ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 13, 2015-06-15 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: שלושת הסעיפים הראשונים הם עיקר הישיבה.

משה גפני: אחר כך תהיה ישיבה בנושא אישור מוסדות ציבור.

משה גפני: אנחנו מדברים על החברות הממשלתיות, ונדבר גם על חברת הדואר ועל חברת התעשייה הצבאית לישראל.

משה גפני: אני מבקש לציין לשבח שבשבוע שעבר ביקשנו מאורי יוגב שיבוא גם השבוע, והוא בא גם השבוע.

<אורי יוגב: לא נתייחס לזה כתקדים.

משה גפני: הנושאים הם נושאים חשובים מאוד.

משה גפני: לפני שאתה משיב תשובות, אורי, יש חברים שלא דיברו בפעם הקודמת ואמרתי שאני אאפשר להם לדבר בתחילת הישיבה.

משה גפני: אני לא יודע עד איזו שעה אתה כאן.

<אורי יוגב: עד 11:00.

משה גפני: אז אבקש ממך להתייחס בתשובתך גם לנושא של הדואר וגם לנושא של התע"ש.

משה גפני: כיוון שמשהו לא מסתדר לי.

משה גפני: אולי בשנה ושמונה חודשים שלא הייתי כאן בוועדה קרו דברים שאני לא עקבתי אחריהם מספיק, אבל כמו כולם אני לא מקבל דואר בזמן.

משה גפני: בעניין תע"ש אנחנו רוצים לשמוע לגבי ההפרטה.

משה גפני: חבר הכנסת יצחק וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: אני במקרה ניהלתי את הדיון כשהעליתם את הנושא הזה כאן, חבר הכנסת מקלב וחבר הכנסת יואב בן-צור, בנושא של הדואר, ואני הערתי הערות מתוך זה שאני מכיר את הרשות.

יצחק וקנין: ב-99' הייתי הממונה על רשות הדואר כסגן שר במשרד התקשורת, ואני אומר את הדברים באחריות מלאה.

יצחק וקנין: מה שקורה בזמן האחרון זה בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: אי-אפשר להמשיך ולהתנהל כך בחלוקת הדואר.

יצחק וקנין: אני גם מכיר עובדים שפונים אלי ואומרים לי: אם היה לנו רחוב שניים, היום על כל אחד העמיסו עוד שלושה ארבעה רחובות, רבעים.

יצחק וקנין: הכול עשו.

יצחק וקנין: לא רק שהחלוקה היא לא יומית, אלא יום כן ויום לא.

יצחק וקנין: אלה עניינים של רשות הדואר, אבל לצערי הרב לא מקבלים את הדואר, הדואר לא מגיע.

יצחק וקנין: אצלי במושב זה קטסטרופה.

יצחק וקנין: הדואר מגיע באיחור של ארבעה שבועות.

מיקי רוזנטל: אתה יודע מה מלמדים היום את הילדים בגן?

מיקי רוזנטל: הדואר בא אולי, לפעמים.

יצחק וקנין: אני לא אומר את זה כביקורת.

יצחק וקנין: אפשר לעשות רפורמות, אפשר לעשות דברים, אבל לא להרוג את התינוק ולגמור את כל הדבר הטוב שהיה ברשות הדואר.

יצחק וקנין: אולי אתם לא נותנים את הדעת, אולי אתם נותנים את הדעת, אבל אתם מספרים לנו סיפורים שהם תלושים מהמציאות.

יצחק וקנין: התשובה שהשרה מירי רגב ענתה בשם שר התקשורת – אמרתי לה במקום שזה בכלל לא כמו במציאות.

יצחק וקנין: זה מצב קשה מאוד.

יצחק וקנין: צריכים לקחת את זה ולעשות מעשה, אחרת אני חושב שהאמון בכל המערכת הזאת ייגמר לגמרי.

יצחק וקנין: יכול להיות שצריך לסגור את המערכת הזאת ולהקים מערכת חדשה.

יצחק וקנין: אני לא רוצה להרחיק לכת.

יצחק וקנין: מדובר פה ב-5,000 או 6,000 עובדים ברשות הדואר.

יצחק וקנין: אני מבין את המציאות הלא פשוטה שכל מערכת הדואר נכנסה אליה בכמות חלוקת הדואר, שהיא הולכת ופוחתת.

יצחק וקנין: היא מרכיב גדול מאוד בהכנסות של הרשות.

יצחק וקנין: אבל אני חושב שרשות הדואר לא יכולה להישאר מקובעת.

יצחק וקנין: היא צריכה ללכת קדימה.

יצחק וקנין: היא צריכה להבין שיש תחליפים למכתבים.

יצחק וקנין: היום נושא החבילות הולך ותופס תאוצה.

יצחק וקנין: אני חושב שאחד יכול להתקזז עם השני.

יצחק וקנין: אבל אי-אפשר להמשיך במצב כזה שאנשים לא מגיעים לחתונות ואתה מקבל תלונות כל יום וכל רגע.

יצחק וקנין: צ'קים לא מגיעים, או מגיעים באיחור של חודש ימים.

יצחק וקנין: אני נותן עדות ראשונה, אני לא מספר סיפורים.

יצחק וקנין: אין לי שום עניין נגד רשות הדואר, להפך.

יצחק וקנין: יש פה 5,000 עובדים, צריך לשמור על הזכויות שלהם ולייעל את המערכת, אבל לא להרוג אותה.

יצחק וקנין: המציאות שנוצרה מאז שאתם התחלתם לעשות את הרפורמה החדשה ואת השינויים המבניים החדשים ברשות הדואר – אתם הורגים את המערכת לגמרי.

יצחק וקנין: אני אומר את זה באחריות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אורי, לפני שאתה משיב, אני רוצה לומר לך.

משה גפני: יש אמירה בגמרא שאומרת "בתר עניא אזלא עניותא".

משה גפני: כלומר, העני הולך אחרי העוני.

משה גפני: העשיר הולך אחרי העושר והעני הולך אחרי העוני.

משה גפני: ההסבר לזה הוא רשות הדואר.

משה גפני: אף אחד מאתנו לא מקבל מכתבים בזמן.

משה גפני: אני שולח מכתבים בידיעה שהם לא יגיעו בזמן, ואז אני מחפש לי אלטרנטיבות.

משה גפני: כתוצאה מזה חברת הדואר הופכת להיות לא רלוונטית, וכל יום שעובר המצב נהיה יותר גרוע.

משה גפני: לכולנו אכפת מהעובדים ואכפת מכך שהעסק הזה יתפקד, ואנחנו פשוט חוששים לגורלם.

משה גפני: המציאות הזאת, שעומד הרגולטור או זה שמפריט אותה, זה שקיבל את ההחלטה על הפרטה של רשות הדואר או הפיכתה לחברה – אנחנו עומדים חסרי אונים, משתוממים מול מה שקורה.

משה גפני: אני לא מדבר על זה שבמדינה מודרנית ומתקדמת אין אפשרות להעביר דברי דואר, רשום או רגיל.

משה גפני: החמור יותר מכל הוא שאנשים מקבלים דואר רשום, הם מקבלים הוצאה לפועל, הם מקבלים התרעות מבית-המשפט, מקבלים קנסות, והם לא יודעים מזה אלא מקבלים את זה אחרי שבועות ארוכים, ובעקבות זה מאשימים אותם.

משה גפני: החוק אומר שברגע ששלחת דואר רשום, זה כאילו שהוא התקבל.

משה גפני: אנחנו יודעים שהאדם לא יקבל את זה.

משה גפני: יש פה דברים שנכנסים גם לבעיות חוקיות קשות.

משה גפני: אני לא מבין מה היה מ-2006, מה עשתה הממשלה, מה עשתה רשות החברות הממשלתיות.

משה גפני: הרי ראינו את ההידרדרות הזאת מול עינינו.

משה גפני: אותו הדבר, אגב, בתע"ש.

משה גפני: אלא שבתע"ש הצלנו את העובדים ועשינו את מה שנדרש לעשות וכל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: אבל הייתה בקשה כאן בוועדה כמה פעמים למזג את תע"ש עם חברות אחרות, לתת אותן לחברות ישראליות, לתת אותן ל"אלביט".

משה גפני: בינתיים עוד לא נעשה בעניין הזה מה שצריך להיעשות.

משה גפני: הצגת כאן בשבוע שעבר את ההתקדמות.

משה גפני: האמת היא שאתה לא אשם בזה, אנחנו מדברים כבר על 2006.

מיקי רוזנטל: זה לא אישי, אבל זה הרשות.

מיכל בירן: אבל חברת הדואר זה גם דוגמה נהדרת, שבעצם הם נשארים ממשלתיים, וכל אלה שעושים כסף מלשלוח למשל את הדואר של חברות האשראי וכו' – בעצם את כל הדואר שעולה הרבה כסף לשלוח אותו, מחזירים חזרה לרשות הדואר ובעצם עושים רק את מה שרווחי ואת מה שקל לשלוח.

משה גפני: מבקר המדינה כתב על זה שהיה צריך שתהיה תחרות, שלא תהיה חברה אחת.

משה גפני: אם הולכים להפרטה והולכים לכל מה שנעשה, אז למה לא עשו כבר כמה חברות, שתהיה תחרות?

משה גפני: אתה רואה שבחברה אחת אתה לא מקבל את הדואר בזמן, או שאתה לא מרוצה מהשירות, אז אתה הולך לחברה אחרת.

משה גפני: גם זה לא נעשה.

יצחק וקנין: הייתה פתיחה לתחרות.

יצחק וקנין: הדבר הזה בא לוועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: אנחנו מנענו חלק מהפתיחה לתחרות במכוון, כדי שחברת הדואר לא תיפול.

יצחק וקנין: אני אומר את זה באחריות.

מיקי רוזנטל: אבל היא נופלת.

מיכל בירן: מה תעזור פה תחרות?

מיכל בירן: ששתי חברות יגיעו לרביבים פעם ביום?

מיכל בירן: זה לא יקרה.

מיכל בירן: תחרות תהיה בתל-אביב, היא לא תהיה ברביבים.

מכלוף מיקי זוהר: הנזק הגדול הוא שעובדי הדואר מתעסקים במלחמות מאשר בניסיון מתמיד להתייעל.

מכלוף מיקי זוהר: היום לציבור הישראלי גם יש אופי צריכה שונה.

מכלוף מיקי זוהר: הוא צורך יותר באינטרנט והוא עושה פעולות אחרות.

מכלוף מיקי זוהר: הדואר בכלל לא מגיע לשם כי הוא כל הזמן עסוק במלחמות כלפי הרגולטור, במקום באמת לעסוק בכמה שיותר התפתחות קדימה.

מיקי רוזנטל: אז העובדים אשמים.

מכלוף מיקי זוהר: לא, העובדים לא אשמים.

מיקי רוזנטל: כדאי שתקרא את דוח מבקר המדינה.

מיקי רוזנטל: הרשות לא מילאה את החלטות הממשלה.

מיקי רוזנטל: זה הכול כתוב.

מכלוף מיקי זוהר: לא אמרתי שהעובדים אשמים.

מכלוף מיקי זוהר: אני בא בטענות לרגולטור שצריך לבצע את ההפרטה וצריך לעשות אותה מהר.

משה גפני: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה.

אראל מרגלית: תודה על הסקירה בפעם שעברה.

אראל מרגלית: יש כמה דברים שמטרידים אותי מאוד באופן שבו המדינה מנהלת את החברות הגדולות שלה במשק.

אראל מרגלית: אתחיל בחברת חשמל.

אראל מרגלית: מה החוב היום של חברת חשמל?

מיקי רוזנטל: 70 מיליון.

<אורי יוגב: כולל חוב פיננסי כ-50.

אראל מרגלית: חברת החשמל היא חברת התשתיות המרכזית שלנו כמדינה.

אראל מרגלית: הממשלות האחרונות בוחרות, במקום להתמודד עם הבעיה ולהגיע לאיזשהו פתרון, להפוך אותה לכזאת שאם היא הייתה חברה עסקית היא הייתה חדלת פירעון.

אראל מרגלית: אף אחד לא היה רוצה לתת לה כסף.

אראל מרגלית: מגלגלים הרבה מאוד מהחוב של המדינה על חברת החשמל.

מיכל בירן: כולל החוב לרשות הפלסטינית של מיליארד שקלים.

אראל מרגלית: 1.4 מיליארד.

מיקי רוזנטל: זה גדל כבר ל-1.6.

אראל מרגלית: אני חושב שזאת התנהלות שערורייתית מבחינתנו כמדינה, שבוחרת לקחת את חברת התשתיות הלאומית שלה ולתת לה להגיע למצב כל כך קשה.

אראל מרגלית: אני הייתי מעורב בטעות במעבר של הכנסת תחרות וההבראה של EDF, שזאת חברת החשמל הצרפתית.

אראל מרגלית: ואני ראיתי איך ממשלה, אחרי הרבה מאוד התלבטויות, נתנה לחברת התשתיות הלאומיות שלה אופק לא רק להגיד שהיא רוצה להכניס מתחרים למקומות מסוימים, אלא נתנה את היכולת ללכת להקים את תשתית הפייבר בצרפת, ואפילו נתנה לה את הרישיון לצאת לחו"ל.

אראל מרגלית: ואז ראיתי איך חברה ממשלתית, שהיה עליה הרבה מאוד ביקורת, נכנסה למהלך עסקי רציני של הבראה רצינית.

אראל מרגלית: הבעיה של חברת חשמל עומדת לפתחם של שרי האוצר כבר יותר מקדנציה אחת, ואני חושב שהעובדה שאנחנו מוכנים לחיות עם זה, כולל מי שמנהלים את העסק – אתה אמון מטעם המדינה לנהל את החברות הממשלתיות – זאת שערורייה.

אראל מרגלית: אנחנו מכניסים את חברת התשתיות הלאומיות שלנו, שעם העובדים יהיו די הרבה ויכוחים, על חלק מהדברים אתם הולכים להסכים, על חלק מהדברים אתם לא הולכים להסכים.

אראל מרגלית: אין בעיה, הם מוכנים להיכנס למתווה.

אראל מרגלית: אני חושב שכל יום שדוחים את ההתחלה של ההתדיינות כדי להגיע למתווה עם העובדים, כולל כל הוויכוחים שצריכים לנהל אתם, זאת שערורייה מבחינת מדינת ישראל.

אראל מרגלית: אם אני הייתי חברת דירוג האשראי ואני רואה את ההתנהלות הזאת, אני מוריד נקודה למדינת ישראל כולה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אורי דיבר בפעם הקודמת על נבחרת הדירקטורים, ומצאתי לעצמי לנכון להבהיר כמה דברים מקרוב, כי נזרקו פה לחלל האוויר כל מיני האשמות.

מיקי לוי: אני אומר לכם חד-משמעית, המינויים הם מינויים מקצועיים.

מיקי לוי: רוצים לשנות את הקריטריונים, אפשר לבחון, אבל המינויים הם מינויים מקצועיים.

מיקי לוי: לא של שר האוצר, לא של הסגן, לא של אף אחד מהאוצר, אלא של ועדה בלתי תלויה שבוחרת אותם על-פי שיקולים מקצועיים.

משה גפני: בישיבה הקודמת הייתה טענה, שאין שם מיעוטים, אין ספרדים.

משה גפני: אני לא אומר שום דבר, רק מה שהחברים אמרו.

מיקי לוי: אין בעיה, מיד נשמע את אורי.

מיקי לוי: אפשר לעשות איזונים.

מיקי לוי: אבל אני אומר לכם חד-משמעית, המערכת היא מקצועית.

משה גפני: מקצועית הכוונה שספרדים לא?

משה גפני: זה מה שעלה פה.

משה גפני: אני לא אומר כלום, אני עיוור צבעים.

מיקי לוי: כספרדי אני לא אוהב את הטענה.

משה גפני: אתה ספרדי?

מיקי לוי: מה לעשות?

מיקי לוי: תראה את צבע העור.

משה גפני: תתגאה בזה.

משה גפני: הרמב"ם היה ספרדי.

משה גפני: ברגע שהורדתם את המסורת מעצמכם יש לכם בעיה.

משה גפני: הרמב"ם, הרמב"ן, הרי"ט אלגאזי.

משה גפני: אתה יודע מה היה אצל הציבור הספרדי?

משה גפני: ההנהגה של היהדות היא ספרדית.

מיקי לוי: אתמול לפיד אמר "אני מאמין באלוקים", ברשת שלכם.

משה גפני: אני יכול לדעת מה קורה ללפיד בזמן האחרון?

מיכל בירן: ענווה.

מיקי לוי: השיקולים הם שיקולים מקצועיים בלבד.

מיקי לוי: סוף-סוף המינויים הפוליטיים של אנשים שהם אינם מתאימים עוברים מן העולם.

מיכל בירן: כנראה זאת הסיבה שהבחירות חזרו למרכז הליכוד.

מיקי לוי: אפשר לבחון את הקריטריונים, אפשר לשנות אותם.

מיקי לוי: אבל בסך הכול העבודה היא עבודה נקייה.

מיקי לוי: אלי כהן איננו כאן, והוא דיבר על רווח להון.

מיקי לוי: אתם שוכחים ששנה וחצי לא היה מנהל לרשות החברות הממשלתיות.

מיקי לוי: מנהל רשות החברות הממשלתיות היה גם מנכ"ל משרד האוצר.

מיקי רוזנטל: ניגוד עניינים נוראי.

מיקי לוי: אלי דיבר על חלוקת דיווידנד.

מיקי לוי: אין מה לחלק דיווידנד כרגע.

מיקי לוי: 1% של רווח אינו מספיק, חד וחלק.

מיקי לוי: לפחות כשנתיים, מאז שאורי מונה, החברות הממשלתיות הן לא בחצר האחורית, אלא הן בקדמת הבמה, ובאמת מטפלים בזה.

מיקי לוי: ואני מבקש לברך אותך על כל מה שעשית בינתיים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אורי מקלב, יושב-ראש ועדת המדע, אתה דיברת בנושא של הדואר.

אורי מקלב: התחלתי להבין בטכנולוגיה, וראיתי שרשות הדואר ממש לא מתקדמים.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אנחנו הולכים להעביר מאות מיליונים בהסדר כזה או אחר.

אורי מקלב: השאלה היא אם לדואר ישראל יש עתיד.

אורי מקלב: אולי בשולחן הזה יש רבים שלא משתמשים בשירותי הדואר או לא יודעים מה זה דואר ישראל.

מיקי רוזנטל: מי לא משתמש בדואר?

אורי מקלב: שמעתי ממיקי לוי בישיבה הקודמת שאמר שאנשים כבר לא שולחים מכתבים.

משה גפני: לא, כולם משתמשים.

מיכל בירן: בעיקר חדשות רעות מגיעות בדואר.

רחל עזריה: אי-אפשר לקבל חבילות בלי הדואר.

מיקי לוי: יש עדיין החבילות, אבל מבחינת הדואר, הדואר האלקטרוני הוא סוג של תחליף.

