדלר: העמדה אומרת שאגף התנועה אוכף עבירות תנועה על פי תיעדוף.

<אתי בנדלר: איפה שהעבירות מסכנות חיים, איפה שיש סכנה מידית לשלומם וביטחונם של משתמשי הדרך, שם אגף התנועה יהיה.

<אתי בנדלר: בימים אלה, אגף התנועה גם מקדם את הליכי החקיקה להענקת סמכויות לפקחים ביחד עם פורום ה-15.

<אתי בנדלר: לפני שבועיים הועבר מסמך של פורום ה-15, שמסכים לעמדת אגף התנועה.

<אתי בנדלר: " ואז יושב ראש הוועדה, אביגדור ברוורמן מדבר, ובין היתר הוא אומר: "בנושא של האכיפה להעביר את זה לרשויות, אתם בעד?

<אתי בנדלר: נכון?

<אתי בנדלר: " עונה לו גברת פיליפסון: "נכון.

<אתי בנדלר: " ובהמשך – עוזי יצחקי, מנכ"ל משרד התחבורה אומר: "בעניין האכיפה – האכיפה תהיה בשלב ראשון בסמכות המשטרה, ואנחנו מקדמים את זה בצורה מאד רצינית ואני רוצה להודות למשרד לביטחון הפנים יחד עם משטרת ישראל, שהביעו נכונות על דעת משרד המשפטים, דיון שהיה אצל המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, נזרי, ואישרו את הדברים.

<אתי בנדלר: קיבלנו לפני שבועיים גם - -

יצחק וקנין: זה לא מזכיר לך את "כלבוטק"?

חיים ילין: זה הודעה לתקשורת, אתה מבין?

<אתי בנדלר: לא, אני רק רוצה לומר שהיו כאן הצהרות ברורות ומחייבות, ולא של פקידים זוטרים שאמרו - - ם

<קריאה: זה עוד יותר מטריד.

<אתי בנדלר: - - מי יאכוף ומתי יאכוף - -

חיים ילין: זה אומר שמה שאנחנו נעשה פה עכשיו, עוד שנה יבואו ויגידו את אותו דבר?

<אתי בנדלר: אני מקווה שלא.

<אתי בנדלר: אני מקווה שהפעם נשמע - -

מירב בן ארי: מטריד אותי שכתבת שפורום ה-15, אמרת שהוא מסכים, ואתמול, אם שמעתי אותך נכון, שמעתי שהוא מתנגד לתת סמכויות לפקחים.

מירב בן ארי: אתה לא אותו אחד מהמסך?

<קריאה: במתכונת שהוצעה לנו.

<אתי בנדלר: בוודאי תהיה לזה התייחסות אבל בהמשך המשפט אומר יצחקי: - -

מירב בן ארי: - - -

יצחק וקנין: חברת הכנסת בן ארי, חיים, תנו לנו להתקדם.

יצחק וקנין: אנחנו רוצים להתקדם.

<אתי בנדלר: אינני יודעת.

<אתי בנדלר: מר יצחקי אמר באותה ישיבה: "קיבלנו לפני שבועיים גם הסכמה ממנכ"ל פורום ה-15 של מרכז השלטון המקומי שהם מסכימים, ואנחנו כבר פועלים במשרד התחבורה מול משרד המשפטים.

<אתי בנדלר: "

<קריאה: באיזה תאריך זה היה?

<אתי בנדלר: 21 ביולי 2014.

<איתן אטיה: והיום אנחנו נרצה להזכיר את התאריך היום, שזה לא אותו תאריך, נכון?

<קריאה: אני אתייחס לזה.

<אתי בנדלר: - - היתה גם התייחסות של נציגת משרד המשפטים לקשיים באכיפה של עבירות מסוגים שונים מול קטינים שאינם מחויבים, כידוע, להחזיק בתעודות זהות, איך מוודאים את הגיל שלהם וכולי.

<אתי בנדלר: אז כפי שאמרתי, אנחנו מצפים בהחלט להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה, שתעניק סמכויות לרשויות המקומיות.

<אתי בנדלר: מכל מקום, עד שתהיה הצעת חוק כזאת ועד שהיא תאושר, ככל שתאושר, אני מזכירה שהדברים היום הם בסמכות המשטרה.

<אתי בנדלר: זה לא שיש ריק בענין הזה.

<אתי בנדלר: מדוע המשטרה לא אוכפת או עד כמה שהיא אוכפת, אנחנו בוודאי נשמע מהנציגים.

<אתי בנדלר: אני רוצה רק להזכיר עוד דבר לגבי חברת הביטוח - ככל שתרצו, אני אתייחס לאחר מכן גם בהמשך אבל יש כאן גם נציגים.

<אתי בנדלר: היתה התנגדות והתחמקות באותה ישיבה בצורה מאד בוטה, הייתי אומרת, מהטלת חובת ביטוח או מהטלת חובה על חברות הביטוח - -

יצחק וקנין: לי היה ויכוח עם הממונה על הביטוח, אם את זוכרת.

יצחק וקנין: אני חושב שאני אפילו ניהלתי את הדיון הזה.

<אתי בנדלר: - - לבטח אופניים חשמליים מתוך התנדבות.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, אם אני רוצה ללכת לעשות פוליסה, אני לא יכולה לעשות או שאני יכולה לעשות את זה במחיר מופקע.

<שוש כהן: לא, את לא יכולה.

<אתי בנדלר: או לא יכולה או אולי יש באיזה שהוא מקום איזו שהיא חברה שמוכנה, אבל הנה - -

<מיטל להבי: - - -

<אתי בנדלר: מכל מקום, המחיר הוא מחיר מופקע, ובפועל אי אפשר או כמעט אי אפשר לעשות ביטוח.

<אתי בנדלר: ומילה אחרונה – אני רק רוצה להזכיר שלגבי שבילי האופניים, באותה ישיבה היתה התחייבות שהוועדה, כדי שתוכל לעקוב אחרי העניין, תקבל פרטים בקשר להתקדמות הפרויקט הזה של שבילי האופניים, ואפילו יש מכתב בחתימתה של מנהלת הוועדה, לאה ורון, מיום 13 באוגוסט אל מר איתן אטיה, מנכ"ל פורום ה-15 במרכז השלטון המקומי, שאומר בפירוש שבמהלך אותה ישיבה נתבקשו פורום ה-15 להעביר לוועדה נתונים בדבר שבילי האופניים הקיימים בערים השונות, והתכניות לפיתוחם של שבילים חדשים.

<אתי בנדלר: נתבקשתם להעביר את הנתונים, אני לא ראיתי שהעבירו.

<איתן אטיה: העברנו.

<אתי בנדלר: טוב, אני לא יודעת.

<אתי בנדלר: אני לא קיבלתי.

<איתן אטיה: אני גם אשמח להתייחס לדברים שנאמרו.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך תכף, מאחר והגיעה לפה הגברת שירי שומינר?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: אז אני אאפשר לחמד עמאר ולאחריו המשטרה, ואני אאפשר לך אחרי כן.

חמד עמאר: אדוני היושב ראש, קודם כל אנחנו מעלים את זה על סדר היום.

חמד עמאר: אתמול זה היה בוועדת הפנים, היום זה בוועדת הכלכלה.

חמד עמאר: זה חשוב שנעלה את הנושא הזה אבל אדוני היושב ראש, אם ניקח את ההמלצות של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ונקרא אותן וניישם אותן, גם הדיון של אתמול וגם הדיון של היום היו מיותרים.

חמד עמאר: אבל הנה, הגברת האכיפה כנגד יבואנים - אני יודע שאין אכיפה כמעט נגד יבואנים.

חמד עמאר: אפילו הם לא מחויבים ברישוי העסק - -

<קריאות: לא.

<קריאות: אם אתה לא יודע, יושב פה ענף שלם של יבואנים ושותק.

<מיטל להבי: הם לא מחויבים, אני מכירה את חוק רישוי עסקים, הם לא מחויבים.

<מיטל להבי: יש עסקים כמו עסקי ביגוד שפטורים מרישיון עסק, להבדיל למשל מעסקי אוכל.

חמד עמאר: - - מתן סמכויות לפקחים, הגברת האכיפה על ידי המשטרה, חובת חבישת קסדה, שהורדנו כאן, בכנסת, אחרי שהובא לשים קסדה, אני היחידי בין כל חברי הכנסת, ואני זוכר את זה - -

<קריאה: על חשמליים.

חמד עמאר: - - אז לא על חשמליים אבל היתה תקנה לכולם - -

<קריאה: לא, משרד התחבורה הבטיח שהוא יקדם ושוב לא עשה כלום.

חמד עמאר: משרד התחבורה הסיר את זה אז מרוכבי אופניים, אז אמרתי שלא יכול להיות שאבא יהיה בלי קסדה והבן שלו יהיה מחויב עם קסדה.

חמד עמאר: הוא יסתכל על אבא שלו ויהיה בלי קסדה.

חמד עמאר: גם את הנושא הזה צריכים להסדיר.

חמד עמאר: המשך ההסברה בנושא – אני לא רואה הרבה הסברה בנושא.

חמד עמאר: אני מקווה שהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים תיקח את הנושא ותעלה אותו על סדר היום, אבל אני רוצה להעלות נקודה כאן שאף אחד לא העלה אותה: אני אומר לכם שהנושא של אופניים חשמליים לא חדר למגזר הלא-יהודי.

חמד עמאר: עדין לא חדר.

חמד עמאר: ושם, אם יחדור, כל הנתונים שיש לי כאן על תאונות קטלניות, נראה נתונים אחרים לגמרי.

חמד עמאר: אין שבילי אופניים, אין מדרכות, אין כבישים כמו שצריך, ותתארו לעצמכם שילד יכול לנסוע במהירות של 40 קמ"ש.

חמד עמאר: תארו לעצמכם שילד יכול לנסוע במהירות של 40 בכביש צר, ואיפה אנחנו נהיה ואיפה אנחנו נעמוד אם יהיו לנו נתונים אחרים.

חמד עמאר: לכן, הנושא הזה - אדוני היושב ראש חייב להסדיר את הנושא הזה אם זה בחקיקה ראשית או בתקנות של שר התחבורה.

חמד עמאר: חייבים להסדיר את זה כמה שיותר מהר.

חמד עמאר: תודה.

יצחק וקנין: אני רק אקריא לכם מה אומר מנכ"ל משרד התחבורה בישיבה הקודמת של ה-15 ביולי, לפני כשנה לערך: "כפי שאמרתי, נבצע קמפיין בשיתוף הרשות הלאומית.

יצחק וקנין: סיכמתי עם יושב ראש הרשות הלאומית, דוקטור יעקב שיינין, על קמפיין.

יצחק וקנין: הוא כבר נתן "אור ירוק"" הוא קורא לזה "אור ירוק" אבל הוא אדום כל הזמן – "להכין את הקמפיין הזה.

יצחק וקנין: " זה מילים של המנכ"ל, לא של מישהו אחר.