אורי מקלב: דיברו כאן על קנסות שמגיעים דרך הדואר.

אורי מקלב: אבל יש גם קנסות שמגיעים בעקבות העיכובים בדואר.

אורי מקלב: אומרים לי עורכי-דין שהם שולחים חיובים של מס רכישה בדואר, תוך 45 יום הוא צריך לשלם את זה.

אורי מקלב: אנשים עוברים את התאריך ומחויבים בקנס של 1,800 קנס על חיוב של 12,000 שקלים שהם צריכים לשלם מס רכישה.

מכלוף מיקי זוהר: לפי הסכום זאת דירה שנייה.

רחל עזריה: זה נכון.

רחל עזריה: זה מכפיל את עצמו ומתחיל בלגאן.

אורי מקלב: אני לא מדבר אתך עכשיו על מספרים באוויר ועל הגזמות.

אורי מקלב: אני מדבר על מציאות.

אורי מקלב: אנשים שמאחרים ביום אחד לתשלום במס רכישה מחויבים לשלם קנס.

אורי מקלב: יש תביעות.

אורי מקלב: במשך שבועות אין חלוקה במקומות מסוימים.

אורי מקלב: כך זה בשכונות שלמות.

אורי מקלב: איפה נשמע דבר כזה?

אורי מקלב: כשזה מגיע, אתה נכנס לבתי דואר ועומדים שם שקים ואף אחד לא יכול לגעת בהם.

אורי מקלב: אני לא מדבר על רמת החלוקה, מכיוון שבגלל העומס הדוורים לא עושים את העבודה כמו שצריך.

אורי מקלב: אני גר ברחוב מירסקי 37, אני מקבל מינץ 37 ואני מקבל רובין 37, בגלל שהדוור לא יכול לעמוד בעומס שיש לו.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על עוגמת נפש בגלל שאנשים לא קיבלו הזמנות לאירועים.

אורי מקלב: יש היום כמה חברות שמאוד משגשגות.

אורי מקלב: יש דבר שנקרא "היימיש פוסט".

אורי מקלב: הטרנד היום בציבורים שלמים זה "היימיש פוסט", שזאת חברה שפתחה דואר פנימי והם עושים חלוקות פנימיות.

אורי מקלב: במקום להשתמש בדואר משתמשים בדברים אחרים.

אורי מקלב: כשאתה אומר שיש שביתה, אנשים יודעים לא לשלוח דברי דואר.

אורי מקלב: אנשים גם לא כועסים שלא קיבלו, כי הם מבינים שיש שביתה, יש עיכובים.

אורי מקלב: אתם לא כותבים אפילו מכתב אחד של התנצלות ללוקחות שלכם על כך שאתם מחלקים דואר פעם בשלושה שבועות, שדבר דואר מגיע אחרי חודש.

אורי מקלב: העליתם מחירים, מה התמורה שהלקוח מקבל?

אורי מקלב: סגרתם תיבות מכתבים, ואומרים שזה לפי חוק.

אורי מקלב: אני שואל את משרד התקשורת: איך נתתם את הרישיון לאטום תיבות מכתבים במרחק אווירי של קילומטר וחצי?

אורי מקלב: אומרים שצריך להיות קילומטר וחצי בין תיבה לתיבה, בקו אווירי.

אורי מקלב: זה אומר מכאן ועד רמות.

אורי מקלב: לא צריך בכל השכונה לשים תיבות מכתבים.

אורי מקלב: איך הדואר יוכל לתפקד?

אורי מקלב: אנשים מאבדים את האמון.

אורי מקלב: את אתם רוצים שיעבירו לכם כספים כשאין עתיד לדואר ישראל?

מיקי רוזנטל: זה הרעיון, לקבור אותו.

מיכל בירן: זה לא משמים שאין עתיד.

מיכל בירן: עשו שלא יהיה עתיד.

אורי מקלב: בידיים שלכם אתם עושים את זה.

אורי מקלב: אתם לא מתמודדים.

יוסי יונה: הדואר עושה בכוונה להכשיל את עצמו?

אורי מקלב: הוא לא מתפקד.

מכלוף מיקי זוהר: זה מה שאמרנו קודם, הם לא משתכללים.

מכלוף מיקי זוהר: הדואר לא משתכלל.

מכלוף מיקי זוהר: הוא הולך ומתיישן.

מיכל בירן: אבל יש פה שיטה.

מיכל בירן: מייבשים, טוענים שזה לא יעיל ואז אומרים שאין ברירה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, פותחים את הסניפים עד 20:00.

אורי מקלב: דע לך שמ-17:45 עד 18:45, שעה שלמה בשעות האלה, כל המחשבים סגורים בגלל שבבנק ישראל המחשבים צריכים להיות סגורים כדי לאזן את כל המקומות שלא ישחקו.

אורי מקלב: אין שירות בשעות האלה.

אורי מקלב: אז מה אתם נותנים שעות עד 20:00?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אורי, אני מבקש שקודם תשיב על השאלות שנשאלו גם בשבוע שעבר.

<אורי יוגב: בשעה 11:00 אני צריך לצאת.

<אורי יוגב: אני אענה על רוב השאלות.

<אורי יוגב: השאלות בנושא נבחרת הדירקטורים מירה תשיב, שהיא האחראית על נבחרת הדירקטורים, כדי שאספיק להשיב בנושא הדואר ותע"ש.

<אורי יוגב: מירה היא סגניתי ואחר כך היא תשיב לכל השאלות.

רחל עזריה: אבל השאלות בשבוע שעבר לא היו על נבחרת הדירקטורים, אלא על דירקטורים מכהנים.

<אורי יוגב: היא תענה על כל השאלות.

<אורי יוגב: נמצא פה גם מאיר שמרה, המשנה שלי, שאחראי גם על הדואר וגם על התעשייה הצבאית.

<אורי יוגב: נתחיל בהתייחסות להערות הרבות שקיבלתי בפעם הקודמת והפעם.

<אורי יוגב: היו לא מעט הערות שקשורות לשילוב אוכלוסיות בחברות הממשלתיות.

<אורי יוגב: גם בדירקטוריונים, אבל גם בחברות עצמן.

<אורי יוגב: בסעיף 50א לחוק החברות הממשלתיות, מופיע ביטוי הולם לייצוגם של מי שאחד מהוריו נולד באתיופיה או שהוא בן העדה הדרוזית.

<אורי יוגב: אני לא יודע למה זה מה שמופיע בחוק שלנו, אבל זה מה שמופיע.

משה גפני: מי קבע את זה?

<אורי יוגב: כנסת ישראל, לפני שנים.

משה גפני: אני לא זוכר חוק כזה.

מיכל בירן: אתה היחיד שהיה אז, אז זאת אשמתך.

משה גפני: לא היה כזה דבר, דרוזים לבד.

משה גפני: היה דרוזים וצ'רקסיים וערבים.

<אורי יוגב: נשאלתי כמה שאלות על אופן יישום הסעיף הזה בחוק.

<אורי יוגב: אני רוצה להתייחס אליו.

<אורי יוגב: אני אדבר גם בכללי.

<אורי יוגב: ב-2011, 0.68% מעובדי החברות הממשלתיות היו כאלה שהוריהם הם בני העדה האתיופית, לעומת 1.6% באוכלוסייה, שלשם אנחנו אמורים להגיע.

מיקי רוזנטל: צריך להכפיל את מספר העובדים פחות או יותר.

<אורי יוגב: את השיעור.

מיקי רוזנטל: מתי זה יקרה?

<אורי יוגב: אני באמצע משפט.

<אורי יוגב: בשנת 2013 הגענו כבר ל-1.1%, בעקבות עבודה מאוד משמעותית שנעשתה ברשות עם החברות.

<אורי יוגב: 11 חברות ממשלתיות עמדו בייצוג ההולם, אבל היו גם שש חברות שלא הייתה בהן בכלל העסקה של עובדים דרוזים.

<אורי יוגב: חלקן לא גדולות, אבל חלקן גדולות מאוד, כמו רפא"ל.

<אורי יוגב: כן עשינו עבודה רבה בשנה האחרונה בכלל.

<אורי יוגב: אני מאוד מאמין בשילוב אוכלוסיות שמתקשות להגיע לשוק העבודה.

<אורי יוגב: זה דבר נכון ואפילו כלכלי בחברות הממשלתיות.

<אורי יוגב: הרבה פעמים חלק גדול מהאוכלוסיות האלה לא מגיעות, או בגלל אפליה או בגלל חוסר מיומנות במציאת עבודה.

<אורי יוגב: אנחנו עושים הרבה מאוד עבודה עם החברות הממשלתיות בשילוב אוכלוסיות בכלל, לא רק במה שנמצא בחוק אלא גם חרדים וגם ערבים וגם בני מיעוטים אחרים.

<אורי יוגב: עושים הרבה מאוד עבודה על שילוב בעלי מוגבלויות.

יוסי יונה: השאלה היא האם קיימים איזשהם יעדים.

<אורי יוגב: כן.

<אורי יוגב: עם הסיפור של האתיופים התחלנו בשלב יותר מוקדם, אז רואים בהחלט תוצאות יפות, ואני מקווה מאוד שעוד בקדנציה שלי נצליח לעבור את השיעור באוכלוסייה וזה יהיה הישג מאוד משמעותי.

משה גפני: יש פה שאלה גדולה ששאלו אותה כמה.

משה גפני: על תדבר על חרדים...

<אורי יוגב: לגבי דרוזים, הגענו כבר לשילוב של קרוב ל-1% לעומת 1.7% באוכלוסייה, ואני מקווה שנתקדם.

<אורי יוגב: אנחנו עובדים בשיטה שאנחנו לא מנהלים את החברות בעצמן, זה מלמעלה.

<אורי יוגב: אנחנו מכריחים אותן למדוד, להגיש לנו תוכניות ופעם בשנה לקיים בדירקטוריון דיון מעקב עם דיווח לנו על איך זה מתקדם.

<אורי יוגב: הצגתי את זה באופן כללי בצד העסקי בשבוע שעבר.

<אורי יוגב: במקומות שבהם אנחנו רואים פערים גדולים, זה המקום שאנחנו נכנסים לפעולה ישירה מול החברה.

<אורי יוגב: אני חושב שקריטי להכניס את האוכלוסיות האלה לתפקידים, בהתחלה זוטרים ואחר כך בכירים.

<אורי יוגב: אגב, אנחנו עוקבים גם על איזו עבודה.

<אורי יוגב: זה כמעט תמיד מתחיל בתפקידים הזוטרים, אבל יש יעדים מספריים גם על שיעור האקדמיים, שזה מדד לא רע לראות את תהליכי הקידום, ובדרך להיות מנהל בכיר ואחר כך גם להיות דירקטור, שזה מעל המנהל הבכיר, אתה חייב להצליח לשלב אוכלוסיות בצורה מאוד טובה בעבודה.

<אורי יוגב: בסך הכול אני חושב שאלה שני תחומים שבהם השגנו בשנתיים האחרונות הישגים מדידים שהם לא רעים.

<אורי יוגב: דובר על נושא הנשים.

<אורי יוגב: קיימת מדיניות מאוד חזקה בשילוב נשים בדירקטוריונים.

<אורי יוגב: לא קיימת, אבל אנחנו כן עושים את זה במסגרת התפיסה הכללית לשילוב, תפיסה של עידוד חברות למנות מנהלות נשים.

<אורי יוגב: אין המון מנהלות בכירות.

<אורי יוגב: ברמה של סמנכ"לים יש יותר ממה שמקובל בבורסה, אבל עדיין הדרך היא ארוכה.

<אורי יוגב: עדיין, לצערנו, זה יותר בתפקידים קלאסיים שבהם יש יותר נשים, שזה יועצות משפטיות, מנהלות כספים, מבקרות פנים.

<אורי יוגב: אגב, זה לא היה בעבר, אבל אצלנו יש כבר כמה מבקרות פנים, וכדומה.

<אורי יוגב: אין כמעט מנכ"ליות, ואני מקווה שבקדנציה שלי – אני אומר את זה פה בשידור – נצליח לגרום לכך שיהיו גם מנכ"ליות בחברות ממשלתיות וגם יושבי-ראש דירקטוריונים.

<אורי יוגב: אבל שם בהחלט המצב הוא רחוק מלהשביע רצון.

משה גפני: דיברת על שנתיים?

<אורי יוגב: אני שנה וחצי בתפקיד ואני מתכנן להיות בתפקיד עוד שנתיים וחצי.

משה גפני: הנתונים שאמרת הם לגבי השנתיים האחרונות?

<אורי יוגב: כן.

משה גפני: נוכל לקבל טבלה כזאת, מה קרה בשנתיים האלה?

<אורי יוגב: לגבי אתיופים ולגבי דרוזים.

משה גפני: אותי מעניין גם אתיופים, גם דרוזים, גם ערבים, גם נשים – מה עוד מעניין אותי?

יוסי יונה: פריפריה.

אורי מקלב: לא דיברת על אתיופים ועל דירקטורים בכלל.

משה גפני: הוא דיבר על הדרג הזוטר ועל הדרג הבכיר.

<אורי יוגב: עובדים.

אורי מקלב: זאת אומרת שאין אפילו דירקטור אתיופי אחד.

<אורי יוגב: לא אמרתי.

אורי מקלב: אתה אומר שאתה מדבר רק על עובדים.

<אורי יוגב: אמרתי שעל שאלות של הדירקטורים מירה תענה אחר כך, כדי שנספיק.

משה גפני: אני רוצה טבלה של כל אלה שהם מיעוטים, כולל פריפריה, כולל הכול, מה קרה בשנתיים וחצי האלה.

יוסי יונה: בדרך כלל בפרויקטים של העדפה מתקנת קובעים לא רק מה הוא היה, נניח להגיע ל-1.6% מקרב יוצאי אתיופיה, אלא קובעים גם יעד רב-שנתי.

<אורי יוגב: זה בדיוק מה שאמרתי.

<אורי יוגב: זה לא קורה ביום, זה כל שנה עולה במשהו.

<אורי יוגב: בשני התחומים האלה יש לנו נתונים מאוד מדויקים, באחרים פחות.

<אורי יוגב: אתן לכם את מה שיש לנו.

<אורי יוגב: נושא שני שהיו כמה הערות לגביו הוא כל הנושא של הנפקות המיעוט וההפרטה.

<אורי יוגב: אני רוצה להדגיש מה שאמרתי במצגת, אבל אולי לא אמרתי מספיק ברור.

<אורי יוגב: אנחנו בתקופה שאנחנו מתעסקים בהנפקות מיעוט ולא בהפרטות.

<אורי יוגב: היה גל אדיר של הפרטות בעבר.

<אורי יוגב: אני בסך הכול כן חושב שברובו הגדול הוא הצליח, אבל זה לא חשוב.

<אורי יוגב: את רוב החברות שהיה היגיון להעביר לבעלות המגזר הפרטי העברנו.

<אורי יוגב: לא כולם בהצלחה מלאה, אבל העברנו.

<אורי יוגב: היום רוב החברות הממשלתיות, או כל הגדולות, הן חברות ממשלתיות שאין כוונה לבצע בהן הפרטה, אלא לעשות את אותה תוכנית שהראיתי בפעם שעברה, של אותן הנפקות מיעוט שמתקנות את רוב הביקורות שקיימות על ההפרטה.

<אורי יוגב: כי ברור שבמגזר פרטי יותר יעילים.

<אורי יוגב: יש להם חסרונות אחרים.

יוסי יונה: לא ברור.

מיקי רוזנטל: השאלה שלי הייתה על הבסיס החוקי.

<אורי יוגב: אני אענה גם על זה.

<אורי יוגב: רק סבלנות קטנה.

מיכל בירן: סבלנות?

מיכל בירן: עוד שנייה תתפרק הממשלה.

מיכל בירן: איך אפשר להיות סבלניים?

משה גפני: לגבי פירוק הממשלה אנחנו נדון בנפרד.

משה גפני: זה לא קשור עכשיו לחברות הממשלתיות.

<אורי יוגב: הנפקות המיעוט מאופיינות בזה שזה ציבורי, בזה שזה בבורסה הישראלית, בזה שהתקנונים שהם נקבעים מראש בהחלטת ממשלה ואז הם מופיעים גם בתשקיף.

<אורי יוגב: הם כאלה שבהם השליטה הממשלתית נשמרת באופן שרוב המניות, שהוא בידי הממשלה, למעלה מ-51%, בוחר את כל הדירקטורים, ומה שמקבל המיעוט זה אך ורק הגנות מיעוט שמופיעות בחוק החברות הכללי כמובן, וצריך להיות גם בעתיד.

<אורי יוגב: כל הרעיון הוא שילוב בין יעילות ושקיפות וגם אחריות שקיימת בצורה הרבה יותר טובה בחברות הציבוריות מאשר בחברות פרטיות או ממשלתיות, כל אחד מהזווית שלו, עם העובדה שהממשלה שולטת בחברות כמו תעשייה אווירית ורפא"ל וכמו חברת החשמל וכמו מקורות, היא יודעת לדאוג לכך שיתבצעו ההשקעות הראויות, שזאת אחת הבעיות הגדולות לפעמים במעבר למגזר פרטי, שאתה רוצה עדיין בממשלה להרוויח מעט, לא להרוויח יותר מדי, אחת לכמה זמן להעביר את המחירים האלה לציבור, את ההתייעלות, ואתה רוצה שימשיכו עם ההשקעות.

<אורי יוגב: זה כל הרעיון, ואני אשמח מאוד לקבל את התמיכה של החדר הזה.

<אורי יוגב: לדעתי היא יכולה להיות חוצה מפלגות, כי בבסיסה היא באמת לא הולכת לעולם שבו יכולות להיות עמדות מאוד שונות בין ההפרטה המלאה לבין הממשלה.

<אורי יוגב: לגבי הבסיס החוקי, נכון להיום הבסיס החוקי הוא החלטות ממשלה בלבד.

<אורי יוגב: הממשלה באוקטובר שעבר קיבלה החלטה לגבי אותן שבע חברות, החלטה מפורסמת.

<אורי יוגב: היא תופיע גם באותם תשקיפים.

מיקי רוזנטל: לא צריכים את הכנסת?

<אורי יוגב: אנחנו הבאנו בחוק ההסדרים הקודם, ואני מקווה שנביא גם הפעם, חקיקה שהיא לא מקבעת את השליטה הממשלתית.

<אורי יוגב: היא מייצרת תמריצים לחברות, בעיקר ביטחוניות.

<אורי יוגב: אבל זה נכון גם לדואר, לכל החברות שיש להן הרבה לקוחות.

<אורי יוגב: נותנים להן כל מיני הקלות רגולטוריות.

<אורי יוגב: ברגע שתהיה גם שותפות של הבורסה בהיקף של 25%.

<אורי יוגב: בנושא של לבצע את ההנפקות האלה על-פי החוק, בכל אחת ואחת נצטרך כמובן להגיע לפה, ועדת הכספים היא סטטוטורית, אני חייב את אישורה לפני כל מהלך של מכירת מניות.

<אורי יוגב: אני אבוא על כל אחת, כמו שבאנו בעניין תע"ש שזה הפרטה.

מיקי רוזנטל: הבעיה היא שמשקיעים בזה המון כסף, מקדמים תהליכים, בלי שיש חוק.

מיקי רוזנטל: ההליך הזה לא מקובל.

מיקי רוזנטל: קודם מחוקקים חוק ואחר כך מבצעים אותו, ולא להפך.

משה גפני: את התהליך הזה עברנו הרבה.

משה גפני: אם אתה רוצה לשנות את המצב החוקי, אז אפשר לשנות אותו.

משה גפני: אבל לעשות חקיקה חדשה.

משה גפני: הוא לא יכול להפריט חברה בלי שהוא בא לכאן.

משה גפני: הוא יכול להשקיע כסף, הוא יכול לעשות הכול.

משה גפני: הוא יכול לשמוע מאתנו מראש שאנחנו לא נאשר לו את ההפרטה הזאת או לא נאשר את מה שהוא הולך לעשות.

משה גפני: הוא יכול לשמוע את זה מאתנו.

מיקי רוזנטל: אבל זה לא יכול להיעשות בדיעבד.

מיקי רוזנטל: זה עכשיו נעשה בדיעבד.

משה גפני: מה שאני אומר לאורי יוגב עכשיו בשם כולנו, שאנחנו מבקשים – אם אתם הולכים לכיוון של מתווים מהסוג הזה, תגידו לנו מראש.

משה גפני: אל תנחתו עלינו יום אחד.

משה גפני: זה המצב החוקי.

משה גפני: הסדר הוא, שאם אנחנו ועדה לא אחראית, אנחנו נעמוד מול העובדים, הוא יבוא אלינו ביום האחרון ונגיד שאנחנו לא מאשרים.

משה גפני: אני מבקש עכשיו בנוכחות כולם, שאת המתווה הזה שהוא רוצה לעשות – הוא דיבר אתי על זה, נפגשתי אתו לפני הישיבה.

משה גפני: ..

מיקי רוזנטל: מדובר במתווה חדש, ולא עוד הפרטה.

מיקי רוזנטל: לא ייתכן שאנחנו נהיה חותמת גומי.

מיקי רוזנטל: לא נהיה.

<אורי יוגב: אני, אולי להבדיל מקודמיי, הצגתי לכם בשבוע שעבר את המתווה הכללי.

<אורי יוגב: אני יושב פה ודן על הדברים שהם יותר פרקטיים.

<אורי יוגב: על-פי החוק הקיים אני יכול לבוא אליכם רגע אחרי שעושים ועדת שרים שמאשרת את המקרה הספציפי.

<אורי יוגב: את התוכנית הכללית הראיתי לכם.

<אורי יוגב: היא לא ברמה יותר גבוהה מזאת, ולא השקענו עדיין שום מיליונים ושום דבר.

<אורי יוגב: אנחנו נכנסים אחד-אחד.

<אורי יוגב: אמרתי בדיוק מה הן החברות.

<אורי יוגב: נשאלתי על כמה חברות, אני גם אתייחס אליהן.

<אורי יוגב: אולי חוקית הייתי יכול להגיע רגע לפני הצ'ק, אבל אני מתכוון להגיע בכל מקום ומקום מיד אחרי החלטה של ועדת השרים.

<אורי יוגב: למשל בדואר אמורה להיות בשבועות הקרובים החלטה על המתווה של הדואר, אז כמובן שנגיע מיד לפה מוקדם, תדונו ותאשרו את מה שצריך.

משה גפני: היועצת המשפטית של הוועדה, האם כל מה שאמרתי נכון לגבי הפרטה, לגבי כל המתווים שעליהם דיברו?

מיקי רוזנטל: זה נושא חדש.

<אורי יוגב: אבל עדיין במכירת מניה אני חייב לבוא אליך.

<אורי יוגב: גם אם אני מוכר מיעוט, על-פי נוסח החוק אני צריך לבוא אליכם כאילו הפרטה מלאה.

<אורי יוגב: זו אומנם לא הפרטה מלאה, אבל אני צריך לבוא אליכם.

<אורי יוגב: גם אם אני מוכר 5% ולא 60%, אני חייב לבוא אליכם.

מיקי רוזנטל: בחוק ההסדרים הקודם הבאתם חוק שלם בנוגע לנושא.

<אורי יוגב: לא הספקנו לדון בו.

<אורי יוגב: הוא לא חוק שלם.

משה גפני: שגית, מבחינה חוקית.

משה גפני: ..

<אורי יוגב: מבחינה חוקית לא תהיה הנפקת מיעוט בלי לבוא אליך.

משה גפני: קוראים לך שגית?

משה גפני: אתה מדיח נשים גם מהייעוץ המשפטי?

משה גפני: לגבי הנפקת מיעוט, שאני חושב שזאת תוכנית לא רעה, מה הוא צריך לעשות עכשיו?

משה גפני: יש לו הייעוץ המשפטי שלו.

<שגית אפיק: ממה שאני מבינה, כדי לעשות הנפקת מיעוט אתה זקוק לחקיקה.

<שגית אפיק: יש פה שתי שאלות נפרדות, מכוח מה אתה עושה הנפקת מיעוט.

<אורי יוגב: התשובה היא לא.

<אורי יוגב: אני אומר שוב, כי מיקי שאל את זה.

<אורי יוגב: תיקוני החקיקה שרצינו להעביר בכנסת הקודמת, ונעשה גם הפעם, הם לא התנאי להנפקות המיעוט, הם עזר להנפקות המיעוט.

<שגית אפיק: הם הסדרה של הנפקת המיעוט.

<אורי יוגב: לא.

<אורי יוגב: הם עזר להנפקות המיעוט.

משה גפני: מכוח מה אתה עושה את הנפקות המיעוט?

<אורי יוגב: הנפקת המיעוט, מכוח חוק החברות הממשלתיות הקיים, אני יכול להיות בשלושה מצבי עולם.

<אורי יוגב: אני יכול להיות בחברה ממשלתית מלאה.

<שגית אפיק: אבל אם הוא עושה את זה כמו מכירת מניות, אז ההליך הוא שהוא צריך להגיע אלינו.

<אורי יוגב: גם אם יעבור תיקוני חקיקה, אני אהיה חייב לעבור אליכם.

משה גפני: חבר הכנסת רוזנטל, היועצת המשפטית של הוועדה בודקת את זה, גם אורי יבדוק את זה.

משה גפני: אנחנו לא עוברים על זה כלאחר יד.

משה גפני: הערת הערה.

אראל מרגלית: אבל יש פה שני דברים, יש העניין החוקי ויש העניין הערכי.

אראל מרגלית: האם חשמל צריך להיות חברה ציבורית או חברה ממשלתית; האם דואר צריך להיות.

אראל מרגלית: את המתווה הכולל אנחנו רוצים לראות ולהתווכח עליו, ולא רק להגיע ערב הנפקה.

אראל מרגלית: זה חלק מהוויכוח.

משה גפני: לגבי הנושא החוקי נבדוק את זה.

משה גפני: לא אתה תעשה דבר שהוא לא חוקי.

משה גפני: הנושא הכללי הוא הנושא עכשיו.

משה גפני: הייתה הערה של חבר הכנסת רוזנטל, זה ייבדק.

משה גפני: לא נעשה דבר לא חוקי.

<אורי יוגב: מרכיב מהותי בהצגה של שבוע שעבר וגם עכשיו, וגם בהערות שלכם, הוא הנפקות מיעוט.

<אורי יוגב: אשמח לדיון שלם על הנפקות מיעוט, אין בעיה.

<אורי יוגב: הסברתי את התפיסה בפעם שעברה ואני מסביר אותה גם עכשיו.

<אורי יוגב: הראיתי גם בפעם שעברה את ההתבססות על ניסיון בין-לאומי, וגם מה זה עושה לחברות.

<אורי יוגב: עם רבים מכם דיברתי, וגם פה זה נמצא בדיון וגם בהערות שלכם, ולא שמעתי התנגדות לעיקרון.

<אורי יוגב: הרעיון אומר שכאשר אתה עושה הנפקת מיעוט אתה נהנה במידה רבה משני העולמות.

<אורי יוגב: אתה שומר את השליטה של הציבור באמצעות הממשלה ב-51% או ברוב, וגם היתרה היא במידה רבה ציבורית.

<אורי יוגב: כי כשאתה מנפיק בבורסה הישראלית ואתה לא נותן אלמנטים של שליטה בכלל, באופן טבעי המשקיעים שיהיו הם קרנות פנסיה, קופות גמל, משקיעים מוסדיים למיניהם, ועם ישראל כולו, והפיזור הרחב הזה יוצר מצב שמייצר את האיזון הזה שהן כן יהיו יותר יעילות, הן כן יהיו יותר נקיות, הן כן יהיו יותר רווחיות, הן כן ייתנו בזכות זה שירות יותר טוב, אפרופו מה שמיד נדבר.

<אורי יוגב: ומצד שני לא יהיו לנו התופעות של העברת עושר מהציבור לפרטים בודדים, ולא יהיה לנו חלק מאותם.

<אורי יוגב: ..

אראל מרגלית: נכון, אבל אנחנו צריכים כמה עקרונות בתהליך.

אראל מרגלית: למשל, שאנחנו מגבילים את זה למכירה של אחוז מסוים של החברות.

אראל מרגלית: דבר שני, שאנחנו לא נותנים לגורם אחד להיות בעלים.

<אורי יוגב: הצגתי את הדברים הללו.

מיקי רוזנטל: רוב האנשים פה מברכים על זה.

מיקי רוזנטל: אנחנו רק רוצים להיות מעורבים, זה הכול.

<אורי יוגב: לדעתי רובכם מכל הצדדים דווקא יודעים ללכת עם זה.

<אורי יוגב: עכשיו ירצו לראות שאנחנו עומדים בעקרונות האלה.

<אורי יוגב: כשנבוא עם החברה הראשונה נצטרך להראות איך אנחנו מיישמים בחיים את העקרונות שכרגע אמרתי אותם.

אראל מרגלית: עוד עניין אחד.

אראל מרגלית: חברה שהיא חברה ממשלתית, שנותנת שירות רחב.

אראל מרגלית: נניח שהייתה היום חברה שנותנת שירות של תחבורה ציבורית בפריפריה, שאנחנו יודעים שזה פחות רווחי מאשר במרכז, והיינו מפריטים אותה, אז היינו יכולים לדרוש דברים מסוימים.

יוסי יונה: אף אחד לא ירצה לקנות אותה.

אראל מרגלית: אז יכול להיות שהיא לא צריכה להיות פרטית.

משה גפני: אראל, אני רוצה להרגיע אותך ולהרגיע את חברי הוועדה.

משה גפני: לא הולך לעבור שום דבר לידינו.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: זה לא היה בקדנציה הקודמת שלי, אני לא מתכוון גם עכשיו.

משה גפני: הדברים ילובנו.

משה גפני: אף אחד מהממשלה לא חושב שהוא יוכל לעשות דברים בהיחבא, ולפי דעתי אורי יוגב גם לא רוצה.

משה גפני: זה יהיה פה בדיון.

משה גפני: כל הדברים שאתה אומר על הפרטת התחבורה הציבורית בפריפריה, אם הם ירצו להפריט אותה אז אנחנו נשאל מי הולך לקנות אותה.

משה גפני: הכול יישאל כאן.

משה גפני: אין תוכנית כזאת, דרך אגב.

משה גפני: יש דבר אחד שרוצים להפריט, זה את הפריפריה עצמה, אבל לא את התחבורה הציבורית.

אלי כהן: יש מונח אחד שחייבים לתקן בנושא של הנפקות מיעוט.

אלי כהן: הנפקות מיעוט זה לא הפרטה.

משה גפני: הוא אמר את זה.

משה גפני: אני מבקש לדבר עכשיו על הדואר ועל תע"ש.

משה גפני: אנחנו לא מתכוונים לנעול את הישיבה אחרי שתלך.

משה גפני: נודה לך כשתצא, נודה לך שבאת פעמיים.

<אורי יוגב: אמרתי גם בפעם שעברה ואגיד גם הפעם.

<אורי יוגב: אנחנו עושים עכשיו פרויקט ברשות החברות, לראשונה אצלנו, לבצע מודל של מדדים לרמת השירות של החברות הממשלתיות שנותנות שירות לציבור.

<אורי יוגב: יש כאלה שלא, אבל יש קבוצה לא מבוטלת.

<אורי יוגב: אנחנו עכשיו בתוך הפרויקט, עם יועצים, ואני מקווה שעד סוף השנה האזרחית זה יקרה, ואני שמח לבוא לפה ולהציג, כי בעיני זה יעד קריטי שמאזן בין הצורך להרוויח לצורך לתת רמת שירות, ולמדוד.

<אורי יוגב: בשלב הזה אספנו מהחברות הממשלתיות את המדדים של עצמן.

אראל מרגלית: נקרא לזה רווח ורווח חברתי.

<אורי יוגב: כן.

<אורי יוגב: כל הרווח פה הוא אגב רווח חברתי.

רחל עזריה: זה לא רווח חברתי, זה שירות לציבור.

<אורי יוגב: אני רוצה לדבר על הדואר.

מיקי רוזנטל: שאלנו הרבה שאלות שלא קיבלנו עליהן תשובה.

<אורי יוגב: היו שאלות על הדירקטורים, הן ייענו.

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: שאלתי על יישום דוח מבקר המדינה, שאנשים חתמו על מאזנים ולא ידעו על מה הם חותמים, שלא באים לישיבות דירקטוריון.

מיקי רוזנטל: המפקחים של המדינה לא באים לחברות.

<אורי יוגב: הסגנית שלי היא לא אחראית רק על נבחרת הדירקטורים, היא אחראית על כל תפקוד הדירקטוריונים.

<אורי יוגב: אמרתי גם בפעם שעברה, אני חושב שבתקופה שלי, לראשונה מטפלים בדירקטורים שלא פועלים כראוי.

<אורי יוגב: יש לי סמכות בחוק, שנתתם לי אותה לפני עשר שנים, ודירקטורים שלא מתפקדים כראוי, רשאי מנהל רשות החברות להעביר אותם מתפקידם.

<אורי יוגב: עשינו את זה כמה פעמים, וזה מאוד קשה, כמו שרובכם מבינים.

<אורי יוגב: כי מיד באה כל הביקורת של אותם גורמים שרוצים להגן, ואנחנו עושים את זה.

משה גפני: אני מבקש לעבור לנושא הדואר ותע"ש.

משה גפני: אני רוצה להתנצל על כך שאני עושה על זה ישיבות.

משה גפני: עד היום לא היו ישיבות בכלל.

משה גפני: יש דוח מבקר המדינה, לא היה דיון כאן בוועדה.

משה גפני: אנחנו אלה שאמורים לאשר את כל הדברים האלה, ולא היה כאן מעולם דיון.

משה גפני: היה דיון על הפרטה, היה דיון על תע"ש שנקלעה לקשיים, אבל לא היה דיון על הנושא הזה כפי שקיים היום, ואני משבח את אורי יוגב על זה.

משה גפני: לא על הפעולות שלו, שאת זה אנחנו בודקים, אלא על הנכונות שלו לעמוד מולנו ולהגיד את הדברים כהווייתם.

משה גפני: זו תחילת הדרך.

משה גפני: אנחנו לא בסוף הקדנציה, אנחנו בתחילתה.

משה גפני: לגבי הממשלה נדבר אחר כך.

<אורי יוגב: דואר ישראל נמצא בשנתיים האחרונות במשבר מאוד חמור.

<אורי יוגב: רמת השירות הבעייתית קיימת בכל אותן שנתיים, אפילו טיפה יותר.

<אורי יוגב: מאותו רגע שמצד אחד הדואר נכנס למצוקה כלכלית די קשה, אבל גם בגלל סט די גדול של בעיות ניהול, שחלקן באמת באו לידי ביטוי בדוחות כאלה או אחרים של מבקר המדינה.

<אורי יוגב: אנחנו במשך למעלה משנה עסקנו בלהגיע לתוכנית הבראה לדואר ישראל.

<אורי יוגב: אני אומר לכם מניסיון עתיר, אין דרכים קלות במקומות שהגעת למקום שכבר לא נותנים שירות.

<אורי יוגב: הדרכים הן קשות, וצריכים להגיע שם להסכמות שהן גם מאוד מורכבות, כי צריך להוציא כסף מתקציב המדינה על חשבון חינוך ורווחה ודברים אחרים.

<אורי יוגב: צריך להגיע להסכמות עם עובדים, ובטח בחברות האלה הגדולות אתה חייב להגיע בסופו של דבר להסכמה, גם אם הדרך היא עימותים מאוד גדולים, כי כמובן העובדים רואים את הזווית של עצמם ואין דבר קשה מלהוציא אנשים ממקום עבודה, גם אם אין עבודה או כבר האנשים לא מפיקים.

<אורי יוגב: יש פה גם עולם של רגולציה, וזה גם מחירים.

<אורי יוגב: גם אם תזמינו לפה את יושב-ראש ועד הדואר או את יושב-ראש ההסתדרות מצד אחד, וגם אם תזמינו את מנהלי הדואר מצד שני, יגידו שעשינו הפעם תוכנית הבראה שלא נעשתה שנים, וחבל שלא נעשתה לפני מספר שנים.

<אורי יוגב: תוכנית הבראה שבה גם מצליחים להחזיר את החוב לציבור שקנה את אגרות החוב, גם מצליחים להחזיר את הדואר לרמת שירות, גם מטפלים בתחרות, נותנים לדואר החל מה-1 בינואר 2016 אפשרות להתמודד גם בדואר הכמותי, סלקום ומה שדיברתם.

<אורי יוגב: מצד שני, הוא יצטרך לתת פתח לתחרות במרכזי החלוקה, שמישהו אמר שלא נותנים מספיק.

<אורי יוגב: שם המתחרים יוכלו כן להיכנס.

משה גפני: אתם תאפשרו להכניס?

<אורי יוגב: כן.

<אורי יוגב: התקנות שאושרו בתוך תקופות הבחירות היו שתהיה תחרות במרכזי החלוקה.

<אורי יוגב: זה שמרו לדואר.

<אורי יוגב: הדואר הוא עדיין מונופול ברשום ובכל מיני מקומות אחרים, אבל ההסכם עם העובדים בדברים מסוימים נתן כאילו הפחתת שירות, אבל ייתן הגדלת שירות.

<אורי יוגב: כלומר, בימינו לא צריך שהדוור כל יום ילך לכתובת מסוימת גם אם אין שם אפילו מעטפה.

<אורי יוגב: עדיף שיבוא פעמיים בשבוע, אבל שאז באמת יביא את הדואר שצריך להביא.