יצחק וקנין: אני מצטער ששנה עברה ואין לא קמפיין ולא הסברה - -

<יצחק קדמן: מה יעזור קמפיין אם אין מדיניות?

<קריאה: אדוני, גם שנה עברה מאז שמשרד התחבורה, ב-21 ביולי 2014, הבטיח שהוא לוקח את אותה הצעה של חבר הכנסת חמד עמאר והופך אותה להצעה שלו בשביל לחייב חבישת קסדה על כולם.

<קריאה: אז זה עוד דבר שקרה לפני שנה.

יצחק וקנין: רבותי, לאט לאט ובזהירות.

יצחק וקנין: נכון שאנחנו רואים את המחלפים אבל זה לא צריך לבלבל אותנו.

יצחק וקנין: מנכ"ל המשרד לביטחון פנים, בבקשה.

<רותם פלג: אני הייתי גם בדיון אתמול בוועדת הפנים, ואני אגיד דברים דומים למה שאמרתי גם שם.

<רותם פלג: אחרי זה, שרית תתייחס לנתונים הפרטניים של אכיפה או כל מה שתרצו לשאול בהיבטים של הפעילות של אגף התנועה במשטרת ישראל.

<רותם פלג: אני קצת אתן לכם את התהליך כי אנחנו בעצם הגענו לפה ולא התפרצנו לדלת פתוחה או זה לא משהו שפתאום נגלה לנו.

<רותם פלג: זה תהליך שאנחנו נמצאים בו כבר מעל שנה יחד עם השלטון המקומי, עם פורום ה-15, על מנת לטפל בתופעה הזאת של אופניים חשמליים וגם כלים אחרים שנוסעים על מדרכות בארץ.

<רותם פלג: נכון שמשטרת ישראל, הסמכויות נמצאות אצלה, בעיקר אחרי התקנות שחוקקו פה, בוועדה הזאת.

<רותם פלג: משטרת ישראל, בכלים שעומדים לרשותה, עושה את מה שהיא יכולה לעשות, ותכף גם אגף התנועה יציג את מה שנעשה עד עכשיו, כדי שתראו שזה לא שלא נעשה כלום אלא שנעשו מהלכים במהלך השנים האחרונות.

<רותם פלג: ברור לחלוטין שאי אפשר לשים שוטר בכל פינה בארץ ולכן, היה נכון להרחיב את גורמי אכיפת החוק שיסתובבו בשטח ויאכפו חוקים גם בנושאים האלה.

<רותם פלג: אני אומר שהנושא הזה עלה במסגרת עוד נושאים אחרים שהשלטון המקומי רצה או שהצד של השלטון המקומי רצה לאפשר סמכויות אכיפה לפקחים בשלטון המקומי.

<רותם פלג: אנחנו נמצאים בעיצומה של העבודה הזאת ובעצם הגענו כבר עד רמה של תסקיר חוק.

<רותם פלג: יש עליו כנראה ויכוחים כאלה ואחרים.

<רותם פלג: הוא משהו שאפשר להשלים אותו בפרק זמן קצר ויכולנו להשלים אותו גם בכנסת הקודמת.

<רותם פלג: לצערי, בגלל פיזור הכנסת קצת התעכבנו אבל הנושא חזר חזרה לסדר היום.

<רותם פלג: גם השר הנוכחי, השר ארדן, נחשף לנושא ומתכוון לקדם את זה באופן מהיר עד כמה שניתן, ובאופן אפקטיבי עד כמה שניתן.

<רותם פלג: הסמכויות לפקחים הם גם בהיבטים של מה הם יכולים להטיל כסנקציה וגם האמצעים כדי לאכוף את אותה סנקציה.

<רותם פלג: אני אומר, וזה עלה גם בדיון הקודם וחשוב לי להבהיר: זה לא שהורדנו אחריות ממשטרת ישראל והעברנו אותה למישהו אחר.

<רותם פלג: אנחנו פשוט מרחיבים את האחריות גם לפקחים מקומיים.

<רותם פלג: האחריות נשארת עדין שהשוטרים יכולים לבצע את אותה אכיפה ויעשו אותה.

<רותם פלג: אנחנו פשוט מרחיבים אותה גם לפקחים.

יצחק וקנין: תודה.

<שרית פילפסון: שמעתי כאן את כל הנוכחים, כבוד היושב ראש, ואם אנחנו נעשה סיכום קטן – אני חושבת שכולם מסכימים.

<שרית פילפסון: כולם מסכימים שהתקנות שקיימות היום לא נותנות את המענה האופטימאלי לאף אחד מהמגזרים, לא למשתמשי הדרך, לא ליבואנים - -

יצחק וקנין: יש לי רק שאלה מקדימה: האם המשטרה ישבה בדיון - -

תמר זנדברג: קודם כל יש הסכמה שהתקנות הקיימות לא נאכפות.

יצחק וקנין: תמר...

<שרית פילפסון: אבל את שומעת כל יום את הנתונים ואת חוזרת על האמירה הזאת.

<שרית פילפסון: תכף אנחנו שוב נחזור על הנתונים האלה.

תמר זנדברג: את גם שומעת את האמירות ואת אומרת אמירה אחרת.

תמר זנדברג: להעמיד דברים על דיוקם.

יצחק וקנין: אני שואל: האם המשטרה בדיונים פנימיים שלכם, אתם לא יושבים ודנים על כך שצריכים לאכוף.

יצחק וקנין: הרי אתם מבינים שיש פה בעיה רצינית.

יצחק וקנין: אני לא רואה שמתבצעת אכיפה כלל וכלל.

יצחק וקנין: זאת הבעיה.

יצחק וקנין: ואני שואל אם המשטרה בדיונים רואה את עוצמת הבעיה?

יצחק וקנין: יש פה בעיה רצינית ואתם אפילו לא מדגדגים אותה בטיפול שלכם.

<שרית פילפסון: אז אדוני, כדי לסבר את האוזן: בשנת 2014 ניתנו למעלה מ-3100 דוחות לרוכבי אופניים על המדרכות.

<שרית פילפסון: מרבית הדוחות שניתנו היו על נסיעה על המדרכה שלא לשם חצייתה.

<שרית פילפסון: חלק נוסף מהדוחות היה על ביצוע עבירות נוספות.

<שרית פילפסון: בשנת 2015, מתחילת השנה ועד היום, ניתנו למעלה מ-1500 דוחות כש-70% מתוכם נתנו באזור תל-אביב.

<שרית פילפסון: משטרת ישראל, שמגדילה את היקף האכיפה, נתקלה בבעיה – מקום הרוכבים על פי החוק הוא בכביש.

<שרית פילפסון: המקום שבו נהרגים גם רוכבי אופניים וגם הולכי רגל זה על הכביש.

<שרית פילפסון: האם אנחנו נוריד את אותם אנשים, אותם קטינים, אותם אלה שלא צריכים היום להוציא רישיון ולא מכירים את חוקי התנועה, האם נוריד אותם אל הכביש?

<שרית פילפסון: - -

תמר זנדברג: אבל זה תירוץ למה אתם לא אוכפים גיל 13, שהיום התקנה היא גיל 14?

תמר זנדברג: זה תירוץ למה אתם לא אוכפים מנוע של 35 קמ"ש, שהתקני זה 25 קמ"ש?

תמר זנדברג: אני לא מבינה את הקשר.

<חגית אוריין: אתם הרשות המבצעת, אתם לא המחוקקת.

<שרית פילפסון: אדוני היושב ראש, משטרת ישראל מחויבת לפעול על פי החוק.

<שרית פילפסון: האכיפה שלנו מותאמת לחוק.

<שרית פילפסון: כשהחוק מגדיר את האופניים ככלי רכב שאמור לנסוע על הכביש, כאן נמצאת הדילמה.

<שרית פילפסון: אנחנו נמצאים, וכבר ציינתי את זה וציינה את זה היועצת המשפטית של הוועדה - -

תמר זנדברג: אם תמצאי שודד בנק שעבר באור אדום, מה תעשי?

תמר זנדברג: מה הקשר בין השניים?

תמר זנדברג: אתם משטרה.

תמר זנדברג: יש לכם כלים, תאכפו קודם כל מה שיש לכם ביד.

תמר זנדברג: מה שאין לכם, אנחנו המחוקק, אנחנו ניתן את הדעת.

תמר זנדברג: קודם כל, אנחנו מבקשים מכם על מה שכבר יש לכם.

<שרית פילפסון: מאחר ואצלי נתוני האכיפה ואת ממאמנת להקשיב להם - -

תמר זנדברג: עם כל הכבוד לך, אני מקשיבה לך כבר היום השני ואני שואלת אותך שאלה מאד ספציפית לגבי אכיפת הגיל ולגבי אכיפת המנוע הלא-תקני.

תמר זנדברג: זה הכלים שיש לכם.

תמר זנדברג: לא שאלנו כרגע לגבי הורדה לכביש, אנחנו מודעים לבעיה הזאת.

תמר זנדברג: אם את יכולה לענות לגבי הכלים שיש לך על האכיפה הספציפית הזאת, אדוה לך.

<שרית פילפסון: אז אני אחזור: מתוך 3100 דוחות שנתנו בשנת 2014, כמעט 50% מתוכם נתנו על נסיעת המדרכה שלא לשם חצייתה.

<שרית פילפסון: המחצית השנייה היתה על ביצוע עבירות נוספות כגון: נסיעה באור אדום, נסיעה על אופניים כשהוא מחזיק את הפלאפון, נסיעה על אופניים וגרימת תאונה, נסיעה על אופניים ופגיעה בהולך רגל.

<שרית פילפסון: אלה העבירות שאנחנו, כתביעה, ואני כראש מערך תביעות, באנו אתם לבתי המשפט.

<שרית פילפסון: בטח כולכם מכירים את הפרסום האחרון, שרוכב אופניים – ודרך אגב, זה לא היה אופניים חשמליים, רכב באופניים כשהוא שיכור ונידון לשמונה חודשי פסילה - -

מירב בן ארי: דווקא הוא נסע באופניים חשמליים.

מירב בן ארי: זה מה שאני רואה פה גם, על הכתב אישום שלו, הבחור הזה מיכאל - - - כתוב שהוא נסע על אופניים בכביש 20 - -

<שרית פילפסון: - - ונדון לשמונה חודשי פסילה בפועל.

<שרית פילפסון: אז אני רוצה להגיד לך שגם הפסילה בפועל היא על אופניים רגילים ולכן, כשאנחנו באים עוד פעם ואנחנו אומרים - גם בדיון שהיה כאן, והזכיר את זה מר אבנר פלור, בדיון שהיה כאן בוועדת הכלכלה ב-19 במאי 2014, היושב ראש ברוורמן שלח את כולם לעשות שיעורי בית.

<שרית פילפסון: שיעורי הבית שנעשו התחלקו לשניים: בחלק מהדברים נתנו תשובות ובחלק מהדברים הובטחו התשובות להינתן במשך הזמן.