<אורי יוגב: השינוי הזה הוא שינוי שעכשיו בתהליכי יישום.

<אורי יוגב: חלק מהסיכום הוא שלושה ימים בשבוע לפתוח את סניפי הדואר עד 20:00.

<אורי יוגב: זאת התקדמות.

<אורי יוגב: אתם מתעסקים בבנקים, הלוואי ותגיעו לזה גם במקומות האחרים.

<אורי יוגב: לפחות שתהיה היכולת לעשות את זה.

משה גפני: מי נמצא מהדואר?

<אורי יוגב: ממלא מקום מנכ"ל הדואר.

<אורי יוגב: הבוקר ראש הממשלה חתם על המינוי של מנכ"ל הדואר החדש, שנכנס לתפקידו כרגע.

משה גפני: מה שמו?

<אורי יוגב: דני גולדשטיין, מנכ"ל מכון התקנים, וניהל לפני כן עסקים אחרים.

<אורי יוגב: שר האוצר חתם, ראש הממשלה חתם שנית ומהיום הוא בתפקיד.

<אורי יוגב: כל מה שצריך לעשות בשנה הקרובה זה לתת לדואר שקט.

<אורי יוגב: זאת אומרת, לאפשר להם ליישם את מה שסיכמנו.

<אורי יוגב: שקט ביחסי עבודה, ולא היה שקט ביחסי עבודה.

<אורי יוגב: כמה שהיו בעיות כלכליות, גם לא היה שקט ביחסי עבודה.

<אורי יוגב: התוכנית היא לא מושלמת.

<אורי יוגב: אתם יודעים שהאויב הגדול ביותר של הטוב הוא הטוב מאוד.

<אורי יוגב: זה טוב.

<אורי יוגב: תגיע אליכם לדיון מקיף, לדעתי בלוח זמנים די מהיר, לאחר שהממשלה תקבל החלטה, החלטה ליישם מרכיב אחד שעוד לא בוצע, שהוא יציאה לתהליך של הכנסת שותף בהיקף של 20% בדואר ישראל.

<אורי יוגב: זה קריטי, כי הכסף הזה אמור לעזור לא רק במימון הפרישה של העובדים, אלא גם בבניית הון עצמי לבנק הדואר, שהוא הדרך של הדואר להרוויח בעתיד.

<אורי יוגב: הרי הדואר הרגיל באמת הולך ונגמר, ומה שמתפתח זה נושא החבילות באינטרנט ובנק הדואר.

<אורי יוגב: המהלך הזה הוא מהלך קריטי, הוא יעבור אליכם ואז תהיה לכם הזדמנות להיכנס לנושא לעומק.

משה גפני: מה שאתה אומר זה שלקראת 2016 תהיה אפשרות לתחרות של חברות נוספות במרכזי החלוקה.

<אורי יוגב: כן.

<אורי יוגב: מצד שני, אפשרות של הדואר להתחרות במתחרה הפרטי, בדואר הכמותי, שיש שם כבר שחקן פרטי.

משה גפני: צריך להגיד למנכ"ל החדש שבעוד שלושה חודשים נזמין אתכם פעם נוספת לכאן.

משה גפני: אם יתברר לנו בעוד שלושה חודשים שלא התקדם שום דבר, לא התקדם השירות של חברת הדואר, אנחנו לא נאשר סכומים נוספים לחברת הדואר ואז תצטרכו למצוא פתרון אחר.

משה גפני: אבל את זה אמרתי דרך אגב.

<אורי יוגב: משפט אחד על התעשייה הצבאית.

<אורי יוגב: נמצאים פה גם נציגי התעשייה הצבאית וגם אנשיי.

<אורי יוגב: אתם הייתם מאוד מעורבים, גם אתה באופן אישי, בסיבוב הקודם בטיפול בתעשייה הצבאית שלא הצליחה להרוויח במשך שנים ארוכות, וחודש בחודשו היינו צריכים לרוץ לפה ולממן מתקציב המדינה שכר של עובדים, שלא לדבר על הלחץ המטורף שהיה נגרם לעובדים חודש בחודשו.

<אורי יוגב: הקדשתי מעורבות אישית מאוד גדולה לנסות לסיים עם העובדים ועם החברה את הסכם ההבראה.

<אורי יוגב: גמרנו אותו לפני כשנה.

<אורי יוגב: פועלים על-פיו.

<אורי יוגב: עוצמת השקט היא מדהימה וגם שיתוף הפעולה של כל הגופים היא מאוד גדולה.

<אורי יוגב: אנחנו בתוך תהליך שבו לראשונה אנחנו מקווים שנצליח לסיים את המכירה של תע"ש.

<אורי יוגב: יש הרבה גורמים, יותר ישראלים מזרים, שמתעניינים.

<אורי יוגב: יש לנו עוד לא מעט מהמורות לעבור.

<אורי יוגב: אנחנו גם נצטרך אתכם, גם היום בלתת שיפוי לכל אותם מנהלים שלוקחים אחריות בחשיפות, שנמצאות פה היום העצומות בדרך, שזה נמצא היום ממש על השולחן שלכם, וגם נגיע די מהר בעוד מספר תיקוני חקיקה שיאפשרו את ההשלמה.

<אורי יוגב: הם טכניים.

<אורי יוגב: אבל אני מבקש בכל לשון של בקשה מכולכם וגם מהיושב-ראש, גם פה תנו לנו את הרוח הגבית להשלים את זה.

<אורי יוגב: חלילה, פתאום יהיו רעיונות להתחיל ולעצור ולעשות מחדש, ונמצא את עצמנו במהירות הבזק חוזרים לשולחן הוועדה חודש בחודשו.

<אורי יוגב: לכן אסור לעשות את זה.

<אורי יוגב: הצלחנו להוציא ממשרד הביטחון את כל מה שהיה צריך להוציא, הצלחנו להוציא מהאוצר.

<אורי יוגב: אני חייב להגיד לכם, באוצר זה לא פחות קשה לעשות כל מה שצריך על מנת לעשות את זה.

<אורי יוגב: כמו שראיתם, בדוח השנתי של 2014 רשמנו הפסד של 2.5 מיליארד שקל כמעט בתעשייה הצבאית, שרובו הגדול הגיע מכספי האוצר.

<אורי יוגב: בשוטף עכשיו משרד הביטחון במידה רבה מסייע.

<אורי יוגב: חייבים להידבק לתוכנית וללכת קדימה.

<אורי יוגב: בנינו תמרוצים מהותיים מאוד בתוך המהלך של תע"ש על מנת שגם נבטיח את זה שבלוח זמנים מאוד מהיר יקרו שני דברים.

<אורי יוגב: האחד, נתחיל לראות מפעלי תע"ש בנגב, ברמת בקע.

<אורי יוגב: הפעילות הזאת תתחיל לעבוד, שזה יעד עצום וגדול.

<אורי יוגב: רמת בקע זה בין רמת חובב לצומת הנגב.

<אורי יוגב: ומהצד השני נתחיל לראות – ואנחנו עסוקים בזה בימים אלה ממש, ורק הבטחת האיתנות הפיננסית האמיתית של תע"ש תאפשר את פינוי כל השטחים של רמת השרון – אנחנו בימים אלה כבר מתחילים לטפל בתוכנית כדי שנוכל לשחרר חלק מהשטחים לפני סוף 2022.

משה גפני: יש בקשה שלכם לערבות מדינה לתע"ש.

<אורי יוגב: לא ערבות.

<אורי יוגב: יש בקשה שלנו למתן שיפוי.

<אורי יוגב: מקובל באירועים כאלה.

משה גפני: אנחנו נביא את זה.

משה גפני: אנחנו נקיים על זה דיון, כי ארצה דיון יותר רחב על הנושא של תע"ש.

<אורי יוגב: אני אשמח.

<אורי יוגב: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: אתה תוזמן פעם נוספת, אתה איש מעניין.

מיקי רוזנטל: יש הרבה שאלות שהוא לא ענה עליהן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בקשר לדואר, תוכנית ההבראה שמדברים עליה, שהעובדים מרוצים וההסתדרות מרוצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה היא אם גם הציבור מרוצה.

משה גפני: הציבור לא מרוצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש קריטריונים בדואר כמה עמדות למספר מסוים של אנשים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתן דוגמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בא מטייבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בטייבה יש 40,000 תושבים, יש סוכנות דואר אחת שכאשר היא עובדת באופן מלא יש לה שלוש עמדות, כולל המנהל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה היא אם יש קריטריונים בכלל, שאנחנו נבדוק את הדואר בשירות הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דרך אגב, הגשתי שאילתה בנושא הזה.

משה גפני: כולנו אתך בעניין.

משה גפני: לפני שנדבר על נושא הדואר, אנחנו עדיין בדירקטורים.

משה גפני: נציג ההסתדרות, חיים זהבי, בבקשה.

<חיים זהבי: אני עוסק בהסתדרות בתחום הדירקטורים מקרב העובדים.

<חיים זהבי: כידוע, דירקטורים מקרב העובדים לא מתמנים, אלא נבחרים על-ידי ציבור העובדים.

<חיים זהבי: זאת לא חזקה של מעסיק שעושה טובה, אלא זה פשוט בחוק.

<חיים זהבי: אנחנו נמצאים במצב שבהרבה מאוד חברות התקיימו בחירות לפני שנה או שנה וחצי, ומשום מה הדירקטורים לא מתמנים.

<חיים זהבי: וזה לא שהם לא מתמנים מכיוון שהשרים לא ממנים, אלא שרשות החברות מעכבת את המינוי.

<חיים זהבי: מדברים פה על דירקטורים מקרב העובדים.

<חיים זהבי: הנושא חשוב מאוד.

<חיים זהבי: אני חושב שהרשות עשתה צעד יפה מאוד בכך שהיא החליטה ללכת לנבחרת דירקטורים.

<חיים זהבי: אבל משום מה דווקא בתחום הזה של דירקטורים מנציגי העובדים רשות החברות מעכבת.

<חיים זהבי: לא קיבלנו אף פעם הסבר.

<חיים זהבי: השבוע נאלצנו להגיש על כך בג"ץ.

<חיים זהבי: אני חושב שהוועדה צריכה להתייחס לעניין הזה.

משה גפני: אני אתייחס לזה.

משה גפני: מירה מינס, את סגנית בכירה למנהל רשות החברות הממשלתיות, ואת עוסקת בנושא של הדירקטורים.

משה גפני: למה אתם לא נותנים לעובדים נציגות?

<מירה מינס: אני לא מכירה את הטענות של חיים.

<מירה מינס: יש כמה תהליכים, כמה חברות שבהן באמת נבחרו נציגים.

<חיים זהבי: זה כבר שנה וחצי.

<מירה מינס: בימים האלה, עוד בטרם מה שחיים אמר כאן, ביקשתי לעשות מיפוי של כל התהליכים שנתקעו ולעשות בדק בית, עכשיו שאנחנו אחרי בחירות ואחרי שהוקמה ממשלה, לראות איפה זה עומד ולקדם את זה.

<מירה מינס: אין כאן שום מגמה לעכב.

<מירה מינס: יש מקומות שזה התעכב אצל השרים ויש מקומות שיכול להיות שזה התעכב ברשות.

<מירה מינס: אין שום מגמה.

<מירה מינס: זה נבדק ומטופל.

<מירה מינס: לי יש גם ערוץ תקשורת פתוח וישיר.

משה גפני: גברת מינס, אני ביקשתי מאורי קודם.

משה גפני: אני רוצה שהוועדה תקבל טבלה, מה נעשה בשנתיים וחצי האלה מבחינת הדירקטורים.

משה גפני: אם את יכולה גם לגבי הנושא שהעלה מר זהבי.

משה גפני: אני תומך בהסתדרות, אז אני רוצה לדעת גם לגבי העובדים.

<מירה מינס: אנחנו נשלח טבלה.

<מירה מינס: כל נתון שהעליתם ואמרתם רשמנו, ואנחנו נשלח את זה בשמחה.

משה גפני: היית פה גם בישיבה הקודמת שהועלו הטענות?

<מירה מינס: הייתי גם בישיבה הקודמת.

<מירה מינס: אני רוצה כן להתייחס לחלק מהדברים שהועלו בפעם הקודמת.

<מירה מינס: אני מקווה שאני אכסה את הרוב.

<מירה מינס: אני רוצה להתחיל בקוריוז, מפני שגם בפעם הקודמת וגם היום עלה כל הנושא של נשים ושל פריפריה ושל גילאים.

<מירה מינס: בנבחרת הקודמת, בפעם הראשונה בסוף נובמבר 2013, כשהרשות יצאה בפעם הראשונה במהלך הזה שנקרא נבחרת הדירקטורים, לא הייתי עדיין ברשות החברות הממשלתיות.

<מירה מינס: הייתי במגזר הפרטי.

<מירה מינס: הייתי מנכ"לית של חברת "ברליץ", לימוד שפות, והחלטתי לגשת.

<מירה מינס: אני רוצה להגיד לכם שנבחרתי לנבחרת הדירקטורים והייתי בין 225 הנשים שהיו ברשימה.

<מירה מינס: הייתי אז במגזר הפרטי, מנכ"לית, אישה, לא מאוד מבוגרת אז, לא אשכנזייה ומעפולה.

<מירה מינס: כשיצאנו מהוועדה בפעם הקודמת ופגשתי את חברת הכנסת אורלי לוי וסיפרתי לה את זה, היא שאלה אותי: אבל כמה כמוך יש?

<מירה מינס: אז אמרתי, בכל נבחרת לפחות כמה עשרות, אם לא מאה.

<מירה מינס: אבל הנה, אני ההוכחה.

<מירה מינס: נכון שזה סטטיסטיקה של אחד מאחד שאפשר.

מיכל בירן: זאת לא סטטיסטיקה וזה לא טיעון.

רחל עזריה: אני שמחה שאנחנו מדברים על נבחרת הדירקטורים, אבל אנחנו ביקשנו לקבל מידע על כמה יש.

רחל עזריה: נבחרת הדירקטורים אמורה לתקן את המצב הקיים.

<מירה מינס: עוד פרט אחד בביוגרפיה שלי, בגלל כמות הפעמים שנושא הנשים עלה פה, הוא שהקמתי פורום שנקרא "פורום נשים בקריירה ובעסקים", מתוקף תפקידי כחברת נשיאות איגוד לשכות המסחר, לפני שהייתי בממשלה.

<מירה מינס: אז רק דבר אחד שאני מבטיחה, שהאג'נדה הנשית היא ממש זורמת בדמי.

<מירה מינס: והאמת היא שגם ברשות.

משה גפני: אנחנו מבקשים נתונים.

משה גפני: מה שאמרת מוצלח מאוד, יפה מאוד, אנחנו רוצים נתונים.

משה גפני: אנחנו ועדה מאוד יבשה, לא רגשנית.

משה גפני: כמה נשים התקבלו?

משה גפני: יש דבר אחד שלא מעניין אותי, כמה חרדים התקבלו.

משה גפני: אבל כל הדברים האחרים מעניינים אותי.

<מירה מינס: אני רוצה לספר לכם, מעבר לנתונים, קצת על מה זה הדבר הזה שנקרא נבחרת הדירקטורים.

<מירה מינס: אני חושבת שפעם אחת שווה להקדיש לזה חמש דקות ולהקשיב.

<מירה מינס: התוכנית הזאת מופעלת פעם שנייה, והאמת היא שכל הקונספט הזה של נבחרת הדירקטורים פעם ראשונה במדינת ישראל, והאמת שגם בעולם.

<מירה מינס: כי גם במדינות שכן עושות מאגרי דירקטורים, שאורי דיבר עליהם בפעם הקודמת, אין פרויקט בסדר גודל כזה כמו שבישראל.

<מירה מינס: 7,083 מועמדים ניגשו לנבחרת הזאת, מתוכם 1,760 נשים, 5,300 גברים, 284 מועמדים מהאוכלוסייה הערבית.

<מירה מינס: זומנו אחרי תהליך של מיון וניקוד וכו' 900 אנשים לראיונות אישיים.

<מירה מינס: מתוכם גובשה רשימה של 500.

עמר בר-לב: כמה מתוך 284 הערבים?

<מירה מינס: מתוך הרשימה של 500 מומלצי הרשות, 50 הם מהאוכלוסייה הערבית.

<מירה מינס: אבל מיד אחזור לנתונים, אני לא רוצה להתעכב על זה.

<מירה מינס: ביקשתם נתונים, אז התחלתי להגיד ולתת תמונה כללית, כדי שתכירו את הכמויות.

<מירה מינס: ברור לנו שבתהליך כזה, שמתנהל בסדר גודל כזה פעם ראשונה, ברור שלומדים.

<מירה מינס: ברור שיש דברים שצריך ללמוד ולהקשיב ולשפר.

<מירה מינס: לראיה, בין הנבחרת הראשונה לבין הנבחרת השנייה שינינו דברים, מתוך זה שהקשבנו לפידבקים כמו שאתם מעלים.

<מירה מינס: דיברנו עם שרים ודיברנו עם יושבי-הראש של החברות ודיברנו עם מועמדים שהתקבלו ודיברנו עם מועמדים שלא התקבלו ודירקטורים שמכהנים, ובאמת ברמה של 360 מעלות כדי ללמוד.

<מירה מינס: כי המטרה שלנו היא לנסות ולעשות את התהליך הכי נכון שאפשר.

<מירה מינס: חלק מהשינויים שעשינו בנבחרת הראשונה, כיוון שאז אחד החסרים המאוד משמעותיים היה דם ניהולי עסקי בכיר, אז היה פרופיל אחד שחיפש את הדירקטור או הדירקטורית עם הפרופיל הניהולי, כמה שיותר מהעולם העסקי, ניסיון בדירקטוריונים של חברות ציבוריות ובניהול של חברות עסקיות.

<מירה מינס: בנבחרת הזאת פתחנו, והפעם פיתחנו שישה פרופילים – ניהולי בכיר, פרופיל פיננסי, פרופיל משפטי ושלושה סוגים של מומחי תוכן, תשתיות, חברתי וביטחוני, לפי התחומים שבהם פועלות החברות הממשלתיות.

<מירה מינס: חלק מהפיתוחים האלה בדיוק נבעו מהפידבקים ומהשיחות שעשינו.

<מירה מינס: זה נולד לגמרי משם, ואנחנו מתכוונים ללכת לשם.

<מירה מינס: נושא של 15 שנות ניסיון ניהולי בכיר, שהיו למעשה תנאי סף בפעם הקודמת, הורדנו לשבע שנים של ניסיון ניהולי או מומחיות, תלוי בפרופיל.

<מירה מינס: הפואנטה שלי בקטע הזה היא גם לשתף אתכם, אבל גם להראות שאנחנו מאוד פתוחים ללמידה, והמטרה שלנו היא לעשות את התהליך כמה שיותר אופטימאלי.

<מירה מינס: אין פה משחק קסם.