<שרית פילפסון: אחד מהדברים זה תסקיר החוק שהיום הונח על שולחן של המשרד לביטחון פנים ומשרד התחבורה, שנוגע לסמכויות אכיפה לפקחים.

<שרית פילפסון: הזכיר את זה כאן המנכ"ל.

<שרית פילפסון: אנחנו לא מדברים להעביר את סמכויות האכיפה, אנחנו מדברים על סמכות אכיפה מקבילה.

<שרית פילפסון: בסופו של דבר, יש כאן הרחבה של סמכויות האכיפה, נכון.

<שרית פילפסון: יש כאן אחריות של משטרת ישראל לאכיפה, ומאחר ומשטרת ישראל נמצאת במקומות שמסכנים חיים על פי תעדוף, הרחבת הסמכויות גם לפקחים יכולה לבוא ולהועיל ולשמור על ביטחונם של המשתמשים בדרך.

<שרית פילפסון: בין היתר, הנושא של הרישוי, של הרישיון – נדחו, עוד לא נקבעו.

<שרית פילפסון: אמרו שהם יוסדרו בחקיקה והיום אנחנו נמצאים כמעט שנה אחרי.

<שרית פילפסון: ביולי חוקקו התקנות, וכמעט שנה אחרי אנחנו יכולים להסתכל בפרספקטיבה אחורה, ולבוא ולהגיד: כן, צריך כאן שיהיה רישיון כי אם אנחנו מורידים את אותם אנשים לכביש, הם צריכים לדעת את חוקי התנועה.

<שרית פילפסון: דבר אחרון, אדוני היושב ראש: כולם אמרו את זה כאן – אין ספק, ששיתוף הפעולה, ואמר את זה חבר הכנסת ילין, בין כל הגורמים, שזה חינוך, שזה משטרה ושזה משרד התחבורה ונושא של תשתיות חייב לבוא לידי ביטוי.

<שרית פילפסון: אנחנו נמצאים לפני תקופת הקיץ.

<שרית פילפסון: בתקופת הקיץ הילדים נמצאים ברחובות.

<שרית פילפסון: יש לנו יותר מ-120,000 אופניים חשמליים ברחובות.

<שרית פילפסון: אלה נתונים שאני שמעתי, אני לא רוצה להגיד את הנתונים המדויקים מאחר ולא בדקנו את זה, אבל הרבה מאד מהאופניים האלה באמת לא תקניים ומגיעים למהירויות גבוהות.

<שרית פילפסון: כדאי מאד שנצא כולנו ביתר שאת כמובן, עם אמירות מאד מדויקות לקראת איזו חקיקה אנחנו הולכים, וכמובן בנושא של שמירה על הרוכבים עצמם, בין אם זה קטינים ובין אם זה בגירים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: פרופסור קובי פלג, בבקשה.

<קובי פלג: אני מנהל את המרכז הלאומי לחקר טראומה ורפואה דחופה.

<קובי פלג: בקיצור, כל הנתונים על נפגעים מאושפזים נמצאים אצלנו.

<קובי פלג: - -

מירב בן ארי: הנתונים הנכונים.

<קובי פלג: - - אז תנו לי לתת לכם כמה נתונים שמאד מטרידים אותי, ומה שמטריד אותי זה מגמות.

<קובי פלג: אני תמיד מסתכל על מגמות, נתונים פחות מעניינים אותי.

<קובי פלג: הם מעניינים אותי רק כבסיס.

<קובי פלג: אז שימו לב: בדקנו את הרבעון הראשון של 2015 – 350% מאותו רבעון ב-2014.

<קובי פלג: אם המגמה הזאת ממשיכה ככה, אנחנו מסיימים את 2015 עם כ-850 מאושפזים עקב תאונות אופניים בבתי החולים.

<קובי פלג: בשביל לתת לכם פרופורציה, היחס של מי שמגיע למיון אל מי שמתאשפז הוא 1:10.

<קובי פלג: הווה אומר שאם אנחנו מדברים על 850 שאושפזו, זה אומר - -

יצחק וקנין: באיזו תקופה?

<קובי פלג: בשנה.

<קובי פלג: - - הווה אומר שבסוף שנת 2015 כ-8500 מאושפזים עקב תאונות אופניים חשמליים וקורקינט.

<קובי פלג: זה דבר אחד.

יצחק וקנין: אתה יכול לתת לי את המקבילה בתחבורה?

<קובי פלג: דקה, תן לי.

<קובי פלג: אני מבטיח לך שאני אנסה לענות על כל מה שאני אדע.

<קובי פלג: דבר נוסף – בשביל לתת לכם פרופורציות של מגמות:

<קובי פלג: 2015 – פי 10 מ-2013.

<קובי פלג: פי 50 מ-2012.

<קובי פלג: בגלל זה אמרתי לך שחשוב לי לתת לכם את זה בהתחלה, בשביל להבין באיזה תוואי אנחנו נמצאים.

מירב בן ארי: קיבלנו את זה.

מירב בן ארי: ראינו, אל תדאג, הכנו שיעורי בית לוועדה.

<קובי פלג: דקה.

<קריאות: קובי, אתה - - -

יצחק וקנין: חבר'ה, אל תפריעו לו.

יצחק וקנין: זה חשוב לפרוטוקול.

<קובי פלג: 40% מהנפגעים הם מתחת לגיל 14.

<קובי פלג: הווה אומר – בניגוד לחוק.

<קובי פלג: ב-2015, אני מדבר רק על הרבעון הראשון של 2015, בסדר?

<קובי פלג: אם מותר לי, - -

יצחק וקנין: חבר'ה, אנחנו לא בגן ילדים.

יצחק וקנין: מי שיפריע, אני אוציא אותו.

<יצחק קדמן: אל תעליב את הילדים.

<קובי פלג: אני אמות ילד...

<קובי פלג: חברת הכנסת זנדברג, מה שאמרת, תרשי לי רגע ואני לא נגד אופניים – אבל בשביל לבוא ולהגיד שאלה שרוכבים במקום אלה שנוסעים, אז היינו אמורים לראות ירידה בכמות הנפגעים ברכב בשביל עליה שאנחנו רואים כאן.

<קובי פלג: יש לנו עליה גם פה וגם פה.

תמר זנדברג: צריך להסתכל על כמות - -

<קובי פלג: ממיל'ה - -

תמר זנדברג: אל תקרא לי "ממיל'ה", עם כל הכבוד.

<קובי פלג: סליחה, סליחה.

<קובי פלג: אמרתי סליחה לפני.

<קובי פלג: אני מתנצל.

תמר זנדברג: לא יאומן.

תמר זנדברג: 2015 וזה עדין יוצא לאנשים מהפה.

תמר זנדברג: ההתנצלות מתקבלת.

<קובי פלג: תודה.

<קובי פלג: לא היתה שום כוונה בנושא.

<קובי פלג: מה שהתכוונתי לבוא ולומר זה שאני מתעסק גם עם נשואות וכולי, - -

תמר זנדברג: אם תוכל להציג בפנינו, כמו שאמר יושב הראש, את הנתונים של הנפגעים מתאונות דרכים, ואתה צודק – העלייה היא כיוון שיש עלייה בכמות הנסועה.

תמר זנדברג: כל דבר אנחנו צריכים לבדוק – עליה בכמות הנפגעים בהקשר לעליה בכמות הנסועה של כל אחד מהם, ואז לראות בתמונה הכוללת מה הכי קטלני, ושם הכי הרבה להוריד, לעבור לכלים פחות קטלניים.

תמר זנדברג: גם את אלה שהם מאד קטנים ומפרידים, להוריד גם אותם.

תמר זנדברג: אני מזכירה לך שגם בתאונות דרכים נפגעים יותר קשישים ויותר ילדים יחסית לכלל האוכלוסייה אז אתה מתפרץ לדלת פתוחה, צריך להסתכל על התמונה הכוללת.

יצחק וקנין: תמר, בואי נעשה סיכום שהערות - בסדר.

יצחק וקנין: - -

תמר זנדברג: אדוני היושב ראש, אתה בקשת את הנתון הזה והוא חשוב לדיון ולפרוטוקול.

<קובי פלג: - - הדבר האחרון שאני רוצה לומר – הייתי פה גם ביולי 2014.

<קובי פלג: אני שמעתי את ההמלצות אז ואמרתי - ואתם יכולים לבדוק את הפרוטוקול – תגדירו גיל 14, אין לאוכפים איך לבדוק גיל 14 כי מתחת לגיל 16 אין לכם יכולת לאכוף.

<קובי פלג: זה דבר אחד.

<קובי פלג: דבר שני – לא יהיו מספרי רישוי, יפגעו ויברחו.

<קובי פלג: מה קרה?

<קובי פלג: פגעו, הרגו וברחו.

<קובי פלג: רישוי שנתי – תבדקו, את כל הדברים האלה אמרתי.

<קובי פלג: לא תעשו רישוי שנתי, יעלו לנו את המהירויות, לא נשלוט על זה.

<קובי פלג: צריך לעשות רישוי שנתי.

<קובי פלג: חובת קסדות – אתם רוצים, אני אראה לכם נתונים שחור על גבי לבן – כל אלה שנהרגו לנו על אופניים בתל-אביב, נהרגו ללא קסדות.

<קובי פלג: עם קסדות אף אחד לא נפטר לנו אחרי שהוא נפגע.

<קובי פלג: הכל נתונים שחור על גבי לבן.

<קובי פלג: לא יהיה ביטוח – הם יברחו.

<קובי פלג: יהיה להם את כל הסיבות לברוח.

<קובי פלג: לא שאני יכול להתחייב שהם לא יברחו עם אבל.

<קובי פלג: ..

<קובי פלג: תנועה בתוואי – אני לא רוצה להיכנס לזה, יש גדולים ממני.

<קובי פלג: הדבר האחרון – אם הם נעים על כביש, הם חייבים לעשות תיאוריה.

<קובי פלג: זה כל מה שיש לי להגיד.

יצחק וקנין: זה ברור לחלוטין.

יצחק וקנין: אתה לא יכול לשים מישהו שייסע על הכביש שלא יודע שזה "האט ותן זכות קדימה" או שלט "עצור" או כל תמרור אחר.

יצחק וקנין: מר קדמן ואחרי כן אני אאפשר לעורכת הדין ראובני ממשרד התחבורה.

<יצחק קדמן: תודה אדוני היושב ראש.

<יצחק קדמן: עם כל ההערכה שיש לי לעבודתה של ועדת הכלכלה בקדנציה הקודמת, התקנות שתוקנו לא טובות, לא מספיקות, ובמיוחד מעבירות מסר כפול רב-משמעי גם לילדים וגם למבוגרים.

<יצחק קדמן: אני שואל שאלה מאד פשוטה: לפני שמציעים מסע הסברה, צריך להחליט קודם מה המדיניות כי אחרת על מה תסכימו.

<יצחק קדמן: אני שואל פה שאלה: האם אופניים חשמליים זה צעצוע או שזה כלי רכב?

<יצחק קדמן: לי זה לא ברור.

<יצחק קדמן: ראיתי באחת מרשתות הסופרמרקטים שהם מוכרים במבצע אופניים חשמליים.

<יצחק קדמן: לא ראיתי שבסופרמרקט מוכרים רכב.

<יצחק קדמן: אז תחליטו – זה צעצוע מקובל גם בקרב ילדים או שזה כלי רכב?

<יצחק קדמן: אם זה כלי רכב, וחברת הכנסת זנדברג, אני לא רוצה לחסל אותו, ויכול להיות שזה כלי ידידותי לסביבה אז תעודדו שימוש בו, תסבסדו את הביטוח, תסבסדו את הרישוי.

<יצחק קדמן: אבל אם זה כלי רכב ואתה רוצה להסביר שבכלי רכב צריך לנהוג בזהירות, תתייחסו לזה כמו כלי רכב.

<יצחק קדמן: לכלי רכב יש מגבלת גיל הגיונית.

<יצחק קדמן: לכלי רכב, יש לו מקום לנסוע והוא לא נוסע לא בפארקים ולא על המדרכות.

<יצחק קדמן: לכלי רכב צריך שיהיה ביטוח כדי שיהיה את מי לפצות ומאיפה לפצות.

<יצחק קדמן: כלי רכב מצריך בדיקה שנתית כדי לראות שלא טיפלו בו בינתיים וכדומה.

<יצחק קדמן: חלק גדול מהילדים נפגעים, והם נפגעים שלוש פעמים מהסיפור הזה: הם נפגעים פעם אחת כילדים צעירים, כעוברי אורח שהכי קל לפגוע בהם, והפגיעה בהם מבחינה רפואית היא הכי קשה כי המסה שנופלת על ילד קטן היא לא כמו מסה שנופלת על מבוגר.

<יצחק קדמן: הם נפגעים פעם שנייה כי אנחנו נותנים להם להשתמש בזה ואומרים להורים: יש לכם בייביסיטר חדש.

<יצחק קדמן: יש לכם בייביסיטר שקוראים לו אופניים חשמליים.

<יצחק קדמן: אתה כבר לא צריך להסיע את הילד לחוג או יותר טוב, חברת הכנסת זנדברג, ללכת אתו לחוג.

<יצחק קדמן: זה הכי בריא.

<יצחק קדמן: אז לא צריך כי יש לילד אופניים, שייסע לבד ויעזוב אותי מהטרחה.

<יצחק קדמן: והם נפגעים פעם שלישית, ואני שוב ושוב חוזר ושומע בימים האחרונים שהבעיה העיקרית זה ילדים.

<יצחק קדמן: רק נזכור את הבעיה של הילדים – זה ממש לא.

<יצחק קדמן: בי, אדוני, פגעו אופניים חשמליים על מדרכה.

<יצחק קדמן: למזלי נפגעתי קל מאד אבל מי שנהג בזה לא היה ילד וגם לא נער.

<יצחק קדמן: הוא היה איש מבוגר מאד.

<יצחק קדמן: הוא עוד הוסיף קללה אחרי שהוא פגע בי.

<יצחק קדמן: זאת הבעיה היום.

<יצחק קדמן: אנחנו צריכים להחליט מה זה, ואם זה כלי רכב, אפילו כלי רכב ידידותי, אז זה כלי רכב על כל המשתמע מכך.

<יצחק קדמן: אם נמשיך להעביר מסרים כפולים, שזה כלי רכב אבל זה פטור מקסדה, שזה כלי רכב אבל זה יכול לנסוע בפארק, זה כלי רכב אבל אני לא צריך ביטוח.

<יצחק קדמן: אנחנו ככה לא נוכל לעשות שום הסברה עד שלא תהיה מדיניות.

<יצחק קדמן: לדעתי, המדיניות צריכה להיות חד-משמעית, זה כלי רכב ולכן, הוא צריך לעמוד בכל מה שכלי רכב מחויב.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אולי גברת חוה ראובני, עם הניסיון שלה - -

<קריאה: אדוני, סליחה, אם אפשר רק בקצרה כי יש נושא - -

<לאה ורון: לא, עורכת הדין ראובני קיבלה רשות דיבור.

<קריאה: - אני אשמח לשמוע את התייחסותה ובגלל זה אני מפריע ואני מתנצל.

יצחק וקנין: אתה רוצה לשאול אותה שאלה?

<יניב יעקב: כן, שאלה רלוונטית.

יצחק וקנין: אני מאפשר לך.

<יניב יעקב: אני מעמותת "אור ירוק".

<יניב יעקב: אני אשמח אם עורכת הדין ראובני תתייחס לנושא שעלה קודם לגבי ההתחייבות בנושא של הקורקינטים – אם יש טווח זמן מעבר ל-1 ביולי, שבו הוגשו התקנות לוועדה?

<יניב יעקב: כמו כן, לגבי הנושא של האמירה של משרד התחבורה – לקדם חובת חבישת קסדה לכלל הרוכבים.

<יניב יעקב: שוב, דבר מה-1 ביולי 2014.

<יניב יעקב: משפט אחרון ואני אהיה קצת פחות "פוליטיקלי קורקט" מהיועצת המשפטית של הוועדה - הסיבה שהתקנות, שלקח שלוש שנים לתקן אותן, בסוף הגיעו לשולחן הוועדה הזה כי יו"ר הוועדה הקודם הציב אולטימטום למשרד התחבורה ואמר שהוא לא יקיים דיונים עד שהתקנות לא יובאו לפה.

<יניב יעקב: תבקש שזה לא יקרה שוב.

<יניב יעקב: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

<חוה ראובני: אני אפתח בסיפור קטן: אחד משרי התחבורה הקודמים, בהיכנסו לתפקידו, כינס פורום מומחים ושאל אותם: מה צריך לעשות, איזה חוקים צריך לתקן כדי להגביר את הבטיחות.

<חוה ראובני: ישבתי שם ושמעתי אותם אומרים אחד אחד, מהאקדמיה, "לשעברים" למיניהם – לא צריך לתקן שום דבר, צריך לאכוף את הקיים.

<חוה ראובני: הציות לחוק, כאשר הציבור לא משוכנע, לא מאמין או לא נוח לו לציית, זו משוואה של העונש הצפוי כפול הסיכוי להיתפס.

<חוה ראובני: אם הסיכוי להיתפס - - - אין הרתעה, אין ציות לחוק.

<חוה ראובני: לכן, אנחנו, במשרד התחבורה חושבים שגם אם יש בעיות מסוימות באכיפה של התקנות הקיימות, עדין יש הרבה שניתן לאכוף כמו המהירות, כמו התקניות - -

יצחק וקנין: הגיל.

<חוה ראובני: כמו הגיל באופן חלקי לפחות.

<חוה ראובני: ילד בן 10, אי אפשר לחשוב שהוא בן 15.

<חוה ראובני: ילד בן 14 או בן 13 – אולי אפשר לחשוב שהוא בן 14 אבל יש איזה שהוא טווח שאין ספק.

<חוה ראובני: יש הרבה שניתן לאכוף, את הנסיעה על המדרכות ולעשות עוד חוקים על מנת שגם אותם לא יאכפו, יגידו: קשה, אי אפשר, סדרי עדיפויות וכולי, אני לא רואה בזה טעם.

<חוה ראובני: בנושא הביטוח - נמצאים פה נציגי המפקח על הביטוח והיה על זה גם דיון מקיף אצל המשנה ליועץ המשפטי לממשלה אזרחיים, מר ארז קמיניץ, רק לפני 10 ימים בערך.

<חוה ראובני: לגבי החקיקה המתוכננת – החקיקה המתוכננת היא לא של משרד התחבורה.

<חוה ראובני: משרד התחבורה לא מסדיר סמכויות אכיפה במדינה בכלל, והוא לא מסדיר פיקוח עירוני.

<חוה ראובני: יש כאן חוק שהטיוטה הכי מתקדמת שלו קרויה: חוק הרשויות המקומיות (תעבורה – סמכויות פקחים).

<חוה ראובני: זה חוק שאנחנו, כמובן, שותפים מעמיקים, מעורבים, אבל אם אנחנו מדברים עליו מהזווית של מתן כלי אכיפה – זה חוק באחריות המשרד לביטחון פנים.

<חוה ראובני: אם מדברים על מרכיב של הפיקוח העירוני – זה חוק שצריך להיות מטופל על ידי משרד הפנים.

<חוה ראובני: בין כך ובין כך, זה לא יהיה תיקון לפקודת התעבורה, וזה לא חוק שאנחנו מובילים אם כי, אני חוזרת ואומרת, אנחנו שותפים מלאים לגיבוש שלו, לניסוח שלו, לקידום שלו, ואנחנו מפעילים כל לחץ שאנחנו יכולים כדי שזה יזוז מה שיותר מהר.

<חוה ראובני: לגבי הקורקינטים החשמליים – נמצאות על שולחני המלצות של הוועדה המקצועית, ואני עמלה על כתיבת התקנות שיעגנו אותן.

<חוה ראובני: אני מזכירה שבמשך חצי שנה היינו נמצאים פחות או יותר בהקפאה מבחינת הליכי חקיקה, על פי הנחיות היועץ המשפטי לממשלה, כדי לא להעמיד שרים בפני עובדות מוגמרות וכיו"ב.

<חוה ראובני: היה מעט מאד שיכולנו לעשות חוץ מלגבש עמדת מדיניות מקצועית במשך החודשים האחרונים.

<חוה ראובני: אני מברכת על כך שהכנסת חזרה לפעילות, בשעה טובה.

<מיטל להבי: מה עם הליכון חשמלי?

תמר זנדברג: מה זה הליכון חשמלי?

<מיטל להבי: יש הליכון חשמלי.

<מיטל להבי: תקשיבו, היה בטלוויזיה רק השבוע, הראו הליכון חשמלי.

<מיטל להבי: אחד, נמאס לו ללכת בחדר כושר, המציא משהו שהולכים עליו וכשמתעייפים ללכת יש לו מנוע חשמלי והוא נוסע.

<מיטל להבי: אני צריכה לספר לכם שיש סאגווי, שיש מלא מכשירים, שיש חד-אופן?

<מיטל להבי: אתם לא מכירים את ההמצאות?

<מיטל להבי: יש הרבה "אקזיטים" בעניין, החבר'ה הישראליים מאד פוריים.

<חוה ראובני: כל דבר כזה צריך לבחון אותו.

<חוה ראובני: זה מצער אולי, תמיד החקיקה מפגרת אחרי הטכנולוגיה, ולהתאים לנתונים הספציפיים שלו.

<חוה ראובני: - -

יצחק וקנין: גברת ראובני, אני מבין מדבריך, לפחות בדבר אחד, שלדעתך אין מה לשנות בתקנות הנוכחיות אבל אני שואל שאלה – עדין האופניים ונוסעים על כביש.