<מירה מינס: אם יכולנו להגיד איך בוחרים את הטובים ביותר ומה זה הטובים ביותר, ואז מעבירים 7,000 איש בציבור הישראלי את המשפך הזה עד שמגיעים לטובים ביותר, הלוואי וזה היה כך.

<מירה מינס: זה לא כך וזה הרבה עבודה.

משה גפני: מי נקרא אצלכם אוכלוסיות שצריך להעדיף אותן עכשיו לאור הנתונים הקיימים?

משה גפני: הבנתי על ערבים.

משה גפני: האם ערבים הכוונה היא לדרוזים או ערבים בכלל?

<מירה מינס: בכלל.

משה גפני: מה עוד נקרא אצלכם?

<מירה מינס: אני מגיעה לזה.

<מירה מינס: שאלתם את זה גם בפעם הקודמת.

<מירה מינס: גם הדוגמאות שחלק מחברי הכנסת נתנו בפעם הקודמת, על אדם כזה או אחר שהוא מלח הארץ והוא מה שנקרא בלשון הלא מקצועית "תותח", איך הוא לא התקבל, איך הוא לא יושב בדירקטוריונים או לפחות בנבחרת הדירקטורים שהם מומלצים לרשות.

<מירה מינס: אז אני אומרת לכם, מתוך 7,000 האנשים היה צריך לבחור בסך הכול בכמה מאות, כי בואו נהיה ריאליים גם עם כמות המקומות שיש.

<מירה מינס: אי-אפשר לבחור את כל הציבור.

<מירה מינס: ברור שאנשים מאוד מתאימים, איכותיים וטובים נשארו בחוץ.

משה גפני: את זה הבנו.

משה גפני: מי נקרא אצלכם אוכלוסיות מיעוט שצריך להעדיף אותן אם הן עומדות בכישורים?

מיקי רוזנטל: פליטים מסוריה.

משה גפני: סודנים?

משה גפני: פליטים מסוריה?

<מירה מינס: לא.

<מירה מינס: אנחנו פועלים בקטע הזה לפי מה שהחוק מנחה אותנו.

<מירה מינס: אבל אגיד לכם גם מה אנחנו עושים מעבר לחוק.

מיקי רוזנטל: גברתי, עם כל הכבוד, אנחנו רוצים נתונים ומספרים.

רחל עזריה: מה לפי החוק?

משה גפני: היה פה דיון קודם.

משה גפני: אורי יוגב אמר עולים מאתיופיה ודרוזים.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לדעת כמה חרדים עובדים.

<מירה מינס: כשאורי דיבר על הנושא של אתיופים ודרוזים, הוא התייחס לנושא של העסקה של עובדים בחברות הממשלתיות.

<מירה מינס: ואנחנו מדברים עכשיו על הנושא של ייצוג הולם בדירקטוריונים.

<מירה מינס: הייצוג ההולם בדירקטוריונים מתייחס מבחינת החוק ובגיבוין של החלטות ממשלה לנשים שיש להעדיף אותן, או בעצם לעשות את התיקון.

<מירה מינס: אגב, זה לא אומר נשים, זה אומר להשלים את המין החסר.

<מירה מינס: זה לא חייב להיות נשים.

<חיים זהבי: תמיד זה נשים.

<מירה מינס: לצערי בינתיים זה נכון.

<מירה מינס: והאוכלוסייה הערבית.

<מירה מינס: אלה שתי האוכלוסיות שאנחנו מתייחסים אליהן.

משה גפני: מאיפה את לוקחת את המין החסר?

משה גפני: זה לא נכון.

<זמירה מינס: זה כתוב.

משה גפני: אני הייתי בחקיקה של כל החוקים של העדפה מתקנת.

משה גפני: כתוב "נשים".

משה גפני: אין חוק שכתוב "המין החסר".

<מירה מינס: אני אחפש ואראה לך.

<מירה מינס: אני מדברת על נשים והאוכלוסייה הערבית.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לדעת גם את המספרים על החרדים.

<מירה מינס: אין לי כרגע נתון.

<מירה מינס: אני לא יודעת לזהות אותם.

<הרצל בר מג: גם אנחנו לא יודעים.

<הרצל בר מג: אין רובריקה של חרדים.

משה גפני: אבל איך יודעים לתקוף את החרדים?

משה גפני: הרי החרדים זה לא דת, לא גזע ולא מין.

משה גפני: ככה טוענים כל הזמן.

משה גפני: לא יודעים מה זה חרדי ורוצים לשלב חרדים?

מיקי רוזנטל: איך אין לכם נתון כזה?

מיקי רוזנטל: ממשלת ישראל החליטה לקדם תעסוקת חרדים.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לדעת איך ההחלטה הזאת באה לידי ביטוי ברשות החברות הממשלתיות.

מיקי רוזנטל: לא מעניין אותי כמה חרדים עובדים בחנות המכולת של איציק, אלא כמה חרדים דירקטורים עובדים ברשות החברות הממשלתיות.

<מירה מינס: עובדים או דירקטורים?

מיקי רוזנטל: גם וגם.

<מירה מינס: אז אנחנו צריכים לדעת איך הדרך הנכונה לבדוק את זה.

רחל עזריה: בוגרי בתי-ספר מתאימים.

<מירה מינס: זה לא בהכרח.

משה גפני: את לא שומעת מה שהיא אומרת.

משה גפני: לכן לא ביקשתי להעלות את זה.

משה גפני: שר אוצר טוב, בקדנציה שלפני הקודמת, אמר שזה שהחרדים לא משולבים זה פיגוע כלכלי.

משה גפני: מה צריך לעשות בחברות הממשלתיות?

משה גפני: הדבר הראשון, ללמוד את העניין.

משה גפני: לראות אם אפשר לשלב.

משה גפני: אולי החרדים בכלל פרזיטים ולא רוצים לבוא להשתלב?

משה גפני: אבל אם רוצים להשתלב, לדעת מי הם.

משה גפני: את יודעת מה, אי-אפשר לזהות חרדים, גם אני לא מצליח.

משה גפני: זאת התשובה לשילוב החרדים.

משה גפני: ויספרו לי סיפורים שמישהו רוצה לשלב חרדים.

<מירה מינס: אני רוצה להגיד משהו לגבי הנושא של נשים.

משה גפני: דלגי על חרדים, כי התשובה לא טובה.

<מירה מינס: לדלג על חרדים?

משה גפני: לא, אל תדלגי.

משה גפני: הוא שאל, אני לא יכול להתערב בזה.

רחל עזריה: אני לא מבינה, למה לא בוגרי בתי-הספר.

משה גפני: יש לי עוד הרבה רעיונות איך לזהות חרדים.

משה גפני: מי שהכי מותקף בתקשורת, מי שהכי דפוק.

משה גפני: יש בחוקים חרדים היום.

משה גפני: מה זה לא יודעים לזהות חרדים?

משה גפני: את צריכה להגיד שהם בוגרי בתי-ספר?

משה גפני: בעיה לזהות חרדים, אם רוצים?

משה גפני: יש לי אלף רעיונות.

משה גפני: הבאתי את הרעיונות האלה בפני פורומים רבים.

<מירה מינס: אני רוצה להגיד עוד משהו אחד לגבי הנושא של נשים.

משה גפני: וחרדים.

<מירה מינס: בפעם הקודמת אורי הציג שקף שמדבר על זה שמתוך המינויים בנבחרת הדירקטורים הקודמת, 53% היו נשים.

<מירה מינס: אני רוצה לומר לכם שזה לא מובן מאליו.

<מירה מינס: אלה 53% שאנחנו עובדים עליהם מאוד קשה, מעבר למה שמתחייב בחוק.

<מירה מינס: כשאנחנו ניגשנו הפעם לנבחרת הדירקטורים ופרסמנו ונתנו לציבור הזדמנות להגיש תוך שלושה שבועות מועמדות, ראינו בשבוע השני שמספר הנשים מגישות המועמדות היה נמוך מאוד ולכן הארכנו את פרק הזמן בעוד שבוע ועשינו מאמצים ברמה פרואקטיבית.

אלי כהן: כמה נשים היו מגוש דן?

<מירה מינס: היו לנו מספיק נשים כדי לבחור 225 לנבחרת, אבל רצינו לעודד כמה שיותר נשים שמתאימות ויכולות ולא ניגשו, ואכן המספר עלה.

מיקי רוזנטל: הייתה שאלה פה בשבוע שעבר כמה מהנשים האלה הן מהפריפריה.

מיקי רוזנטל: את יכולה לענות על זה, או גם את זה את לא יודעת?

<מירה מינס: אני יכולה להגיד לכם, שכל נתון שאתם מבקשים אנחנו יכולים לשלוח.

<מירה מינס: עוד אין לנו פילוח של פריפריה.

<מירה מינס: גם תלוי איך מגדירים פריפריה, ובטח לא ניכנס עכשיו לדיון הזה, אשלח לכם כל מה שאתם רוצים.

<מירה מינס: אורלי לוי שאלה על הנושא של לבחור מנהלים, והאם אנחנו יודעים שאנחנו בוחרים מנהלים מוצלחים.

משה גפני: אני רק רוצה לסכם את החלק הזה, שעניין פה את כולם.

משה גפני: אנחנו מבקשים לדעת את ההגדרות כולן.

משה גפני: פריפריה זה מחדרה לגדרה, הבנו ששם אין מחסור.

משה גפני: בין חדרה צפונה או בין גדרה דרומה, תגידי מי התקבל כדירקטור וכו'.

משה גפני: אם אתם יכולים.

משה גפני: אם אתם לא יכולים, אז באמת אי-אפשר לעשות את זה.

משה גפני: למשל, למרות שלא נעים לשאול, מי אשכנזי ומי ספרדי.

משה גפני: אם אתם לא יכולים לבחון את זה, אז לא.

משה גפני: אנחנו רוצים לדעת כמה נשים וכמה גברים.

משה גפני: כמה ערבים וכמה יהודים.

משה גפני: כמה דרוזים וכמה צ'רקסיים, כפי שיש בחוקים של העדפה מתקנת.

משה גפני: ואנחנו רוצים לדעת בעניין הפריפריה, כפי שאמרתי לך.

משה גפני: אנחנו רוצים לדעת את כל הנתונים האלה, כמה שאת יכולה לרדת לפרטים הכי ברורים.

<מירה מינס: אבל בסטטיסטיקות, לא בסיפורים של הצלחות.

משה גפני: לא סטטיסטיקות, מספרים מדויקים.

משה גפני: אני לא מבקש, אבל חבר הכנסת רוזנטל מבקש לדעת כמה חרדים.

משה גפני: אם את רוצה לדעת הגדרה של חרדים, אני לא יודע.

משה גפני: אבל תני לו תשובה בתוך הרשימה הזאת.

משה גפני: תכתבי שאת לא יודעת להגדיר מה זה חרדים.

משה גפני: בפעם הבאה שיתקפו את החרדים, אני אוציא את המסמך שלך, את מי תקפו פה.

משה גפני: חרדים לא יודעים להגדיר.

<מירה מינס: עוד דבר אחד לגבי הנושא של הייצוג של הקבוצות.

<מירה מינס: סיכמנו שמה שצריך לשלוח אני אשלח.

<מירה מינס: אבל אנחנו לא מנסים לחפש סטטיסטיקות יפות או נתונים יפים.

<מירה מינס: הנתונים או מה שאתם רואים או מה שמטריד אתכם מטריד גם אותנו, ולא סתם התאמצנו והערכנו וניסינו, כדי לא סתם לכבד את החוק אלא שזה יהיה אמיתי.

<מירה מינס: בשיטה הזאת יש מתח מובנה בין איך מוצאים את הדירקטור המתאים ברמה המקצועית לבין איך נותנים ייצוג הולם לקבוצות.

<מירה מינס: תסלחו לי על מה שאני אומרת עכשיו, אבל מצד אחד הסיפור של הייצוג של הקבוצות הוא חשוב לנו מאוד, ובזה העמקנו עכשיו, ומצד שני יש לנו חובה מקצועית לייצר את רשימת המומלצים לשרים, של האנשים שמעבר לייצוג החברתי הם המתאימים ביותר.

יוסי יונה: את אומרת שלא מצאנו מספיק נשים טובות, או אין כאלה.

<מירה מינס: לא.

<מירה מינס: התאמצנו כדי שהרשימה הזאת תייצג.

<מירה מינס: אבל אמרתם קודם שהציפייה שלכם מהחברות הממשלתיות זה לרווחיות ויעילות ושירותיות וכו', משימות קשות.

<מירה מינס: צריכים לשבת בדירקטוריון.

יוסי יונה: אבל עדיין יש כאלה טובים שהם בין הנשים ובין המזרחיים ובין הערבים.

מיכל בירן: אבל לא סתם אנשים לא מגיעים באופן טבעי, וכל מי שגייס פעם אנשים יודע שצריך לפנות בצורה אקטיבית לאנשים שלא היו מעלים את זה על דעתם.

מיכל בירן: אני חושבת שצריך לפרגן כשמגיע, ואני לא מהמפרגנות.

<מירה מינס: אני חושבת שהנבחרת נתנה פעם ראשונה פלטפורמה לאנשים להגיש מועמדות, ואנחנו צריכים כל הזמן לשמור על האיזון הזה שבין המקצועיות לבין הייצוג.

<מירה מינס: זה משהו שכנראה לא קורה בחברות הציבוריות.

<מירה מינס: אם תסתכלו על מספר הנשים בדירקטוריונים של החברות הציבוריות, אז אתם יודעים שזה נע בין 15% ל-18%.

<מירה מינס: אז חברה ממשלתית, אנחנו שם לגמרי, וכל הזמן לשמור על המקצועיות מול הייצוג.

<מירה מינס: לגבי הנושא של ניהול מול ניהול מוצלח.

<מירה מינס: שאלו אותנו בפרופיל הניהולי בעיקר: אתם בוחרים אנשים שניהלו, שהיו מנכ"לים, שהיו סמנכ"לים, אבל איך אתם יודעים שהם באמת היו מנהלים מוצלחים?

<מירה מינס: יש לי כמה דברים להגיד על זה.

<מירה מינס: דבר ראשון, אני חושבת שהנושא של ניהול מוצלח או לא מוצלח זה דבר סובייקטיבי.

<מירה מינס: עם כל הכבוד למנהל, ואני יודעת, הייתי מנכ"לית, באתי משם, היו לי שנים מעולות והיו לי שנים רעות, לא הכול היה קשור למה שאני עשיתי.

<מירה מינס: נניח שהיינו יכולים לקבל את הדוחות הכספיים והנתונים של כל החברות שהמנכ"לים שבנבחרת ניהלו.

<מירה מינס: אז יהיו מקומות שבהם נראה מספרים אדומים, וזה לא היה בגלל המנכ"ל.

<מירה מינס: הוא היה מנכ"ל מעולה ומנע שזה יהיה יותר אדום.

<מירה מינס: והיו מקומות שהיו מספרים טובים וזה גם לא בזכות המנכ"ל.

<מירה מינס: דבר שני, בסופו של דבר המנבא שלנו למי יכול להתאים לתפקיד הזה חייב להתבסס על הניסיון שלו ועל מה שהוא עשה, לא רק על התוצאות המספריות.

<מירה מינס: בשילוב של הניקוד והריאיון והממליצים, אני מבטיחה לכם שיש מקומות שבהם מנהלים לא מוצלחים זה עלה בפרוסס ונתנו לזה משקל מאוד גדול.

<מירה מינס: אני מודה לכם על ההערות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו מבקשים את הרשימה.

משה גפני: ואם אפשר כמה שיותר מהר.

<מירה מינס: בשמחה.

משה גפני: מר מאיר שמרה, המשנה למנכ"ל רשות החברות הממשלתיות.

משה גפני: אנחנו מבקשים לדעת לגבי הדואר.

משה גפני: אתם ישנים טוב בלילה עם המצב הזה?

משה גפני: זאת אומרת, אתם אחראים על הדואר.

משה גפני: המצב הוא קטסטרופה.

משה גפני: בבקשה.

<מאיר שמרה: כמו שאמר אורי, ויושב פה גם הרצל ואנשים אחרים מהדואר, אנחנו עשינו מאמצים כבירים.

<מאיר שמרה: היה פה מתח מובנה בין ארגון עובדים עם רצונות, בין הנהלה לבין נושים של החברה.

<מאיר שמרה: אגב, לפני חודשיים היינו פה בדיון ערב החלפת יושבי-הראש לאשר מימון של 700 מיליון שקל.

משה גפני: 478.

<מאיר שמרה: נכון, אבל יש עוד מנה שתהיה אחר כך כחלק מתהליך ההפרטה.

משה גפני: זה לא אושר.

<מאיר שמרה: לא אושר.

<מאיר שמרה: בהנחה שתאושר ההפרטה.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה בוועדה הקודמת לקחו לי שאין לי סמכויות ומה נשאר.

משה גפני: 478 אושר.

<מאיר שמרה: אין הפרטה שתתבצע ללא אישור של ועדת שרים לענייני הפרטה וללא אישור של ועדת הכספים, אישור של דרך ההפרטה.

<מאיר שמרה: כל מה שאושר אפרופו הקבינט ויאושר או לא יאושר בחוק ההסדרים זה תוכנית עבודה של הסתכלות קדימה לשלוש שנים, בהנחה שכל תהליך פרטני יאושר פה, כנ"ל לגבי הדואר.

<מאיר שמרה: אם הדואר לא יאושר פה, אז לא תהיה הפרטה, לא 20% ולא 40% ולא גרגיר של אחוז.

<מאיר שמרה: זה המצב המשפטי, אין בכלל שאלה לגבי העניין הזה.

<מאיר שמרה: אנחנו אישרנו פה לפני חודשיים, וכשמדברים על תוכנית ההבראה, כפי שאמר אורי, היא בנויה מכמה נדבכים.

<מאיר שמרה: האחד, שינויים ברגולציה.

<מאיר שמרה: חלק מהם, הקטנת השירות בדברים מסוימים שהם בעלות נכבדה, ואנחנו נראה שזה מותרות במצב הנוכחי, ודברים אחרים שהם לכיוון השירות לאזרח בדברים של פתיחת הסניפים ותמריצים לעובדים, בבניית תקן שירות מחייב וכו'.

<מאיר שמרה: דברים אחרים, התאמת המבנה של גמישות העבודה ושינויים בהסכמים הקיבוציים ותוכנית התייעלות והקטנת מצבת כוח-האדם למצב של 5,050 עובדים.

<מאיר שמרה: ועוד דברים כאלה ואחרים.

<מאיר שמרה: ופיתוח מנועי צמיחה ואימוץ תוכנית ההבראה של הדואר לגיבוש חבילה של תמריצים ומנועי צמיחה, בדגש על בנק הדואר, לכיוון של מימוש תיקון 11 עם כל המשמעות של לתמוך בתהליך הזה כדי לייצר בנק דואר שהוא נותן שירותים אומנם חברתיים, אבל נותן אותם כמו שצריך.

<מאיר שמרה: כל הדברים האלה הם בעסקת חבילה.