יצחק וקנין: לא יעלה על הדעת שילד בגיל 14 ייסע על כביש והוא לא יודע את התמרורים, לא יודע - -

<חוה ראובני: בגיל 14 אסור לו לנסוע על הכביש.

<קריאה: גיל 16.

<איתן אטיה: ואיך נאכוף את זה בדיוק?

<איתן אטיה: נניח שהפקחים יקבלו סמכות, איך אני אדע האם הוא בן 14 ל-16 על שביל אופניים - -

<חוה ראובני: אם הוא על הכביש, יראה תעודת זהות כהוכחה שהוא בן 16 - -

<איתן אטיה: תני לי להשלים את השאלה: אבל אם הוא לא הכביש, הוא על המדרכה?

<חוה ראובני: אז תוריד אותו מהמדרכה.

<חוה ראובני: על המדרכה אסור לו להיות בשום גיל.

<איתן אטיה: בשביל אופניים מותר לו להיות - -

יצחק וקנין: סליחה, אני עדין במסלול שהוא צריך לדעת תיאוריה, ואת זה לא הסדרנו.

יצחק וקנין: זאת השאלה, זה עצם השאלה.

<איתן אטיה: אדוני היושב ראש, השלטון המקומי יכול להתייחס?

יצחק וקנין: את יודעת, זה אפילו מעצים את השאלה: גם בגיל 16, אם הוא לא יודע את התמרורים וכיווני התנועה - -

<חוה ראובני: אני חושבת שההתייחסות שאף אחד לא יודע כלום היא אולי קצת מוגזמת.

<חוה ראובני: בסופו של דבר, - -

<מיטל להבי: אין לו רישיון נהיגה, מה הוא יודע?

<חוה ראובני: - כולנו, כבר בגיל 9 לפי ההסברה, מסתובבים בדרך.

<חוה ראובני: אנחנו יודעים מה קורה.

<חגית אוריין: את לא רואה מה קורה במציאות?

יצחק וקנין: יש הבדל בין להסתובב ולנסוע במסלול נסיעה של רכב.

יצחק וקנין: אני מגיע לרמזור, אני מגיע לאי תנועה, אני מגיע ל"האט ותן זכות קדימה" - הוא לא יודע את התמרורים האלה בכלל.

יצחק וקנין: אז מה את אומרת?

יצחק וקנין: אני אאפשר לו לנסוע בלי לדעת כלום.

<חוה ראובני: מכאן הפעילות ההסברתית והחינוכית שאנחנו רוצים שתתקדם.

<חוה ראובני: אם תרשו לי להשלים את דבריי - -

<מרדכי בהירי דואני: דיברתם הרבה על פעילות הסברה וחינוך.

<מרדכי בהירי דואני: אני מנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

יצחק וקנין: רשום פה, בפרוטוקול הקודם, שהמנכ"ל התייעץ אתכם.

יצחק וקנין: אתם לא הגבתם אפילו.

יצחק וקנין: רציתי לדעת אם אכן היתה איזה התייעצות כזאת?

<מרדכי בהירי דואני: סליחה, אני בתפקידי רק מה-1 לאוגוסט.

<מרדכי בהירי דואני: אני רוצה להגיד מה כן אפשר לעשות בצורה מהירה, בשביל לא לשבת ולהגיד שרק דיברנו – יש חוק עזר - -

יצחק וקנין: לא, סליחה.

יצחק וקנין: תן לי, שיהיה סדר.

יצחק וקנין: גברת ראובני עוד לא סיימה את דבריה.

<קריאה: גם ליבואנים לא נתנו לדבר.

<חוה ראובני: רציתי להשלים להשיב לשאלות שעורר מר יעקב: חובת חבישת קסדה – עוד פעם, זה ענין של מדיניות של שר.

<חוה ראובני: אני אתבקש, אני אכין תיקון חקיקה לדבר הזה.

<חוה ראובני: עוד פעם, היינו בהקפאה עמוקה בענייני חקיקה בחודשים האחרונים.

תמר זנדברג: לא רק זה, גם צריך לזכור שחוקקה חובת חבישת קסדה ואז בוטלה, כי הבנו שזה גם סוג של - - -

<יניב יעקב: אבל לחשמליים יש.

<יניב יעקב: זה עוד חוק שלא נאכף.

תמר זנדברג: בדיוק.

<קריאה: לחשמליים אין.

<קריאה: הובטח שיהיה ואין.

<חוה ראובני: דבר נוסף:

<חוה ראובני: לגביה התעכבות של התקנות – כל מה שאני יכולה לומר זה שהוגשה טיוטת תקנות מיד כשנגמרה הוראת השעה הקודמת.

<חוה ראובני: היא לא עלתה לדיון, היו מחלוקות - -

<יניב יעקב: שלוש שנים...

יצחק וקנין: אדוני, אני לא אאפשר לך יותר...

<חוה ראובני: - אבל הבעיה איננה כלל עם מה היה.

<חוה ראובני: כרגע אנחנו לא מדברים על תקופת הביניים.

<חוה ראובני: תקופת הביניים היתה ונגמרה.

<חוה ראובני: היום יש לנו תקנות, ומתברר שאין קשר בין התקנות למציאות.

<חוה ראובני: אני חייבת להגיד על מה שאמרו, אני לא מהנדסת רכב אבל עדין, ממה שהוסבר לי משלל דיונים שהשתתפתי בהן, כל ההתקנות האלה, של השינויים והשדרוגים והשיפורים שעושים לאופניים, שהופכים אותם ללא תקניים – כמו שניתן לעשות אותם בקלות, כך ניתן לבטל אותם בקלות כך שבדיקה שנתית לא תעשה שום דבר לכל מה שקורה יום לפני ויום אחרי אותה בדיקה.

<חוה ראובני: 333 ימים בין זה לבין זה, הם ייסעו איך שהבעלים שלהם והמחזיקים שלהם מעוניינים ולא איך שהחוק אומר כי הבדיקה השנתית בודקת בנקודת זמן וזה משחק קלי קלות.

<חוה ראובני: כך אומרים לי האנשים הטכניים, זו לא ידיעה אישית שלי.

יצחק וקנין: אותי יותר מפחיד שהוא נוסע במסלול והוא לא יודע בכלל איך להתייחס לתמרורים.

<מיטל להבי: לפחות נדע שיש לו ברקסים ותאורה גם.

יצחק וקנין: איתן אטיה, מנכ"ל "פורום ה-15".

<איתן אטיה: תודה רבה, וצר לי שחברי הכנסת שעוררו את הדיון הזה לא נמצאים פה.

יצחק וקנין: הם הולכים לוועדות אחרות.

יצחק וקנין: חבר'ה, תנו לי.

יצחק וקנין: אני יושב בוועדת כספים, כלכלה, עליה וקליטה.

יצחק וקנין: אם לא הייתי מנהל את הדיון, יכול להיות שהייתי במקום אחר.

<איתן אטיה: כמה הערות בבקשה – ראשית, חשוב לזכור שהתופעה הזאת של כלי הרכב החשמליים היא לא רק תופעה של אופניים חשמליים.

<איתן אטיה: יש תופעה מאד רחבה של קורקינטים חשמליים.

<איתן אטיה: אנחנו רואים בערים שלנו תלת-אופן חשמליים, אנחנו רואים חד-אופן חשמלי, תתפלאו.

<איתן אטיה: חד-אופן.

<איתן אטיה: זה לא להאמין שרואים את זה - -

יצחק וקנין: כן, אני ראיתי את זה.

<איתן אטיה: - - אגב, סקייטבורדים חשמליים עם מצערת אלחוטית ביד, הדק.

<איתן אטיה: לוחץ, מאיץ, משחרר את ההדק ובולם.

<איתן אטיה: וכן הלאה וכן הלאה.

<איתן אטיה: אגב, ככל שיוגבלו ויוסדר או יוגבל נושא האופניים החשמליים, יהיה מעבר לקורקינטים החשמליים, יהיה מעבר לתלת-אופן ולחד-אופן ולסקייטבורדים החשמליים.

<איתן אטיה: כך שמה שאני מנסה להגיד הוא שחשוב מאד להסדיר את כל העניין החשמלי, ודווקא לא נכון אולי להתחיל להיכנס לכל אחד ולעשות בו את האבחנות מהסיבה המאוד פשוטה, ואני אולי רוצה קצת לקלקל לחלק מהדברים שנאמרו פה על ידי אנשים שלא נמצאים כאן, מהרומנטיקה של הענין הזה: אלה לא אופניים, אל תטעו.

<איתן אטיה: אלה לא אופניים, זה לא כלי משחק.

<איתן אטיה: זה כלי רכב לכל דבר ועניין.

<איתן אטיה: זה כלי רכב, ואני גם אומר מדוע: - -

יצחק וקנין: מסכים אתך לחלוטין.

<איתן אטיה: - - רוב הכלים האלה מבחינת הכוח שלהם והיכולות הקינטיות שלהם, הם חזקים יותר, מהירים יותר מחלק מכלי הרכב בעלי מנוע בערים, שמסתובבים בכבישים.

<איתן אטיה: - -

<קריאות: לא נכון בכלל.

יצחק וקנין: יותר מהירים מטרקטור בטוח.

<איתן אטיה: כן נכון.

<איתן אטיה: תחשבו היום על מין מצב כזה - אני רוצה לעשות מין משחק סימולציה קטן: בואו נניח שלא היו היום בעולם טוסטוסים של 50 סמ"ק ו-100 סמ"ק, ומחר בבוקר היו נוחתים עלינו הטוסטוסים האלה מהירח.

<איתן אטיה: לשיטת מערכת הרישוי והתקינה בישראל – טוסטוס של 50 סמ"ק, מנוע בעירה פנימית או 100 סמ"ק יכול לנסוע על המדרכות.

<איתן אטיה: זה כלי רכב לכל דבר וענין.

<איתן אטיה: הוא נוסע מהר, הוא חזק, הוא מהיר.

<איתן אטיה: ואגב, אתם יודעים מה?

<איתן אטיה: כלי הרכב האלה, הטוסטוסים האלה של ה-50 סמ"ק וה-100 סמ"ק וה-125 סמ"ק הם הרבה יותר בטיחותיים ממנו.

<איתן אטיה: אתם יודעים מה?

<איתן אטיה: אם כבר בואו ניתן להם לנסוע על המדרכה.

<איתן אטיה: הם הרבה יותר בטוחים ממנו גם להולכי הרגל.

<איתן אטיה: מדוע?

<איתן אטיה: קודם כל, הם מאובזרים עם תאורות ועניינים ווינקרים סיפורים אבל יותר מזה, שומעים אותם מתקרבים.

<איתן אטיה: את הכלים החשמליים האלה לא שומעים.

<איתן אטיה: כשהוא ממש במטר או בשני מטר האחרונים אתה שומע מין אוושה כזאת, את השריקה החשמלית.

<איתן אטיה: ולכן, אם רוצים לאפשר נסיעה על מדרכה?