<מאיר שמרה: אני חושב שיהיה אפשר לשפוט אותה במרחק הזמן, יכול להיות שלושה חודשים.

<מאיר שמרה: היום התהליך הזה נמצא בעיצומו.

<מאיר שמרה: אני יכול לתת ציון לשבח לגבי המאמצים של הדואר ושל ארגון העובדים לשתף פעולה, והדברים האלה קורים יום-יום ושעה-שעה.

<מאיר שמרה: אם כי להגיד עכשיו שזאת הצלחה כבירה, אני מקווה מאוד שנגיע לפה ונוכל להגיד את זה.

<מאיר שמרה: אבל זה יומרני מדי להגיד את זה, מכיוון שהחוליים היו רבים ונאמר פה רבות על שירות הדואר שהיה צריך תיקון וצריך תיקון.

<מאיר שמרה: אני אישית מאמין שהדברים האלה יקרו.

<מאיר שמרה: יש פה מנכ"ל חדש, שאושר היום.

<מאיר שמרה: ניתן לו את ההזדמנות לממש את תוכנית ההבראה.

<מאיר שמרה: נתנו לו את עמודי היסוד כדי לצמוח מפה והלאה.

<מאיר שמרה: יש לו הגיבוי של כולנו.

<מאיר שמרה: האוצר, ביחד עם משרד התקשורת, עבד פה ביחד כדי לייצר את התהליך הזה, ועכשיו צריך לראות שמממשים אותו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הרצל בר מג, אתה יכול להגיד לנו למה זה קורה?

משה גפני: אנחנו כולנו רוצים בהצלחת הדואר, אנחנו חרדים לגורל העובדים.

משה גפני: אבל אנחנו רוצים לקבל דואר בזמן.

<הרצל בר מג: מהרגע שוועדת הכספים אישרה לפני חודשיים את המימון לתוכנית הרפורמה, התחילה החברה ביישום התוכנית.

<הרצל בר מג: אני יכול לומר שבחודשיים האלה פתחנו כבר 32 מרכזים חיצוניים למסירה של דברי דואר וחבילות בבתי עסק כמו "אופיס דיפו" ו"שופרסל".

<הרצל בר מג: 80 סניפים ברחבי הארץ כבר פתוחים שלוש פעמים בשבוע מ-08:00 עד 20:00.

רחל עזריה: זה מה שדיברתם על שעות הערב, דרך ה"שופרסל"?

<הרצל בר מג: לא.

<הרצל בר מג: חוץ מ-32 מרכזי המסירה האלה, פתחנו גם 80 סניפים שלנו מ-08:00 עד 20:00 שלוש פעמים בשבוע, ואנחנו מתכוונים להרחיב את זה ולהגיע ל-174 סניפים עד חודש ספטמבר.

<הרצל בר מג: אגב, לגבי מרכזי המסירה אנחנו מתכוונים להגיע ל-75 עד סוף השנה.

<הרצל בר מג: ביום חמישי האחרון היו לנו כבר 3,000 זימוני תור מכוונים של אנשים שהזמינו תור באמצעות האינטרנט והמתינו פחות מחמש דקות מהרגע שהם הגיעו.

<הרצל בר מג: אנחנו מתכוונים להגיע ל-30,000 כאלה עד סוף השנה.

<הרצל בר מג: ברור שתוכנית כזאת מקיפה, שכוללת בתוכה ניוד של מאות ואלפי עובדים, פיטורים של 1,400 עובדים במשך ארבע שנים ושינוי סדרי עולם בשיטות התפעול של החברה, היא כרוכה בחבלי לידה.

<הרצל בר מג: זה נכון, היו לנו עיכובים בהעברת דברי הדואר.

<הרצל בר מג: אני מתנצל על כך מעומק הלב.

<הרצל בר מג: אבל אני אומר לכם שאנחנו נמצאים כבר על הדרך בפתרון הבעיה הזאת.

משה גפני: כמה זמן אתה מעריך שייקח עד שנקבל את הדואר בזמן?

<הרצל בר מג: אני מעריך שבתוך חודשיים ימים אנחנו נגיע לתקן שנקבע לנו לגבי העברת דואר רגיל בארץ.

משה גפני: זאת אומרת, בתוך חודשיים אנחנו האזרחים נקבל את הדואר בזמן, ואנחנו לא נצטרך לחכות בתור זמן רב.

<הרצל בר מג: בתוך חודשיים אני מעריך שדברי הדואר יועברו לתעודתם לפי התקן שנקבע.

<הרצל בר מג: אני לא מעריך שתוך חודשיים אנחנו נעמוד בתקן של זמן המתנה בתור שנקבע לנו.

<הרצל בר מג: נקבע לנו תקן מאוד קיצוני של עשר דקות בממוצע ליום ליחידת דואר.

משה גפני: מתי תגיעו לזה?

<הרצל בר מג: קשה לי להגיד, אבל אין לי ספק שבחודש ספטמבר אנחנו נהיה במצב שונה לחלוטין.

<הרצל בר מג: אגב, כשאני אומר שאנחנו נגיע תוך חודשיים זה לא אומר שכרגע בכל הארץ יש קטסטרופה.

<הרצל בר מג: זה ממש לא כך.

נאוה בוקר: אני רוצה להגיד לך שברוב חלקי הארץ יש קטסטרופה.

נאוה בוקר: אני מקבלת תלונות מתושבים, בלי סוף, על זה שהם סובלים מהתורים הבלתי נסבלים בדואר.

נאוה בוקר: אנשים לוקחים חצי יום חופש כדי להוציא דבר דואר.

נאוה בוקר: זה פשוט לא יאומן.

אורי מקלב: אני דווקא חושב שהם בתוך חודשיים יגיעו בזמן לחלוקת דואר, מכיוון שאוטמים מאות תיבות מכתבים, אז לא יהיו הרבה מכתבים.

אורי מקלב: ממילא הם יוכלו להגיע גם לזמן הזה.

אורי מקלב: זה מה שקורה.

אורי מקלב: התוצאה היא ברורה.

אורי מקלב: מה אתה עונה על זה שאטמתם מאות תיבות מכתבים?

<הרצל בר מג: מספר דברי הדואר שנשלח באמצעות תיבות דואר הוא פחות מ-3% מסך דברי הדואר שנשלחים בארץ.

אורי מקלב: מאות אלפים?

<הרצל בר מג: לא, מה פתאום.

<הרצל בר מג: אנחנו מדברים על אלפים ביום.

<הרצל בר מג: זה כמו הטלפונים הציבוריים בעבר.

<הרצל בר מג: בחלקם הגדול היינו מוצאים אפס מכתבים.

<הרצל בר מג: אנשים כבר לא שולחים מכתבים באמצעות תיבות דואר.

נאוה בוקר: יש לי תחושה של מריחה.

נאוה בוקר: היו להם שנתיים וחצי לעשות את העבודה.

נאוה בוקר: אני מרגישה שעוד חודשיים ועוד שנה.

משה גפני: אמרתי קודם, ואני אומר עכשיו, יש מנכ"ל חדש לחברת הדואר.

משה גפני: הוא התמנה היום, כפי שאמר אורי יוגב.

משה גפני: אני רוצה שחברת הדואר תצליח, גם בשביל האזרחים וגם בשביל העובדים.

משה גפני: הם אומרים שבתוך חודשיים נעמוד במצב יותר טוב.

משה גפני: אני אזמן ישיבה על הדואר חודש לאחר מכן, אנחנו נדון.

משה גפני: אנחנו נראה האם באמת יש שינוי ומה גודל השינוי.

משה גפני: במידה שלא נראה שינוי, אפילו שרבי נחמן מברסלב אומר שאין ייאוש בעולם בכלל, אני אתייאש אז ואגיד: חבל על הכסף, תוציאו מכרזים על חלוקת דואר.

משה גפני: אני לא הולך לחברת הדואר עד אין-סוף, אבל כשאני חדש בתפקיד אני לא יכול להגיד שהמצב נורא ולא ניתן להם צ'אנס.

מיכל בירן: גם נשמע שיש פה מאמץ אמיתי לשפר.

משה גפני: נכון.

משה גפני: המצב קטסטרופה.

משה גפני: אני חושב שהם יודעים, הם רק מתביישים להגיד את זה.

משה גפני: חתמתי עכשיו על מכתבים של הזמנות שקיבלתי לחתונות לפני חודש.

משה גפני: לחלק מהחתונות הלכתי, כי ידעתי מהן.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, הדיון צריך להיות לא רק על הדואר.

מנואל טרכטנברג: הרי זה ברור שהפעילות המסורתית של הדואר הולכת ודועכת.

מנואל טרכטנברג: אבל יש מערכות ממשלתיות שלא מותאמות לדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: מה שנאמר קודם על העניין שאתה צריך לשלם מס ושולחים לך מכתב.

מנואל טרכטנברג: המערכת לא מותאמת לעובדה הזאת.

מנואל טרכטנברג: צריך לזמן לכאן את אותם מוסדות ממשלתיים שנסמכים על הדואר כאילו מימים ימימה.

משה גפני: בעיקר זה הוצאה לפועל ורשות המסים.

מיכל בירן: אני קיבלתי מרשות המסים ומצאתי את זה זרוק במדינה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו משחקים על "כאילו".

משה גפני: אתה צודק מאה אחוז.

מנואל טרכטנברג: ולכן באותו דיון צריך לומר איך מתאימים את המערכות הממשלתיות השונות שמטילות על האזרח את האשמה, כאשר המערכת לא מתפקדת.

מנואל טרכטנברג: היא לא תתפקד בצורה כזאת גם בעתיד.

משה גפני: מקובל עלי.

משה גפני: משרד התקשורת, בבקשה.

<יגאל לוי: אני סמנכ"ל במשרד התקשורת, אחראי על הפיקוח על הדואר.

משה גפני: במשרד התקשורת אתם רגועים?

<יגאל לוי: בהחלט לא רגועים.

משה גפני: בהסכם הקואליציוני נדרשתי לחתום על זה שלא אעשה שום דבר שקשור במשרד התקשורת אלא בהחלטת השר.

משה גפני: הייתי בטוח שזה בגלל הדואר.

משה גפני: לא? לא חשוב.

<יגאל לוי: אגב, גם לנו יש מנכ"ל חדש.

משה גפני: אתם רגועים עם מה שקורה?

משה גפני: אתם הרגולטור האמיתי.

<יגאל לוי: אנחנו לא רגועים ממה שקורה.

<יגאל לוי: אבל כמו שתיארו כאן את המצב, אני חושב שחברי הכנסת צריכים להיות ערים לזה בשני ההיבטים.

<יגאל לוי: האחד, במצב הכלכלי הקשה של חברת הדואר, כי אלה תהליכים שאנחנו רואים בכל העולם, ירידה בכמויות הדואר.

<יגאל לוי: אין דרך קלה לעשות את זה, אבל בכל העולם חברות הדואר מגיבות אותו דבר מבחינת הקושי הכלכלי.

<יגאל לוי: מצד שני, הדרישה הצודקת של חברי הכנסת כאן לטיב שירות.

<יגאל לוי: בדיונים הקשים שזרועות הממשלה מקיימות בינינו, באופן טבעי כולנו יודעים שאם נוריד את הדרישות מחברת הדואר, אפשר יהיה למכור אותה יותר ביוקר.

<יגאל לוי: אם נערים את הדרישות, זה יהיה יותר קשה למכור אותה ולהביא משקיע.

<יגאל לוי: יושב פה מר שמרה ויושבים פה אנשי מקצוע משרד, ואני יכול לעדכן אתכם שבדיונים הפנימיים שאנחנו מקיימים עם רשות החברות, בהחלט טיב השירות נמצא על השולחן, ואנחנו יודעים שיש לזה תג מחיר.

<יגאל לוי: למרות שזה מחיר מאוד יקר מבחינת הקונה הפוטנציאלי.

<יגאל לוי: הכנסנו את פתיחת יחידות הדואר עד 20:00.

<יגאל לוי: זה לא דבר טריוויאלי להכניס לחברה שהיא בקריסה כלכלית.

<יגאל לוי: זאת חובה שהמדינה הכניסה לחברת הדואר.

<יגאל לוי: להביא חבילות עד הבית.

<יגאל לוי: הנושא של להביא 90% מהדואר הרשום עד לבתי הנמנעים ולא להטריח אותם לסניפים.

<יגאל לוי: האפשרות לפתוח מוקדי חלוקה מחוץ לסניפים.

<יגאל לוי: כל הדברים האלה ימנעו מהאנשים להגיע לסניפים.

<יגאל לוי: דבר נוסף, משרד התקשורת הציב יעד שאפתני, כי זיהינו המון תלונות מהציבור לגבי העומס בסניפים, של עשר דקות המתנה.

<יגאל לוי: אנחנו סבורים שחברת הדואר יכולה לעמוד בזה, ולכן אנחנו מצפים מהם כן לעמוד גם ביעד של עשר דקות המתנה בסניפים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני סבור שבמדינה מתוקנת מישהו היה צריך לשלם בראשו על העניין של מה שקורה ברשויות, בחברת הדואר.

משה גפני: אני לא יודע מי, אבל מישהו היה צריך לשלם בראשו.

משה גפני: כולם יוצאים מפה נקיים, הכול בסדר.

משה גפני: משרד התקשורת בסדר, רשות החברות הממשלתיות בסדר, הדואר בסדר, כולם בסדר.

משה גפני: רק האזרחים לא בסדר, שהם צריכים לשלם כפל קנס.

<אודי חן: אני מארגון העובדים של חברת הדואר.

<אודי חן: צריך להיות ברור פה לכולם, דוח 64א של מבקר המדינה אומר בצורה מדויקת למה זה קרה.

<אודי חן: המדינה חנקה את חברת הדואר.

<אודי חן: עכשיו היא אומרת שאין שירות.

משה גפני: הפריבילגיה לצעוק בוועדה הזאת היא רק לי.

מיקי רוזנטל: ביקשתי שאורי יוגב יענה על זה, והוא לא ענה.

<אודי חן: אני מקבל באהבה את ההערה.

<אודי חן: אנחנו עכשיו עוברים תוכנית הבראה, ואנחנו, עובדי הדואר, מחויבים לשיפור השירות, ואני מצטרף לכל מה שהרצל אמר.

<אודי חן: תנו לנו זמן ונגיע לשירות הכי טוב.

<אודי חן: תודה רבה.

משה גפני: אני חרד לגורלם של העובדים, ואמרתי את זה כמה פעמים.

משה גפני: בכל חברה, בכל הפרטה, בכל תוכנית שעושים, אני חרד לגורל העובדים, וסיבותיי עמי.

מיכל בירן: זאת השיטה.

מיכל בירן: קודם מרעיבים, מייבשים, ואחר כך טוענים שזה לא יעיל.

משה גפני: אני רק אומר לך, אם המצב הזה יימשך, הראשונים שייפגעו יהיו העובדים.

משה גפני: למה זה כל כך אכפת לנו?

משה גפני: כי אנחנו רוצים שהתוכנית תצליח.

משה גפני: בעוד שלושה חודשים אנחנו נקיים את הדיון, אחרי שהמצב ישתפר.

משה גפני: אם הוא לא ישתפר, החברה בכל מקרה תיסגר.

משה גפני: הרי מה יעשו אתה?

משה גפני: היא חייבת להשתפר.

משה גפני: ולא אמרתי סתם, מישהו יצטרך לשלם בראשו אם זה לא ישתפר.

משה גפני: לא יכול להיות דבר כזה.

<אודי חן: אנחנו מחויבים לשיפור השירות.

<אודי חן: ביקשנו זמן.

משה גפני: חברי הוועדה אתכם.

משה גפני: לבנו עם העובדים.

משה גפני: אנחנו רוצים את השירות, מכיוון שאנחנו רוצים שלעובדים יהיה מקום עבודה קבוע, ולא כל הזמן תלוי בסימן שאלה ובסכנת סגירה.

משה גפני: זה הרגולטור.

משה גפני: את זה הממשלה צריכה לעשות.

משה גפני: הממשלה, באמצעות רשות החברות הממשלתיות, באמצעות משרד התקשורת, באמצעות הנהלת הדואר.

משה גפני: היא חייבת לעשות את זה, היא בעלת הבית.

משה גפני: זה לא המערב הפרוע, שהפריטו חברה ושלום על ישראל, ואף אחד לא דואג לה.

משה גפני: זה יהיה על סדר-יומה של ועדת הכספים, ירצו או לא ירצו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תע"ש, בבקשה.

משה גפני: מר שמרה.

<מאיר שמרה: לגבי תע"ש, כבוד היושב-ראש היה מעורב מאוד מאוד בתהליך הזה, לרבות בכנסת הקודמת ובכנסת הקודמת לקודמת, אפילו במינוי תת-ועדה שליוותה את התהליך הזה, חבר הכנסת שי חרמש, ביחד עם טמיר.

<מאיר שמרה: הם עזרו לנו מאוד.

<מאיר שמרה: כמו שנאמר פה קודם, לצערי הגענו לפה כמעט חודש בחודשו לצורך אישור.

משה גפני: אני תרמתי לזה תרומה צנועה.

<מאיר שמרה: עצם הנוכחות והדחיפה בוודאי סייעה.

<מאיר שמרה: לצערי זה לקח כמה שנים, וזה לא הסתייע כל כך מהר.

<מאיר שמרה: התהליך הזה היה ארוך ומייגע.

<מאיר שמרה: בסופו של יום, ב-23 בדצמבר 2013 אושרה בוועדת שרים לענייני הפרטה הפרטת תע"ש.

<מאיר שמרה: אני מזכיר, הפרטת תע"ש אומרת שאנחנו מקימים חברה חדשה, שנקראת תע"ש מערכות, יוצקים ומעבירים את הפעילות של תע"ש, את הפעילות העסקית, את הפעילות הטובה במירכאות.

משה גפני: מי נמצא מתע"ש חוץ מאיציק יהודה?

<אבי עינת: אבי עינת, סמנכ"ל למשאבי אנוש.

<מאיר שמרה: לרבות תביעות עבר, בתחום של איכות הסביבה, ועובדים שנשארו, תע"ש הייתה עם 16,000 עובדים לפני 15-10 שנים, היום יש בה 3,500 עובדים וזה במגמת ירידה.

<מאיר שמרה: אנחנו יודעים שיש גיבנת, ולכן התהליך הזה מצד אחד מוציא את תע"ש לדרך חדשה, מעביר את הפעילות לחברה חדשה, משאיר חברה שתטפל בתביעות עבר.

<מאיר שמרה: בתוך התהליך הזה יש מחויבות קיימת של תע"ש, בתיאום עם ארגון העובדים, להעביר את מפעלי תע"ש ברמת השרון לנגב.

<מאיר שמרה: בהקשר הזה משרד הביטחון, שנציגיו יושבים פה, עמלים על המדוכה כדי לייצר את הססטטוריקה ואת כל מה שנדרש כדי שתע"ש במועד הנדרש תוכל אכן לממש את המחויבות הזאת.