<איתן אטיה: בואו ניתן לטוסטוסים האלה של ה-50 סמ"ק לנסוע על המדרכות.

<איתן אטיה: בואו ניתן להם, זה עדיף.

<איתן אטיה: - -

<קריאות: מי אמר דברים כאלה?

<קריאות: שום דבר לא על מדרכה.

<קריאה: זו דמגוגיה לא רצינית.

<איתן אטיה: אני מסכים אתך שזה סוג מסוים של דמגוגיה אבל אני בכוונה אומר את זה, כדי לנסות להאיר את האבסורד בתפיסה ובאמירה שזה חלק מתופעה נחמדה של רכיבה על אופניים.

<איתן אטיה: אין בזה לא רכיבה ולא אופניים, כי אתה לא מפדל ברוב הכלים.

<איתן אטיה: בחלק כן - -

<קריאה: מפדל, מפדל.

יצחק וקנין: באוויר.

יצחק וקנין: זה "פול גז בניוטרל".

<איתן אטיה: ובטח בקורקינט, אתה לא עושה ככה עם הרגל ודוחף את הקורקינט החשמלי.

יצחק וקנין: מה כבודו מציע לנו?

<איתן אטיה: ולכן, זה כלי רכב לכל דבר ועניין.

<איתן אטיה: חשוב לזכור את זה.

<איתן אטיה: עד כאן מובן.

<איתן אטיה: מה עושים בעולם?

<איתן אטיה: בואו נסתכל מה עושים באנגליה, בגרמניה, בצרפת, בבלגיה?

<איתן אטיה: מדינות שאפשר להסתכל וללמוד מהן אולי משהו.

<איתן אטיה: העיקרון הוא מאד פשוט: מדרכה נועדה להולכי רגל בלבד.

<איתן אטיה: נקודה.

<איתן אטיה: אמרתי את זה אתמול, אני מצטער אם אני אשעמם פה את אלה שהיו אתמול גם - -

יצחק וקנין: בבקשה תקצר.

<איתן אטיה: זה יהיה קצר: מדרכה מלשון מדרך, דריכה, דורכים עם כפות רגליים, לא דורכים עם צמיגים.

<איתן אטיה: מדרכה נועדה להולכי רגל.

<איתן אטיה: כל הכלים האחרים, יש להם כמה אפשרויות: או שבילי אופניים, ופה אני רוצה לנסות להפריך איזו אגדה אורבאנית לגבי שבילי אופניים.

<איתן אטיה: או שבילי אופניים או על הכביש עצמו.

<איתן אטיה: זה מקומם של כל כלי הרכב, וזה לא משנה אם יש מנוע בעירה פנימית או מנוע חשמלי.

<איתן אטיה: מה זה בכלל משנה?

יצחק וקנין: נא לקצר.

<איתן אטיה: עכשיו, שתי הערות נוספות: 1.

<איתן אטיה: לגבי הנושא של שבילי האופניים.

<איתן אטיה: דובר פה, ואני יודע שאנשים, מי שמדי פעם מטייל אולי בעיר כזו או אחרת, רואים באזורים המרכזיים שביל אופניים סלול, נורא יפה ונחמד.

<איתן אטיה: במקומות המתקדמים ביותר בעולם אין כזה דבר 100% של הרחובות והכבישים, אפילו לא קרוב לזה, עם שבילי אופניים נפרדים.

<איתן אטיה: זו אגדה אורבאנית, גם במקומות המתקדמים ביותר כולל אמסטרדם.

<איתן אטיה: זה בעיקר בצירים הראשיים.

<איתן אטיה: ברוב המקומות, גם מי שהיה בלונדון ומכיר את לונדון, כמעט ב-100% - בלונדון יש הרבה פחות שבילי אופניים סלולים מופרדים מאשר בתל-אביב.

<איתן אטיה: רוב שבילי האופניים בכל מקום בעולם זה סימון על גבי הכביש על אחד הנתיבים.

<איתן אטיה: לגבי הסוגיה של האכיפה, אני רוצה להגיד כי זה עלה פה: מה שאני מנסה להגיד, שאין שום מניעה מלהוריד את הכלים האלה אל הכביש כשמסמנים באחד הנתיבים סימון של אופניים.

<איתן אטיה: אם יש בעיה בתרבות הנהיגה הישראלית, אז צריך לטפל בזה.

<איתן אטיה: איך טיפלו במדינות האלה?

<איתן אטיה: יחסית בצורה פשוטה: קבעו חובת זהירות מוגברת.

<איתן אטיה: אסור לכלי רכב ממונע להתקרב אל האופניים האלה במרחק של שלושה מטר או שניים וחצי מטר, כל מדינה עם הניואנסים שלה ומי שעושה את זה – האחריות שלו היא מוחלטת.

<איתן אטיה: אין שאלות של אשם תורם, לא אשם תורם, הוא כן חתך לי את הנתיב או לא חתך לי את הנתיב.

<איתן אטיה: כך מטפלים בזה.

<איתן אטיה: לכן, לא צריך להיבהל אם מורידים אותם לכביש ואוכפים את זה, וקובעים חובת זהירות מוגברת ומשנים אט אט את תרבות הנהיגה הישראלית.

<איתן אטיה: זו נקודה אחת - -

יצחק וקנין: משפט אחרון.

<איתן אטיה: תראו, לגבי הקניית סמכות מקבילה לפקחים לאכוף את הדברים האלה – תשמעו, אנחנו התחלנו את התהליך הזה, עם כל הכבוד לאמירות שנאמרו פה, כבר לפני חמש שנים.

<איתן אטיה: אנחנו פנינו למשטרת ישראל, למשרד לביטחון פנים, והתחלנו את התהליך הזה.

<איתן אטיה: הדברים שנאמרו פה לפני קרוב לשנה, בוועדה, היו נכונים לנקודת הזמן הזאת.

<איתן אטיה: לצערי, מה שקרה בחודשים האחרונים, בניגוד גמור להסכמות אתנו, זו התחושה שאנחנו קיבלנו בימים האחרונים, הצעת חוק שנכתבה.

<איתן אטיה: הצעת החוק הזאת לא דומה אפילו לסיכומים - -

יצחק וקנין: לא ישבתם אתם?

<איתן אטיה: ישבנו עשרות פעמים, לא פעם ולא פעמיים וגם לא עשר.

<איתן אטיה: יותר.

<איתן אטיה: ישבנו בחמש השנים האחרונות אין ספור ישיבות.

<איתן אטיה: כדי לקבל סמכות ולאכוף את זה הם צריכים לקבל את מלא סמכויות האכיפה, בדיוק כמו שיש לשוטר היום, על מלא זכויות הדרך ומשתמשי הדרך על המדרכה.

<איתן אטיה: אי אפשר לקבל סמכות בקרחות קרחות, חלקים חלקים, איים איים.

<איתן אטיה: זה יהיה ככה - לא נסכים לקבל את זה.

יצחק וקנין: חוה ראובני, אתם אמורים להביא את זה או המשטרה?

<איתן אטיה: אגב, אדוני היושב ראש, עוד מילה אחת חשוב לי שתדע, נתון שחשוב לי שתדע – אגב, היום על פי החוק במצב הנוכחי, גם אופניים רגילים, אסור להם להיות על מדרכה.

<איתן אטיה: הם צריכים להיות על הכביש.

<איתן אטיה: זה המצב החוקי היום.

<אבי גרובר: כחבר מועצה ברמת-השרון, התושבים מצפים מאתנו, העירייה, להיות פעילים ולהיות חלק מהמשחק.

<אבי גרובר: פקח שלנו עומד ולא יכול לעשות - - - הם מסתובבים ברחובות הראשיים.

<קריאה: אני מבקש שיתנו ליבואני האופניים לדבר כי גם בפעם הקודמת לא נתנו לנו לדבר.

יצחק וקנין: דקה אחת.

<אבי גרובר: כבוד היושב ראש, משפט – הפקחים שלנו עומדים במרחב הציבורי בשביל שורה שלמה של דברים.

<אבי גרובר: הם מסתובבים ברחובות הראשיים, מחלקים דוחות והכל - -

יצחק וקנין: בא תתקדם מהר במה שאתה רוצה להגיד.

<אבי גרובר: המצב שהם עומדים שם והתושבים רואים אותם עומדים ולא עושים כלום, הוא מצב שמוציא אותנו, כרשות, כאילו אנחנו אחראים על המצב הזה ולא עושים כלום.

<אבי גרובר: ועוד משפט אחד קטן: ביום ראשון היתה לי ישיבת מועצה ואנחנו הסמכנו פקחים לנושא של איכות סביבה.

<אבי גרובר: הוא עשה את הקורס ב-2010 וביום ראשון האחרון הוא כאילו הוסמך להיות פקח שנושא סמכות.

<אבי גרובר: אם רוצים לתת לפקחים שלנו סמכויות, לא יכול להיות שהמסלול שהוא צריך לעבור זה שנים על שנים על שנים של למידה.

יצחק וקנין: הדברים ברורים לחלוטין.

יצחק וקנין: אני מציע הצעה, אדוני היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים – מי מכין את הצעת החוק, שאני מבין שפורום ה-15 – את התסקיר?

יצחק וקנין: מי אמור להכין את זה?

יצחק וקנין: אני מבין שאם לא יהיו להם סמכויות - -

<יואל הדר: אני רוצה להסביר – מי אמור?

<יואל הדר: אני לא יודע.

<יואל הדר: אנחנו הובלנו את "מי אמור".

<יואל הדר: אנחנו לקחנו על עצמנו להוביל את התסקיר חוק בשלב זה.

<יואל הדר: החוק באמת התייחס לחוק הרשויות המקומיות ואנחנו צריכים להסדיר בינינו לבין משרד הפנים מי זה שימשיך להוביל את זה.

<יואל הדר: לי אין שום בעיה להמשיך להוביל את החוק הזה, זה לא חוק שלנו וצריכים לקבל את ההסכמה של משרד הפנים להמשך ההובלה של החוק.

<יואל הדר: תסקיר החוק, באמת התקדמנו אתו ואין בו מענה להכל.

<יואל הדר: אין.

<יואל הדר: אבל לא יהיה אף פעם מענה להכל.

<יואל הדר: ואם אנחנו לא ניתן מענה לחלק, אז גם לא נוכל להתקדם אף פעם.

<יואל הדר: צריכים להתקדם.

<יואל הדר: נגיע לוועדה, נדון בכל הנושאים - -

יצחק וקנין: האמן לי, אני מציע לפורום ה-15, בגלל החשיבות של הנושא – האמן לי, אני מכיר את ועדת הכלכלה, אני יושב פה הרבה שנים.

יצחק וקנין: כבר היו לנו חוקים שקיבלנו אותם באיזו שהיא צורה, והוצאנו את זה בצורה אחרת.

יצחק וקנין: גם אם זה ילך לוועדת הפנים, זה לא משנה.

<איתן אטיה: אדוני, תסקיר החוק כרגע, ואני מפציר בך לעיין בו, הוא מלא קרחות וחורים של סמכות שלא נוכל לאכוף את זה.

<איתן אטיה: לא נוכל לאכוף אותו.

<איתן אטיה: אנחנו הבאנו את אנשי המקצוע שלנו, זה בלתי אפשרי לאכיפה.

יצחק וקנין: אדוני, בשביל זה ישנה ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: תסקיר חוק או כל הצעת חוק, היא בעצם נכנסת לוועדה ומעולם היא לא יוצאת כפי שהיא נכנסת.

יצחק וקנין: ופה - -

<איתן אטיה: אבל מדוע שהממשלה לא תשב אתנו עכשיו ותתקן את הראוי תיקון?

<איתן אטיה: מה הבעיה?

יצחק וקנין: לכן אני אומר:

יצחק וקנין: כאשר החוק הזה יוצא מהכנסת, אז מי שצריך לקחת על עצמו את האחריות, ודאי - -

<אבי גרובר: - - צריך להביא למצב שיש.

יצחק וקנין: לכן, אני אומר שגם אם ישנם ויכוחים בין הגורמים השונים, שטוענים שאולי אין מספיק סמכויות לפקחים או כל דבר אחר, אני חושב שהדבר הזה יכול להיפתר בתוך הוועדה, אני אומר את זה באחריות מלאה בהכירי את הדיונים בכנסת, בוועדות.

יצחק וקנין: איך אנחנו עושים את זה?

יצחק וקנין: אנחנו שומעים את הצדדים.

יצחק וקנין: יש איזה "שכל ישר", פחות או יותר, ולפעמים יש ויכוחיים קשים למשרד המשפטים עם המשרד הנוגע בדבר - -

<איתן אטיה: אגב, אני אשמח גם אם אדוני יבקש מהממשלה לעשות עוד סבב של דיונים אתנו בענין הזה.

<איתן אטיה: הם יכולים בישיבה אחת של שעה לסכם את הענין.

יצחק וקנין: אדוני, אני אומר לך שבסופו של דבר, מה שאתה יכול לעשות פה, אתה תעשה אותו יותר מהר מכל "טחינת המים" שעושים בתוך הדיונים שם.

יצחק וקנין: אני אומר לך את זה כי לפעמים ישנם יועצים משפטיים, במחילה אני אומר את זה, מבלי לפגוע באף אחד – מקובעים, הולכים עם דבר עד הסוף.

יצחק וקנין: כשהם מגיעים לפה, הם מתחילים להבין שזה צריך להיות אחרת.

יצחק וקנין: לכן, אני חושב שתלכו קדימה.

יצחק וקנין: אתם תמצאו אוזן קשבת פה, שתלך אתכם ותביא אתכם למקום שאתם צריכים.

יצחק וקנין: הדבר הזה הוא בנפשנו.

יצחק וקנין: יש פה חיי אדם כל רגע ורגע.

יצחק וקנין: אני חושב שככל שנקדים את זה, נעשה טוב לעצמנו ולעם ישראל.

יצחק וקנין: אני רוצה לשמוע את גדי מינץ, יבואן אופניים, כדי שלא יגידו שקיפחנו אף אחד.

<גדי מינץ: תודה רבה.

<גדי מינץ: קודם כל, אני רוצה לציין, וכולם שמים לב, שהעולם משתנה.

<גדי מינץ: כמו שנכנס האייפון, צריכים להיות ערים לשינוי.

<גדי מינץ: אופניים חשמליים גדלים בכל העולם, ויש הקבלה בין אופניים חשמליים לפי התקן, עד 25 קמ"ש בדווש בכל העולם, וזה לא נכון מה שציינו פה – מתייחסים לזה כאל אופניים.

<גדי מינץ: יש גם החרגה מעל 25 קמ"ש, ואז יתייחסו לזה כאל אופנוע, שידרשו רישיון וביטוח ויתנו קנסות כמו באירופה.

<גדי מינץ: אבל זה לא המצב בעולם.

<גדי מינץ: דבר נוסף – נושא התשתיות.

<גדי מינץ: ברגע שיהיו תשתיות, כמובן שזה ימזער את כל נושא התאונות, אז אני לא ארחיב.

יצחק וקנין: אני שואל אותך: האם אתה יודע את המגבלה של 40 קמ"ש, 25 קמ"ש?

יצחק וקנין: למה אתם לא דורשים כבר אצל היצרן, שלא תהיה שום - -

<גדי מינץ: תן לי להגיד לפי הסדר ואני אגיע לזה.

<גדי מינץ: האכיפה היא מאד פשוטה.

<גדי מינץ: אני אסביר לכם את התופעה שתבינו, אתם לא מבינים מה קורה בשטח: מדברים פה גבוהה גבוהה - -

<קריאה: אני יודעת מה קורה בשטח.

<גדי מינץ: את יודעת, נכון.

יצחק וקנין: אנחנו לא יודעים, אנחנו רואים כל רגע ורגע.

<גדי מינץ: החינוך מאד יעזור.

<גדי מינץ: גם לחנך את הולכי הרגל לתת מקום לאופניים, וחוקי דרך בגיל יותר מוקדם - -

יצחק וקנין: סליחה, אתה עושה אותנו איזה חבורה שלא חיה פה בכלל.

יצחק וקנין: אנחנו חיים על איזה כוכב לכת אחר, לא רואים מה שקורה על המדרכות.

יצחק וקנין: אני מספר לך במושב הקטן שלי, על הכביש, ילדה בגיל שמונה נוסעת עם אופניים ופוגעת באישה זקנה.

יצחק וקנין: על מה אתה מדבר?

<חגית אוריין: ראיתם פעם הולך רגל דורס רוכב אופניים?

<גדי מינץ: תקשיב מה אני הולך להגיד עכשיו בבקשה: לגבי האכיפה – מכון התקנים "מוציא לנו את המיץ".

<גדי מינץ: - -

יצחק וקנין: כך הוא צריך לעשות.

<גדי מינץ: ואני בעד.- -

יצחק וקנין: עם כל המיץ הזה, כנראה שזה לא מיץ.

<גדי מינץ: זו לא הבעיה.

<גדי מינץ: יושבים פה שני יבואנים, שהם קרוב ל-40% מענף האופניים הרגילים בישראל, ואנחנו מוכרים פחות מאחוז אחד, כל היבואנים שציינתי, פחות מאחוז אחד בחנויות שלנו, של אופניים חשמליים.

<גדי מינץ: ופתאום, צצו להם איזה 300 חנויות אופניים שמוכרים אופניים לא תקניים.

<גדי מינץ: מה זה אומר אופניים לא תקניים?

<גדי מינץ: האופניים נכנסו לארץ בצורה תקנית.

<גדי מינץ: מכון התקנים עושה את המוות.

<גדי מינץ: עכשיו, הם באים אלינו לחנויות: לכמה אתה יכול להעלות לי את המהירות?

<גדי מינץ: אני אומר: אני לא יכול, אני 25, אני לפי החוק, אני מסביר לאבא שלו.

<גדי מינץ: ואז הילד אומר לאבא: בא, בא.

<גדי מינץ: הוא הולך לחנות השכנה ושם ב-15 שקלים משנים לו את האופניים כך שהוא יגיע ל-40 קמ"ש.

<גדי מינץ: והחנויות האלה, אם אתם תלכו ותתנו קנס של 10,000 שקל על חנות כזאת קיקיונית שקמה, הוא לא מסוגל לשאת את זה.

<גדי מינץ: ופתרתם את הבעיה - -

יצחק וקנין: אני אמרתי את זה בתחילת דבריי - -

<גדי מינץ: הבעיה זה לא היבואנים, זה החנויות - - -

יצחק וקנין: אתה שומע מה אומר משרד התחבורה עכשיו?

יצחק וקנין: זה משרד הכלכלה.

יצחק וקנין: מעניין אותי משרד כלכלה או לא כלכלה.

יצחק וקנין: אותי מעניין לפתור את הבעיה.

יצחק וקנין: אני אומר לך שאני לא מקבל את זה.

יצחק וקנין: רבותי, מה שאומר לי עכשיו משרד התחבורה זה חמור מאד.

יצחק וקנין: אני רוצה לסכם את הדיון.

יצחק וקנין: אני אומר לכם שלא יעלה על הדעת שתגידו שאופניים, שבתקנות אנחנו קובעים 25 קמ"ש, אז משרד הכלכלה מחר, כל יבואן רכב, ישלח אותו זה הכלכלה.

יצחק וקנין: מה פתאום?

<חוה ראובני: משרד הכלכלה הוא זה שמוסמך לאכוף תקינה - - -

<לאה ורון: אתם לא יכולים לפנות אליו ולהגיד לו - - -

<חוה ראובני: פונים.

<לאה ורון: אני אברר את זה.

יצחק וקנין: רבותי, אני לא מקבל את מה שאתם אומרים בשום פנים ואופן.

יצחק וקנין: זה לא יכול להיות שאתם תזרקו את זה על משרד הכלכלה.

יצחק וקנין: אני חושב שצריכים פה – חבר'ה, אני לא מבין: כל העולם הולך קדימה או שאנחנו לא הולכים לשום מקום או שאנחנו מעדיפים כל אחד לעשות את הכיסוי שלו.

יצחק וקנין: אנחנו מכסים את עצמנו?

יצחק וקנין: עזוב.

יצחק וקנין: בא נזרוק עליהם, הוא יזרוק עליו.

יצחק וקנין: חבר'ה, לא יעלה על הדעת, מדובר פה בחיי אדם, אני חוזר ואומר.

יצחק וקנין: בשבילי זה כלי רכב, וכל אחד אמר את זה.

יצחק וקנין: אני קצת מבין בסוגיה הזאת.

יצחק וקנין: לא יכול להיות שמישהו ילך לשחק שם במנגנון, ויגביר את המהירות והוא יכול לחשוב שהוא לא עובר על החוק.

יצחק וקנין: בשבילי זה כמו לעבור ברמזור אדום, זה בדיוק אותו דבר.

יצחק וקנין: אין הבדל בשבילי אם אדם לקח את האופניים ושינה את המהירות שלהם, והוא עושה את זה בידיעה ברורה כדי למכור את האופניים, זו עבירה על החוק.

<קריאה: אין הרבה כאלה, ואני לא מסכים.

יצחק וקנין: מה זה אין הרבה כאלה?

יצחק וקנין: בתחקיר ראינו את זה.

יצחק וקנין: אתה יודע מה?

יצחק וקנין: אני רואה את המהירויות, זה לא 25 קמ"ש.

<קריאה: אדוני, יש פה ענף שלם של יבואנים.

<קריאה: ענף שלם של קרוב ל-200 יבואנים.

<קריאה: אתם עסקתם פה בדיון ובכלל שכחתם את העיקרון: יש פה מובילי דעה בשוק, יש פה 200 יבואנים שעובדים בצורה טובה מאד.

<קריאה: 98% מהיבואנים עובדים על פי החוק.