משה גפני: יש סיכוי או היתכנות לא להפריט את תע"ש אלא למזג אותה עם חברה אחרת?

<מאיר שמרה: אני מזכיר את הדיונים שהיו פה.

משה גפני: אם תגיד לא, אני לא יכול להגיד כלום.

משה גפני: אני שואל האם יש היתכנות כזאת, האם אתם חושבים על זה, מדברים על זה, לחבר אותה לחברות אחרות.

<מאיר שמרה: אנחנו לא מדברים על זה.

משה גפני: למה?

<מאיר שמרה: כי אנחנו מממשים את ההחלטות שקיבלה הממשלה.

משה גפני: עזוב את הממשלה.

משה גפני: הממשלה התחלפה.

<מאיר שמרה: אנחנו כפקידים מחויבים.

<מאיר שמרה: שאלת, אני עונה.

<מאיר שמרה: זה נושא קריטי.

משה גפני: שאלתי שאלה לא לעניין, אני רוצה לחזור בי מהשאלה.

מיכל בירן: זאת הייתה השאלה הכי לעניין שנשאלה פה.

משה גפני: אני שואל שאלה אחרת.

משה גפני: הממשלה קיבלה החלטה, אנחנו אישרנו אותה, העובדים חתמו, ההנהלה בעניין, הכול מאה אחוז.

משה גפני: כשר למהדרין בהכשר הבד"ץ, או הבג"ץ.

משה גפני: תפקידכם ברשות החברות הממשלתיות לחשוב האם יש דרך, אחרי ההחלטות ואחרי הכול, לעשות משהו אחר שעולה על דרך המלך, ואז תבואו לממשלה ותציעו דרך למנוע את ההפרטה, למזג או בכל מיני דרכים אחרות.

<מאיר שמרה: אני רוצה להזכיר טיפה היסטוריה.

משה גפני: מיד.

משה גפני: חבר הכנסת יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אני אמשיך את דרך החשיבה שלך.

יוסי יונה: יש לנו הניסיון הלא כל כך נעים עם ההפרטה של כי"ל, שגם שם כאשר פנו למדינה הייתה מניית זהב.

יוסי יונה: אנחנו רואים שהיא לא יודעת לשמור על האינטרסים שלנו, של הציבור הישראלי.

משה גפני: רואים שאתה חבר כנסת חדש.

משה גפני: הוותיקים לא מעיזים להגיד את המילה כי"ל.

יוסי יונה: יש לי היתרון של להיות חדש.

יוסי יונה: כמו כי"ל גם תע"ש, מדובר כאן באינטרס שהוא אסטרטגי לאומי.

יוסי יונה: אורי יוגב דיבר לפני כן ואמר: אנחנו גם מוכנים למכור את החברה הזאת לגורמים זרים.

יוסי יונה: אז באמת השאלה היא האם זה חכם לקחת את תע"ש, שהיא איזשהו גיבוי אסטרטגי של המדינה מבחינה ביטחונית לאומית של שוק העבודה, ולמכור אותה לאיזושהי חברה.

יוסי יונה: אולי בסוף ימכרו אותה לסעודיה, לך תדע.

משה גפני: לא, אמריקנית.

יוסי יונה: ולמי הם ימכרו?

יוסי יונה: לכן אני חושב שבאמת יש כאן משנה תוקף להערה שהעלית.

יוסי יונה: האם באמת כלו הקצים וזאת באמת הדרך היחידה.

מיכל בירן: מכיוון שאני מסכימה למה שאמר חבר הכנסת יונה, ודיברנו על זה כמה וכמה פעמים, על איך שכאשר חסרים חלקים בשעת מלחמה אז "עשות אשקלון" עובדים 24/7, אבל חברות אירופיות שאמורות להביא את החלקים האלה אומרות: סליחה, אנחנו באוגוסט, העובדים בחופשה.

מיכל בירן: מלבד זה, אני מתרשמת מאורי יוגב שיושב פה, שבכל עבודה אקדמית שלי הייתי מצטטת את הציטוט הידוע שלו שצריך להפריט כל דבר שזז, והנה הוא יושב כאן ואומר שאולי לא להפריט, אולי דווקא הנפקת מניות מיעוט.

מיכל בירן: אז אולי זזו או השתנו הרוחות, זזו הכיוונים.

מיכל בירן: אני חושבת שזה לא התפקיד שלך.

משה גפני: זה תפקיד שלו, למה לא?

משה גפני: הוא בכיר מאוד ברשות החברות הממשלתיות.

מיכל בירן: השאלה היא אם החלטת הממשלה סותרת את זה.

מיכל בירן: אולי מתפקידנו עכשיו, שהשתנו הרוחות, ואפילו אורי יוגב לא בעד הפרטה, אז אולי הגיע הזמן.

מיקי רוזנטל: לא בכל מקרה.

<מאיר שמרה: זאת תהיה תשובה ארוכה ולא מתריסה, אלא עונה באמת.

<מאיר שמרה: אני יודע שהפרוטוקולים של ועדת הכספים מתפרסמים.

<מאיר שמרה: אני זוכר שפעם הקשתי "מאיר שמרה" וראיתי את הדברים.

מיקי רוזנטל: טוב שכך.

מיקי רוזנטל: הלוואי שבכל מקום זה היה כך.

<מאיר שמרה: אפשר לחפש.

<מאיר שמרה: היה פה דיון לפני כארבע שנים, שבו עניתי לשאלה של שלי יחימוביץ ואמרתי שאנחנו בוחנים ומקדמים תהליכים אחרים, לרבות תהליכי מיזוג עם תעשיות ביטחוניות אחרות.

<מאיר שמרה: ואני אומר בלשון המעטה, זה לא התקבל פה בסיוע, אלא אפילו בציניות.

<מאיר שמרה: אתחיל מהסוף.

<מאיר שמרה: נכון שטעויות אסור לעשות, וגם כשמתקבלת החלטת ממשלה ואנחנו מחויבים לבצע אותה, אם אנחנו חושבים כפקידים שההחלטה היא מוטעית בראייה קדימה ובמבחן המעשה, בוודאי שלא משנה באיזה דרג אני, אנחנו מלמטה עד למעלה מביאים את הדברים ואומרים את דעתנו.

<מאיר שמרה: ואם היא מתקבלת, אז לפעמים משנים.

<מאיר שמרה: מצד שני, גם לא נכון ברמת המטוטלת שאם נהיה במדינת זיג-זג, כשמקבלים החלטות, מוציאים מכרז עם 12 מתמודדים בתהליך הזה, והוא תהליך נכון לגישתי כיום, שמתנהל נכון, והוא מאזן ברמת האינטרסים – ומיד אגיד מה אנחנו עושים ברמה של אינטרסים חיוניים וביטחוניים, עוד לא סיימתי להסביר.

מיכל בירן: מה תענה לוועדת החקירה אחרי שבמלחמה הבאה יהיו בעיות.

<מאיר שמרה: אני אענה שבהחלט כל השיקולים של טווח השיקולים בין הפרטה לבין מיזוג לבין השארה כחברה ממשלתית, לא רק שנשקלו, הם גם הובאו לפה לשולחן כשתע"ש הייתה במשבר.

<מאיר שמרה: היו פה אינטרסים מסוימים שהובילו את התהליך לשם.

<מאיר שמרה: במשרד האוצר, בראשות השר יאיר לפיד, היו דיונים ברמת ימים, עם חוברות עבודה.

<מאיר שמרה: כשיגיע מבקר המדינה לבדוק את זה, הרי תמיד בסוף בודקים את הדברים האלה, יראו את הניתוח של כל החלופות.

משה גפני: מה יהיה אם יהיה מבצע "צוק איתן" נוסף?

<מאיר שמרה: אם אתה שואל אותי כפקיד בכיר האם תהליך ההפרטה כרגע הוא תהליך שמוטעה, התשובה היא לא.

<מאיר שמרה: היו גם חלופות אחרות.

מיכל בירן: משהו מונע מהחברה האמריקנית שתקנה את זה למכור את זה אחר כך לסעודים?

<מאיר שמרה: כן.

<מאיר שמרה: קודם עניתי לשאלה האם אפשר לשנות ומה החלופות.

<מאיר שמרה: ואני אומר את מה שאמר אורי, אנחנו בתהליך.

<מאיר שמרה: הזיג-זג הזה הוא לא בריא לכולנו.

<מאיר שמרה: אם יש טעות, צריך לתקן אותה, ואין פה טעות.

<מאיר שמרה: אני חותם על זה.

יוסי יונה: עם העניין של מניית הזהב, הממשלה אמרה: אנחנו דנים בבקשה לשנות.

<מאיר שמרה: החלטת ההפרטה אומרת שמעבירים את הפעילות לתע"ש מערכות.

<מאיר שמרה: ביחד עם זה אנחנו מקימים חברה ממשלתית שנקראת "תומר", בד בבד, שמשרד הביטחון הוא הגוף האחראי עליה.

<מאיר שמרה: לחברה הזאת אנחנו מעבירים פעילות מסווגת שברמת האינטרס הלאומי לא נכון שהיא תוחזק בידיים פרטיות.

<מאיר שמרה: אני מזכיר לכולם, יש גם תעשייה ביטחונית אחרת, כנראה מפוארת, קוראים לה אלביט, היא תעשייה פרטית, ולא שמעתי אף אחד שאומר שאסור שהתעשייה הזאת תהיה פרטית.

<מאיר שמרה: עובדה שהיא תעשייה פרטית שמשגשגת.

יוסי יונה: אולי גם שם יש טעות.

<מאיר שמרה: יכול להיות.

<מאיר שמרה: כרגע הטעות הזאת קיימת ואף אחד לא אומר שזאת טעות.

<מאיר שמרה: ואני אומר בהקשר הזה, אחרי שהוצאנו את הפעילות החיונית ואנחנו מעבירים אותה, להוציא נתח מהקרביים של תע"ש החוצה – הפעילות הזאת מתבצעת, לא מפריטים את תע"ש כפי שהיא.

<מאיר שמרה: מבצעים את ההוצאה החוצה של הפעילות הזאת במקביל לפעילות האחרת, שגם בה לא נזלזל, היא פעילות עם אינטרס חיוני.

<מאיר שמרה: יש צו אינטרסים חיוניים, יש מחויבות של הרוכש לקיים את הפעילות הזאת.

<מאיר שמרה: הוא לא יכול למכור אותה לסעודים.

<מאיר שמרה: צו אינטרסים חיוניים אומר שהמדינה מאשרת.

<מאיר שמרה: זה לא מניית זהב, זה חוק.

<מאיר שמרה: צו שאושר בכנסת בוועדת הכספים, שאומר שגם היום וגם מחר בעל השליטה יהיה צריך להיות מאושר על-ידי השרים וראש הממשלה.

מיקי רוזנטל: מעבר לשליטה, אם יש צרכים מיוחדים של המדינה, אין שום הבטחה?

<מאיר שמרה: יש צו אינטרסים חיוניים, שהוא יותר חזק ממניית זהב.

<מאיר שמרה: הוא לא ברמה של זכות ריכושית, הוא ברמה של חקיקה.

<מאיר שמרה: צו אינטרסים חיוניים אושר בוועדת הכספים.

מיקי רוזנטל: אני אז לא הייתי חבר, אז אני לא מודע.

<מאיר שמרה: במסגרת זאת, ב-26 באפריל 2014, אישרה ועדת הכספים את דרך ההפרטה.

מיקי רוזנטל: יהודה, נציג העובדים, אתה רוצה לומר משהו?

<יצחק יהודה: אולי קודם נציג ההנהלה?

<אבי עינת: ההנהלה מן הסתם לא אמורה להתעסק עם שינוי מבנה הבעלות, ולכן באופן טבעי לנושא הזה שדובר עליו בדקות האחרונות אין לי מה להתייחס.

<יצחק יהודה: חברות כנסת, חברי כנסת, היושב-ראש, אני פה כבר כחמש שנים בוועדת הכספים, ומה שעשו זה מה שעושים להרבה מאוד חברות ממשלתיות, מבאישים את הריח שלה, גורמים לה שתפסיד, לא נותנים לה הזמנות למשרד הביטחון.

<יצחק יהודה: יושב פה נציג משרד הביטחון.

<יצחק יהודה: הראיה לכך, שהשנה יש לנו הזמנות ממשרד הביטחון בהיקפים שלא ראיתי כבר עשור.

<יצחק יהודה: סך הכול ההזמנות של התעשייה הצבאית היום 8 מיליארד שקל, וחלק נכבד זה הזמנות של משרד הביטחון.

<יצחק יהודה: עקב כל הדיבורים שלי בעבר, ואני לא אסטרטג ולא איש משרד הביטחון, שאמרתי: המחסנים ריקים, תמלאו את המחסנים.

<יצחק יהודה: הגענו למצב שחנקו אותנו, ובלית ברירה ניסינו להוציא מהלימון לימונדה.

<יצחק יהודה: היו מאבקים עיקשים, הן עם משרד הביטחון והן עם משרד האוצר.

<יצחק יהודה: לאחר דיונים רבים, שיושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת, כבוד הרב גפני, הוביל את המהלכים לכך שהעניין ייגמר, ישבנו פה בערבי חג כאשר 4,000-3,500 משפחות מחכות למשכורת שלהן.

<יצחק יהודה: כאשר חונקים אותך וחונקים אותך, אתה עוזב את כל האידיאולוגיה בצד, חבר הכנסת יונה, ואתה אומר שלא ייתכן שהמדינה הזאת פושטת רגל ותפשוט את העור של העובדים של התעשייה הצבאית.

<יצחק יהודה: וכך זה היה.

<יצחק יהודה: לכן הלכנו למהלך, שרשות החברות ומשרד האוצר יקראו לזה בוננזה, אבל אני רוצה לסבר את אוזניכם.

<יצחק יהודה: התחלנו להוציא עובדים במאי 2014.

<יצחק יהודה: אלף עובדים יצאו ממעגל העבודה בשנה אחת.

<יצחק יהודה: אין לזה תקדים במדינת ישראל.

<יצחק יהודה: שליש מחבריה של החברה נמצאים בבית.

<יצחק יהודה: ואם יגידו לכם: אבל קיבלתם פנסיות יפות – יש לי פה פנסיות מקריות שהבאתי, של עובדים שעבדו 29 שנה, אני מוכן לתת את זה לכל חבר כנסת, עם פנסיה של 4,400 שקל.

<יצחק יהודה: יש גם פנסיות גבוהות יותר, חד-משמעית, אבל 40% מהציבור יצא עם פנסיות כאלה.

<יצחק יהודה: כך שאם האוצר יגיד שקיבלנו וקיבלנו, מה שקיבלנו היה במסגרת ההסכמים של המגזר הציבורי, שלא קיבלנו במשך עשור.

<יצחק יהודה: קיבלנו 6.25 ועוד 1%, וקיבלנו 5% של העבר.

<יצחק יהודה: זה מה שקרה, כי האופציה השנייה הייתה אזהרת עסק חי.

<יצחק יהודה: מי שהביא אותנו לאזהרת עסק חי זה שני הגופים, האבא והאימא שלנו, משרד הביטחון ומשרד האוצר.

<יצחק יהודה: איפה הדאגה שלי היום?

<יצחק יהודה: לאחר שיצאו כל כך הרבה עובדים ולאחר שיש לנו רשת ביטחון מעוד עובדים ותיקים שכך הצלחנו לעשות, כאשר יבוא הרוכש כל שנה במשך 20-15 שנה, 60 עובדים לפחות יפרשו לגמלה מוקדמת.

מיקי רוזנטל: כמה עובדים מתחייב הבעלים החדש להעסיק?

<יצחק יהודה: הוא מתחייב להעסיק את כל העובדים.

<יצחק יהודה: יש רשת ביטחון ל-940 עובדים, ואם הוא יפטר עוד 400 עובדים הוא צריך לשלם להם או פיצויים או פנסיה.

מיקי רוזנטל: במוסד החדש הזה שנקרא "תומר", שהוזכר כאן, יש גם העברה של עובדים לשם?

<יצחק יהודה: כן, בהחלט.

<יצחק יהודה: לקחו מפעל גדול, שמונה 700 עובדים בערך, ומפצלים אותו לשניים.

<יצחק יהודה: חלק יהיה חלק מהדברים המסווגים, אבל זה רק חלק.

<יצחק יהודה: יש עוד הרבה דברים מסווגים היום בתע"ש, שהחשש הגדול שלי זה ממשקיע פיננסי שרוצה לעשות אקזיט מהיר והוא יקנה את התע"ש בזול וימכור ביוקר.

<יצחק יהודה: כי אתם לא יודעים גם למכור.

<יצחק יהודה: זה החשש.

<יצחק יהודה: מה שצריך בתעשייה הצבאית זה משקיע אסטרטגי, רצוי מהתעשייה הביטחונית, ישראלי, שיכול לפתח את החברה לעוצמה אדירה.

<יצחק יהודה: יש פה פוטנציאל אדיר, ואני מריח שהתהליך הזה לא קורה.

<יצחק יהודה: אני מריח שיש גופים במדינה – לא אנקוב בשמות עד שאין לי הוכחות – שרוצים את המיליונר האמריקני שירכוש את תע"ש ויעביר את זה אחר כך לידיים אחרות.

מיקי רוזנטל: מה המועדים של המכרז?

מיקי רוזנטל: אמרת שכבר הגישו 12 הצעות או 12 מתעניינים?

<יצחק יהודה: אורי יוגב אמר שהרוב חברות ישראליות.

<יצחק יהודה: זה לא נכון, הרוב חברות זרות.

<יצחק יהודה: יש קרנות.

<יצחק יהודה: קרן צריכה להחזיר את האג"חים שלה, קרן צריכה להחזיר את ההשקעה שלה תוך 6-5 שנים.

מיקי רוזנטל: אתה יכול להגיד לנו לגבי המועדים של המכרז?

<מאיר שמרה: ב-5 במרס פרסמנו מודעה בעיתון.

<מאיר שמרה: היו חודשיים להגיש התמודדויות, ואנחנו ברמת ה-PQ כרגע.

<מאיר שמרה: הגישו ב-28 במאי 12 קבוצות שהתעניינו.

מיקי רוזנטל: כמה ישראליות מתוכן וכמה זרות?

<מאיר שמרה: אם אני זוכר נכון, יש שלושה או ארבעה גורמים זרים.

<מאיר שמרה: היתר כמדומני הם ישראלים.

<יצחק יהודה: שישה גופים זרים.

<מאיר שמרה: תן לי השמות.

<מאיר שמרה: אני לא זוכר שישה.

<יצחק יהודה: חברת רנקו.

<יצחק יהודה: יש גם חברת אורי, מהנדס בניין רוסי ישראלי.

<מאיר שמרה: עוד לא הבנתי אם הוא ישראלי או לא.

<יצחק יהודה: גם אני לא.