<קריאה: יושב פה מכון התקנים, יושב פה משרד התחבורה - -

<קריאה: לא 98%.

<קריאה: אצלנו הכשלים הם הרבה יותר גדולים ממה שאתה מתאר.

<קריאה: אז אני טוען ש-98%.

<קריאה: למצוא חנות בדרום תל-אביב שעושה איזה משהו, זה לא המגמה של היבואנים.

<קריאה: אנחנו עוברים מסכת של רגולציה מאד קשה על מנת לייבא אופניים, וזה בסדר גמור, החל מרישיון משרד התחבורה ועד מכון תקנים עם עשרות אלפי שקלים.

<קריאה: זה לא מדויק העניין הזה אז בבקשה, אתם התחלתם פה איזה עליהם - -

יצחק וקנין: זה לא עליהום, אדוני.

יצחק וקנין: יא חביבי, אנחנו נגיד גם אם זה לא מוצא חן בעיניך, ונחזור ונאמר את זה: יש פה בעיה בקצה.

<קריאה: 98% מהיבואנים עובדים ללא - - -

<קריאה: אדוני היושב ראש, אפשר לדבר בתור מכון התקנים?

<גדי מינץ: רגע, אני יכול לסיים?

<גדי מינץ: אני לא סיימתי.

<גדי מינץ: יש לי עוד כמה נקודות שהן עוד יותר חמורות ממה שאתה אומר.

יצחק וקנין: לא, זה לא איזה יום לימודים ארוך.

יצחק וקנין: קצר ולעניין.

<גדי מינץ: קצר ולעניין: אתה אמרת כמה שזה חמור שלא אוכפים את זה.

<גדי מינץ: אז אני אתן לך משהו עוד יותר גרוע: אתה יודע מה זה קורקינט?

<גדי מינץ: אתה היית נותן לילדים שלך לרכוב על קרש עם מנוע סילון, שטס על המדרכה ב-60 קמ"ש?

<גדי מינץ: זה מה שקורה היום, וכאלה עוברים עשרות ליד השוטרים, ואני עומד ליד השוטר ואומר לו: זה לא חוקי, אסור בכלל לשים קורקינט, איך אתה נותן לו?

<גדי מינץ: הוא אומר: אני לא יודע מה לעשות.

יצחק וקנין: זה שעכשיו תאמר לי על הקורקינט - -

<גדי מינץ: למה אין אכיפה להוריד אותו מכביש ולהחרים?

<קריאה: הרי התאונות הם לא באופניים החוקיים, התאונות בדברים הלא חוקיים.

יצחק וקנין: באופניים החוקיים ובלא חוקיים.

יצחק וקנין: עורכת הדין גלית גלעד, בבקשה.

<גדי מינץ: רגע, קיבלנו נתון לגבי בתי חולים: אם תחלק את הענף, אני מאמין ש-30% זה קורקינטים, 50% ילדים בני 10-13 וילדים בני 14 אולי 20%.

<גדי מינץ: הילד שלי בן 14 והוא לא סיפר לי פעם אחת - -

יצחק וקנין: הבעיה היא בעיה חמורה גם בקורקינט וגם באופניים, ואל תנסה להמעיט.

יצחק וקנין: גלית גלעד אחרונה, אני נועל את הישיבה.

<גלית גלעד: תודה רבה.

<גלית גלעד: אני באה לדבר מטעם הילדים.

<גלית גלעד: בשבועיים האחרונים - -

<קריאה: סליחה אדוני, אולי תאפשר לי גם?

יצחק וקנין: מי שלא דיבר בישיבה הזאת, תתקיים עוד ישיבה ואנחנו נאפשר לאותם אלה שלא דיברו.

יצחק וקנין: אני אאפשר לעוד דובר אחד או שניים.

יצחק וקנין: בבקשה.

<גלית גלעד: חברים יקרים, תודה רבה.

<גלית גלעד: בשבועיים האחרונים נפגעו שמונה ילדים פגיעות קשות.

<גלית גלעד: אנחנו בפתחו של הקיץ.

<גלית גלעד: אנחנו כל יום עדים לטביעות, לשכחת ילדים ברכב.

<גלית גלעד: זו מגיפה, זה לא רק הנושא הזה.

<גלית גלעד: אני רוצה להגיד לכם שארגון "בטרם" הודיע היום בבוקר למשרד התחבורה, שלמרות שהיינו שותפים מלאים בחקיקה, בתהליך החקיקה, אנחנו היום יודעים שבקונסטלציה הנוכחית במדינת ישראל ולאור הריבוי של הפגיעות וריבוי ההורים שמתקשרים לארגון "בטרם" כל יום בכל שעה - תעזרו לנו, אנחנו מודיעים לכם שבמדינת ישראל כלי הרכב הזה, האופניים הללו, לא מתאימים לילדים.

<גלית גלעד: למרות זאת, יש לנו תקנות, ואני חושבת שהישיבה הזאת צריכה להתרכז איך כרגע, במצב הנוכחי, אנחנו צריכים להציל את הילדים שלנו.

<גלית גלעד: הילדים שלנו נפגעים.

<גלית גלעד: ואני רוצה לציין לשבח שלמרות הכל, יש רשויות ממשל שנותנות עבודה ועושות עבודה, ואני מצדיעה גם בפני משרד התחבורה, שהושיבו את הצוות הבכיר ויחד עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים הגישו הצעה לקמפיין הסברה, שכבר התחיל לרוץ.

<גלית גלעד: אני חושבת שרק צריך לחזק אותם בחיזוק תקציבי כי הסברה יכולה לעזור.

<גלית גלעד: כל סמכויות האכיפה הן גם נושא חשוב, וצריך לחשוב כמה שיותר יצירתי.

<גלית גלעד: תודה רבה.

יצחק וקנין: רבותי, אני חייב לסיים את הישיבה.

יצחק וקנין: אני צריך ללכת למקום אחר כרגע, דחוף.

יצחק וקנין: אני אסכם את הישיבה.

יצחק וקנין: רבותי, כל מי שלא דיבר - אני מבטיח שבישיבה הבאה נתחיל - -

<מרדכי בהירי דואני: חבל שהרשות הלאומית, שזה למעשה הגוף שמטפל בזה, דיברו כולם, זה מעניין, אבל הרשות הלאומית, שזה הגוף שצריך להגיד את דברו, - -

יצחק וקנין: אני אאפשר לך.

<מרדכי בהירי דואני: תודה רבה שאתה מאפשר לי.

<מרדכי בהירי דואני: אני רוצה להיות פרקטי, אני אדבר על דבר אחד בלבד: סעיף 58 לחוק עזר בעיריית תל-אביב מאפשר לפקחים עירוניים לאכוף היום את החוק על ביריוני רכיבה.

<מרדכי בהירי דואני: אפשר את זה מאתמול, אפשר את זה משלשום, והסנקציה היא 730 שקל.

<מרדכי בהירי דואני: אפשר שפקחי משרד הכלכלה, במקום להגיע למקור, יגיעו לחנות וזה יקרה.

<מרדכי בהירי דואני: פנינו למשרד החינוך לגבי תיאוריה, וזה קורה.

<מרדכי בהירי דואני: אז במקום לדבר, בואו נעשה משהו.

<מרדכי בהירי דואני: אפשר.

<מרדכי בהירי דואני: עיריית תל-אביב יכולה מחר בבוקר להוציא את הפקחים - -

<מיטל להבי: מדינת ישראל.

<מיטל להבי: אנחנו לא בדיון על עיריית תל-אביב.

<מרדכי בהירי דואני: עם משטרת ישראל ביחד, ולעשות משהו שיקרה מחר, אתמול.

<חגית אוריין: למה הם לא עושים את זה?

<מרדכי בהירי דואני: למה לא עושים?

<מרדכי בהירי דואני: כמו שאמר היושב ראש - יועצים משפטיים הוא עם נהדר.

<מרדכי בהירי דואני: הוא אומר לך תמיד למה אי אפשר.

<מרדכי בהירי דואני: - -

<איתן אטיה: לפי קביעה של היועץ המשפטי של משרד הפנים ומשרד המשפטים לא ניתן להפעיל את הסמכות הזאת לצורך הזה.

<מרדכי בהירי דואני: הוא לא אמר את זה כרגע.

<מרדכי בהירי דואני: יועצים משפטיים מעכבים כל דבר, סליחה על הדיבור הזה, אני מתנצל, אשתי גם עורכת דין אז אני מתנצל.

<אתי בנדלר: יש לך סיבה טובה להתנצל.

<מרדכי בהירי דואני: אז אני אומר עוד פעם: יש לי יועץ משפטי שאומר משהו אחר לחלוטין.

<מרדכי בהירי דואני: אפשר לרוץ עם זה קדימה, זה ענין של רצון אבל נורא נורא קל לגלגל תמיד את האחריות למקום אחר.

<מרדכי בהירי דואני: - -

<אתי בנדלר: אי אפשר, הם לא יכולים לנהוג בניגוד לחוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה.

<מיטל להבי: שמעת?

<מיטל להבי: אנחנו היינו שמחים.

<מיטל להבי: אנחנו לא יכולים לעקוף יועץ משפטי לממשלה.

<שוש כהן: אדוני יושב הראש, תאפשר לי 20 שניות.

יצחק וקנין: אני לא יכול, אני מבטיח לך, אני אתן לך את האפשרות בדיון הבא לפתוח את הדיון.

<שוש כהן: אני באתי במיוחד.

יצחק וקנין: אני אגיד את זה ליושב ראש, לאיתן כבל, שבדיון הבא.

יצחק וקנין: הייתי צריך לסיים לפני 10 דקות.

<שוש כהן: אני באתי במיוחד כדי להאיר את עינינו.

יצחק וקנין: אני לא יכול.

יצחק וקנין: גם מכון התקנים לא דיבר ועוד אחרים לא דיברו.

יצחק וקנין: מה אני יכול לעשות?

יצחק וקנין: רבותי, אני מסכם את הדיון: המצב הנוכחי לא יכול להימשך עד להסדרת נושא סמכויות ואכיפה על ידי הרשויות המקומיות, המשטרה נדרשת להגביר את האכיפה ולוודא שילדים מתחת לגיל 14 לא ישתמשו באופניים, ולהוריד את האופניים החשמליים מהמדרכות.

יצחק וקנין: יש לצאת בקמפיין הסברה, זה למשרד התחבורה והרשות לבטיחות בדרכים.

יצחק וקנין: הוועדה תקיים ישיבת מעקב נוספת, שבה נשמע בין היתר את ההתייחסות לנושא הביטוח.

יצחק וקנין: נזמן גם את נציגי משרד הכלכלה לעניין האכיפה בחנויות, את סעיף התקנות המבטיח כי המהירות לא תעלה על 25 קמ"ש.

<קריאה: גם החינוך.

יצחק וקנין: רבותי, חינוך, הכל.

יצחק וקנין: תודה לכולם.

יצחק וקנין: אני נועל את הישיבה.