<יצחק יהודה: הוא עוסק במלונאות ובאחזקות נדל"ן.

<יצחק יהודה: יש תאגיד שהוקם לרכישת תע"ש של חברת אלקטרוניקה 90% פלוס גילמור.

<יצחק יהודה: יש חברה אמריקנית ששייכת למשפחת מייזל ופועלת בענף חיפושי הנפט והגז.

<יצחק יהודה: חברה אמריקנית שמתמחה בחברות שמוערכות בחסר.

מיכל בירן: בינתיים זה מאוד מרגיע.

מיכל בירן: לפרוטוקול, זה היה בציניות.

<יצחק יהודה: וחברת אימי הישראלית.

<מאיר שמרה: התהליך שלנו הוא תהליך שאמור וצריך להתכנס לתהליך שעד סוף השנה אנחנו בתהליך של מכירה.

<מאיר שמרה: בוודאי שאנחנו בודקים.

<מאיר שמרה: אנחנו בתהליך שאנחנו עושים כרגע, ביחד עם משרד הביטחון, Due Diligence על הפונים.

<מאיר שמרה: חלק מהשמות אנחנו בודקים.

<מאיר שמרה: בוודאי שאנחנו לא נמכור את תע"ש לכל דיכפין.

<מאיר שמרה: זה צריך להיות גוף שיש לו אינטרס עם מדינת ישראל, הוא מחויב אגב להקים חברה במדינת ישראל.

<מאיר שמרה: הדירקטורים כולם יצטרכו להיות ישראלים, והדברים האלה נבדקים לפני ולפנים.

<מאיר שמרה: בוודאי שאין פה רצון למכור את זה לגוף עלום.

<מאיר שמרה: בלי להיכנס לשמות, אמרתי את זה בציניות, לא ידעתי שבאמת באת עם הרשימה מוכנה.

<מאיר שמרה: חלק מהשמות אפילו אני בעצמי לא יודע לאשר.

<מאיר שמרה: אגב, הם התפרסמו בעיתונות.

<מאיר שמרה: אנחנו בוודאי חלק מתהליך ההפרטה, אחרי שהוצאנו.

<מאיר שמרה: נכון, אני לא מזלזל בפעילות העסקית של תע"ש, היא גם פעילות מסווגת.

<מאיר שמרה: גם באלביט אגב יש פעילות מסווגת, ואלביט היא חברה ציבורית שאף אחד לא יודע בדיוק מי כל בעלי המניות שלה.

<מאיר שמרה: גם בעניין הזה אנחנו עושים בדיקה.

<מאיר שמרה: בסופו של יום לא נאשר לכל אחד לקנות את תע"ש.

<מאיר שמרה: מי שיקנה את תע"ש, או שאנחנו נאשר אותו להגיש הצעות מחיר, שזה אמור להיות לקראת אוקטובר, הוא גוף שאנחנו נהיה מסוגלים להגיד שהוא יכול לקדם את תע"ש קדימה.

<מאיר שמרה: האם אנחנו מראש אמרנו שגופים מחו"ל לא יכולים לרכוש את תע"ש?

<מאיר שמרה: בוודאי שלא.

<מאיר שמרה: לא רק זה, גם הצגנו בניו-יורק במשך שבוע, ביחד עם הנהלת החברה, לגופים מסוימים שחשבנו שצריך לעניין אותם.

<מאיר שמרה: אפרופו מה שנאמר פה על הדירקטורים, היינו אקטיביים והלכנו להציע ולהראות את תע"ש לגופים שאנחנו חושבים שיכולים לקדם אותה גם בעולם.

<מאיר שמרה: כי הפעילות של תע"ש, עם כל הכבוד למדינת ישראל, המדינה הקטנה שבאמת צריכה אחת לכמה שנים לחדש את המלאים שלה - -

מיכל בירן: כל שנתיים בקיץ, בעיקר לפני בחירות.

<מאיר שמרה: - - לצערנו ואולי לשמחתנו הרצון של להזניק של תע"ש קדימה הוא באמצעות צינורות שיווק בחו"ל.

<מאיר שמרה: בהחלט ייתכן שגורם שיושב במדינה אחרת יכול לקדם את תע"ש, אבל אנחנו לא קובעים את זה מראש.

<מאיר שמרה: בסופו של יום יהיה פה תהליך, גם גופים ישראלים וגם גופים זרים.

מיקי רוזנטל: משרד הביטחון, נאמרו פה דברים די חמורים, שאתם ייבשתם את תע"ש במשך שנים כדי לגרום להפרטה הזאת.

מיקי רוזנטל: אתה רוצה להגיב על זה?

<זאב זילבר: אני לא חושב שאנחנו ייבשנו את תע"ש.

<זאב זילבר: לקראת ההפרטה הוצאנו הסכם עם הזמנות של 2.5 מיליארד שקל.

<יצחק יהודה: מדובר על עשר שנים לפני זה, זילבר.

<יצחק יהודה: אל תשים ערפל.

<זאב זילבר: אני חושב שאם לא משרד הביטחון נותן רשת ביטחון לכל אורך התקופה הזאת במקדמות, במימון, בהזמנות כשצריך, בתמיכה – המצב של תע"ש הוא חמור מאוד, אבל היינו רשת ביטחון לתע"ש, מתוך ההכרה שלנו את האינטרס הביטחוני, את הקווים החיוניים שעליהם אנחנו אחראיים.

<זאב זילבר: לכן שם היינו ושם סייענו לכל אורך השנים.

מיקי רוזנטל: אתם מעורבים בתהליך בחירת הזכיין?

<זאב זילבר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם רשות החברות.

<זאב זילבר: בתהליך הבחירה יש בדיקות ביטחוניות.

<זאב זילבר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא בכל תהליך הבחירה.

יוסי יונה: צריך לראות, כפי שנטען כאן, את ההזמנות של משרד הביטחון נניח לאורך העשור האחרון.

מיקי רוזנטל: זה חלב שנשפך, יוסי.

מיקי רוזנטל: בצער רב אני אומר לך, יש הרבה דברים אחרים על הפרק שעוד קיימים וחיים ונושמים.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה כבר הוכרע, ולשמחתי מתוך הסכמה עם העובדים.

מיקי רוזנטל: הוא כבר אחרינו.

מיקי רוזנטל: בדואר יש טענה שמייבשים את הדואר, הורגים אותו תוך כדי, ואנחנו רואים את זה, ועוד לא מכרו אותו.

מיקי רוזנטל: אז אולי כדאי לבדוק את זה שם ולא על דברים שכבר קרו.

<מאיר שמרה: חבר הכנסת גפני, אני מבין שהדיון לא יהיה פה על בקשה שלנו לשיפוי, אבל אולי אציג את זה לקראת הפעם הבאה.

משה גפני: בפעם הבאה.

<מאיר שמרה: נאמר פה שתע"ש הפסידה 2.5 מיליארד שקלים.

<מאיר שמרה: אני מבין שזה מטריד פה אנשים.

<יצחק יהודה: אני רוצה להזכיר שהנושא של הנפקת מניות בתע"ש, כ-30% מהמניות, עלה כבר כשמנכ"ל רשות החברות היה דורון כהן, והוא אמר שאי-אפשר להנפיק חברה כל כך כושלת.

<יצחק יהודה: היום יש 12, 13, 14 רוכשים, אבל אי-אפשר להנפיק חברה כושלת.

<יצחק יהודה: כך שעלתה ההצעה להנפיק 30% מהמניות והיא נפלה על-ידי מנכ"ל רשות החברות הקודם, דורון כהן.

<יצחק יהודה: לגבי הפרסומים בעיתונים, שעכשיו נצא החוצה ונקרא, 2.5 מיליארד שקל הפסדים בשנת 2014.

<יצחק יהודה: הדוחות הכספיים אמורים להיחתם היום.

<יצחק יהודה: הכניסו בפנים גם את פרישות העובדים וגם את רשת הביטחון של 720 מיליון שקל בתוך זה, ולכן התוצאות האלה.

<יצחק יהודה: כך שהיום או מחר בבוקר העובדים שלנו בתעשייה הצבאית, אחרי מהלך שיושבים בבית אלף עובדים, ולא כולם ברצון, יפתחו ויראו עוד פעם הפסדים של 2.5 מיליארד.

<יצחק יהודה: זה ממש זריקת חול בעיניים.

<יצחק יהודה: זה נתון לא נכון.

<מאיר שמרה: פה אנחנו מסכימים, ואני רוצה לחזק את דבריו בהקשר הזה.

<מאיר שמרה: מי שמכיר ויודע, החשבונאות לא תמיד מדברת בשפה של בני אנוש.

<מאיר שמרה: לצערנו כשעושים הפרשה של עובדים, אז ברמה החשבונאית, מכיוון שזאת תמיכה של בעל השליטה, זה נצבר כהפסד.

<מאיר שמרה: אז כרגע ברמה החשבונאית כל פרישת העובדים נרשמה כהפסד.

<מאיר שמרה: הרי ברור שאם זה היה המצב, אז הייתה לנו בעיה להפריט את תע"ש.

<מאיר שמרה: תע"ש לא במצב שהיא מרוויחה והיא עוד לא בוננזה, אפרופו מה שנאמר פה, אבל היא לקראת איזון.

<מאיר שמרה: אנחנו ברמת תוכנית העבודה מציגים ורואים את תע"ש מרוויחה אולי בשנים הקרובות.

<מאיר שמרה: אז ההפסד הוא הפסד חשבונאי, הוא לא הפסד אמיתי.

משה גפני: מישהו מההנהלה רוצה להגיד משהו?

<אבי עינת: אני ממשיך את דבריו של שמרה.

<אבי עינת: תע"ש ברבעון האחרון של 2015 אכן כבר עוברת לרווח תפעולי, ולכן המספרים שהוצגו הם ממש לא נכונים.

<יצחק יהודה: רווח גולמי.

<אבי עינת: וגם תפעולי.

מיקי רוזנטל: זה רק מראה, שאם רוצים לנהל חברה ממשלתית כמו שצריך ולא להפריט אותה, אז אפשר לשפר את הביצועים שלה.

משה גפני: רווח גולמי או רווח תפעולי?

<אבי עינת: תפעולי.

<יצחק יהודה: בגלל שיש משא-ומתן בקרוב, הם מציגים איך שרוצים, 2.5 מיליארד שקל.

משה גפני: אני שואל על הרווח.

משה גפני: הרי יש שיפור.

<יצחק יהודה: הרווח לשלושת הרבעונים הראשונים של 2015 הוא רווח גולמי.

משה גפני: לא תפעולי?

<יצחק יהודה: חד-משמעי לא.

<אבי עינת: אני התייחסתי לרבעון האחרון.

<אבי עינת: אני רואה שאנחנו משלימים אחד את דבריו של השני.

<אבי עינת: אין טעם להתעמת בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: זה רק מחזק את הטענה, שברגע שהממשלה מחליטה להפריט, אז היא משפרת את המצב, ואפשר לשפר את המצב.

מיקי רוזנטל: אז אפשר לשפר את המצב גם בלי להפריט.

מיקי רוזנטל: זאת הבעיה.

<אבי עינת: באופן טבעי גם הנהלה היא זאת שמובילה את המהלכים המורכבים שאנחנו עוסקים בהם, גם הפרישות שעברו בשקט מופתי וגם הריענון של כוח-האדם.

<אבי עינת: ההנהלה גם הובילה השנה ריענון משמעותי בתשתיות, אם במכונות וציוד ואם במערכות מידע, ולכן החברה מגיעה לעיתוי של ההפרטה במצב המיטבי מבחינת ההנהלה.

<יצחק יהודה: רק מבחינת ההנהלה.

<אבי עינת: אין לי מה להוסיף על הדברים שרשות החברות ציינה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: ומה מבחינת העובדים?

<יצחק יהודה: מבחינת העובדים, כבוד היושב-ראש, ביום שלישי באחד מהימים היינו פה כמה חברים עם אבי ניסנקורן, יושב-ראש ההסתדרות, כאשר אילצו אותנו לחתום על שינוי מבנה ארגוני.

<יצחק יהודה: אם לא, לא נקבל משכורות.

<יצחק יהודה: באונס חתמנו על זה.

<יצחק יהודה: שינוי המבנה הארגוני הזה גורם לאי שקט בחברה יום-יום.

<יצחק יהודה: מה שנאמר פה, שהכול נעשה בשקט, היה תקופה מסוימת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיונים של היום.

משה גפני: אתחיל בתע"ש.

משה גפני: לגבי הנושא של תע"ש, נקיים דיון נפרד לגבי העניין הזה.

משה גפני: אני מבקש שהמנכ"ל יבוא ושכולם יבואו.

משה גפני: אני משבח מאוד את העובדים.

משה גפני: כשהייתי יושב-ראש הוועדה לא אפשרתי, יחד עם חברי הוועדה, שמפעל ייסגר.

משה גפני: עשינו כל מאמץ.

משה גפני: אותו הדבר היה לגבי תע"ש.

משה גפני: הוא עמד בסכנת סגירה.

משה גפני: מדובר ב-3,500 עובדים, על כל המערכות.

משה גפני: היה לו שם רע, לא משנה אם זה נכון או לא.

משה גפני: אנחנו השקענו בעניין הזה יום ולילה, והעובדים גילו פה אחריות למופת.

משה גפני: ההנהלה גם שיתפה פעולה, ורשות החברות הממשלתיות הייתה יותר מינורית.

משה גפני: אבל הייתה בעניין.

משה גפני: אז דורון כהן היה מנכ"ל רשות החברות.

משה גפני: הממשלה לא הייתה פה במיטבה.

משה גפני: הייתי בקואליציה, אז הייתי יושב-ראש הוועדה.

משה גפני: אנחנו נכנסנו לנעליה ולא אפשרנו שהמפעל ייסגר.

משה גפני: בערב סוכות, כשבאתי להעביר פה את הכסף כדי שיהיה כסף למשכורות לעובדים, הגיע לפה חבר אופוזיציה, שהיום הוא שר בממשלה, ובא להצביע נגד.

<יצחק יהודה: עם סנדלים.

משה גפני: עם סנדלים?

משה גפני: מאיפה אתה יודע?

משה גפני: אני הסתכלתי לו רק על הפרצוף.

משה גפני: הייתי צריך לקרוא לו לחדר ולשכנע אותו, זה ערב סוכות, אנחנו צריכים לתת משכורות לעובדים.

משה גפני: היום הוא שר בממשלה.

משה גפני: המציאות הזאת היא מציאות שאני חוזר וקורא ואומר שצריך לבדוק.

משה גפני: אני הבנתי, מר שמרה, את מה שאמרת לגבי הנושא של הזיג-זג וכל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: מדובר על תעשייה ביטחונית, מדובר על הרבה מאוד עובדים שמשקיעים את חלקם בעניין.

משה גפני: לחשוב, לא להחליט.

משה גפני: אני מבקש את הבקשה הצנועה הזאת, לחשוב האם אפשר למזג אותה, האם אפשר לשנות.

משה גפני: כי יש שיפורים בביצועים של החברה, וכל האמירות של 2.5 מיליארד שקל הן אמירות לא נכונות.

משה גפני: החלק העיקרי של הכסף הזה הולך על הנושא של העובדים.

משה גפני: לכן אנחנו נקיים על זה דיון כנראה בשבוע הבא, בנושא של שיפוי החברה.

משה גפני: אז אבקש שהמנכ"ל יבוא.

משה גפני: אולי בכל זאת תחשבו.

משה גפני: לחשוב זה תמיד טוב.

משה גפני: אם תגידו שבשום פנים ואופן אתם לא מסכימים, אני לא יכול להגיד כלום.

משה גפני: אני יכול להגיד שכבר חתמו, כולם הסכימו, בסדר.

משה גפני: אעפ"כ אני מבקש לחשוב.

משה גפני: לגבי הנושא של הנפקת המיעוט.

משה גפני: נבקש לבדוק את העניין הזה מבחינה חוקית, מה החוק אומר בעניין הזה, מה צריך לעשות.

משה גפני: אנחנו לא נגד התהליך.

מיקי רוזנטל: בינתיים אני קיבלתי חוות דעת שכן צריך תהליך חקיקה, במפורש.

משה גפני: אני מבקש לבדוק את העניין הזה.

משה גפני: אני מבקש גם ברשות החברות הממשלתיות לבדוק את העניין של הנפקת המיעוט, לראות מה אפשר לעשות עם העניין הזה.

משה גפני: מבחינה חוקית אני לא רוצה שתצא תקלה מתחת ידינו, ואני גם לא רוצה שתצא תקלה מתחת ידיכם.

משה גפני: הרעיון הוא רעיון נכון.

משה גפני: יהיו לנו ויכוחים לגבי הפרטים, אבל הרעיון הוא רעיון נכון.

משה גפני: אנחנו מעדיפים את זה בוודאי על פני הפרטה וכל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: אנחנו מבקשים מרשות החברות הממשלתיות, אם יש בתוכנית שלכם הפרטה או משהו מהסוג הזה, ויש חברות קטנות שרוצים להפריט, אנחנו מבקשים שתביאו את זה קודם.

משה גפני: לא לנחות עלינו עם הפרטה.

משה גפני: אם תנחתו עלינו, אנחנו כאלה שובבים, נעשה לכם דווקא ונצביע נגד.

משה גפני: אז תבואו לפני זה.

<מאיר שמרה: היה פעם מקרה שבאנו לא לפני זה?

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: אבל באתם בסוף התהליך.

משה גפני: אצלי לא היה דבר כזה.

מיקי רוזנטל: בתולדות האנושות.

מיקי רוזנטל: אתה יודע, הייתה אנושות לפני שנולדת, ומן הסתם תהיה גם אחרי.

מיקי רוזנטל: למרות שזה שולי, אבל בכל זאת היה משהו.

משה גפני: אנחנו מבקשים את זה גם אם יתברר שעד היום לא היה בכלל דבר כזה.

<מאיר שמרה: נמשיך לשמור על המסורת.

משה גפני: הוועדה מבקשת את רשימת הדירקטורים, מחולקת לפי כל מה שאמרנו.

משה גפני: הדבר היחיד שאני לא מבקש זה החרדים.

משה גפני: את זה מבקש חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

משה גפני: אם אתם לא יודעים להגדיר מי הוא חרדי, אז אל תביאו.

משה גפני: רק תכתבו שאתם לא יודעים להגדיר.

יוסי יונה: אולי נבקש שיכתבו גם על מזרחים וערבים.

משה גפני: הכול אמרתי.

מיקי רוזנטל: לא היית פה.

מיקי רוזנטל: ביקשנו פריפריה, ביקשנו מזרחים.

משה גפני: לגבי חברת הדואר, בעוד שלושה חודשים נקיים דיון.

משה גפני: אנחנו מבקשים לשפר את השירות בעניין הזה באופן דרמטי.

מיקי רוזנטל: שיבואו עם נתונים, מה קורה היום ומה יהיה עוד שלושה חודשים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.