ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 4, 2015-06-09 12:00

ניסן סלומינסקי: צהריים טובים, אנחנו מחדשים את ישיבת הוועדה.

ניסן סלומינסקי: בכלל שני הנושאים של היום זה מעקב אחרי חוקים שהכנסת חוקקה, בדרך כלל גם דרכנו, ואנחנו רוצים לעקוב ולראות אם אכן החוק מתממש או לא.

ניסן סלומינסקי: הנושא שעכשיו נלך לדון בו זה חוק לתיקון פקודת הנישואין והגירושין (מס' 2), התשע"ד-2013, בסוגריים נקרא "חוק צהר", הכוונה פתיחת אזורי הרישום.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, רק כהקדמה, אני רוצה להזכיר לנוכחים שהדיון הוא לא על עצם החוק.

ניסן סלומינסקי: החוק קיים.

ניסן סלומינסקי: הדיונים עליו היו, נמשכו והתקדמו, והחוק קיים.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו רק באים לעקוב ולראות: האם הוא מתממש?

ניסן סלומינסקי: באיזה היקפים?

ניסן סלומינסקי: ואם הוא לא מתממש, למה הוא לא מתממש?

ניסן סלומינסקי: אז שניכנס למסגרת של הדיון ולא נתחיל לדון על עצם החוק.

ניסן סלומינסקי: זה דבר ראשון.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, מהותו של החוק זה פתיחת אזורי הרישום.

ניסן סלומינסקי: קודם כול, אדם חייב להירשם כדי שנישואיו יוכרו.

ניסן סלומינסקי: המקום – איפה, אז היה עד אז מקום מגוריו של הגבר, אני מניח, או של האישה.

ניסן סלומינסקי: והחוק הזה, למעשה מה שהוא עושה, הוא משנה את הנקודה הזאת ופותח את אזורי הרישום, ואומר שאדם לא חייב יהיה להירשם דווקא במקום מגוריו או במקום חתונתו.

ניסן סלומינסקי: לפעמים אדם גר בעיר מסוימת אבל החתונה בעיר אחרת, אז יכול להיות שהוא יכול היה גם שם להירשם – אז הוא לא חייב, אלא הוא יכול להירשם, פתחו את זה, וישנם 14 מקומות שבהם אפשר יהיה להירשם.

ניסן סלומינסקי: המטרה – למעשה אני מניח שיש כאן מטרה כפולה בפתיחה הזו.

ניסן סלומינסקי: מטרה אחת זה באמת להקל על הזוגות שרוצים להתחתן, שאם יותר נוח להם או יותר קל להם ללכת למקום פלוני מאשר למקום שהוא גר, אז להקל עליהם.

ניסן סלומינסקי: והמטרה השנייה היא באמת, בתפיסת העולם שאנחנו נמצאים בה, שכדי לייעל שירות, כי בסך הכול גם נותנים כאן שירות, הדבר הכי טוב זה ליצור תחרות.

ניסן סלומינסקי: ברגע שיש תחרות בין גופים, אז ממילא כל אחד מבין שהוא צריך להתייעל, כי אם הוא לא יתייעל, ונניח במקום מסוים פותחים גם בשעה 18:00 בערב, והוא אדם עובד שאין לו את הזמן לבוא לפני כן, מקום אחד לא, אז הוא ילך למקום שפותחים בשעה 18:00, כי זה פשוט יותר קל לו, יותר מסודר לו.

ניסן סלומינסקי: ועיר מגוריו של אותו אחד תרצה ודאי שהוא יירשם אצלה, כי יש גם אינטרסים של כסף, נגיד ככה, כל מיני דברים אחרים, אבל לא רק זה.

ניסן סלומינסקי: אז הוא יצטרך לעמוד בתחרות במובן הזה לטובת הזוגות, אז גם הוא יפתח.

ניסן סלומינסקי: או דברים נוספים, נתתי את זה רק כדוגמה לכך.

ניסן סלומינסקי: כך שהמטרה היא מצד אחד להקל על הזוגות ומצד שני לגרום למועצות הדתיות, לרבנויות וכל זה, לייעל ולשפר את השירות לאזרח, כדי שבאמת השירות יהיה במיטבו מה שנקרא, ואין שום סיבה בעולם שזה לא יקרה.

ניסן סלומינסקי: אז זה אני מניח מהותו של חוק.

ניסן סלומינסקי: ועכשיו אנחנו מתכנסים כדי לוודא אם החוק הזה מתממש, ואם כן אז זה מצוין.

ניסן סלומינסקי: ולראות גם אם הוא גרם באמת להתייעלויות.

ניסן סלומינסקי: או לחילופין, אם הוא לא מתממש, ואז גם להבין למה לא.

ניסן סלומינסקי: אז מצד אחד, אני רוצה לקבל בברכה את חברתי חברת הכנסת, אני מניח שיצטרפו במהלך הדיון עוד ח"כים.

ניסן סלומינסקי: ומצד שני, לקבל בברכה את הרב יצחק רלב"ג, חבר מועצת הרבנות הראשית, ואת אנשיו, לדרוש בשלום משפחתו וכו', ואת הנציגים האחרים של הגופים האחרים.

ניסן סלומינסקי: יש גם את הרב אורי גנזל, מרבני "צהר" מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: ושוב, אני רוצה מה שנקרא שהדיון יהיה ענייני.

ניסן סלומינסקי: באמת, כי בסופו של דבר אני חושב שכולם, גם אם היו מחלוקות בהכנת החוק, אבל עכשיו החוק קיים, אז כולנו עכשיו רוצים שבאמת הכול יתממש, ויתממש בצורה היותר טובה לטובת המשפחות, הזוגות וכו'.

ניסן סלומינסקי: אז לכן אני מקווה שהדיון יהיה באמת ענייני, ונוכל להתקדם.

ניסן סלומינסקי: אז אני מבקש מהייעוץ המשפטי: אתה רוצה להציג את החוק בקצרה?

אלעזר שטרן: כן.

ניסן סלומינסקי: אז תציג.

ניסן סלומינסקי: אלעזר יציג את זה, הייעוץ המשפטי של הוועדה, ואחר כך אתן לנציגי משרד הדתות והרבנות להציג, הצד השני, וחברי.

עליזה לביא: אני רוצה גם להירשם.

אלעזר שטרן: סך הכול היושב-ראש הציג את הדברים בצורה די מלאה.

אלעזר שטרן: אוסיף אולי רק שתי נקודות שחשובות לדיון.

אלעזר שטרן: נקודה אחת זה שבאמת הצעת החוק עברה מספר גלגולים, ובאחד השלבים של הגלגולים באמת דובר על זה שיהיו 14 מקומות ברחבי הארץ שבהם יהיו מעין לשכות רישום ארציות.

אלעזר שטרן: בסופו של דבר הוועדה הרחיבה את זה לכל הארץ.

אלעזר שטרן: אז זו נקודה שחשוב להזכיר, שזה לא מוגבל רק ל-14 מקומות, זה חל בכל הארץ.

אלעזר שטרן: נקודה שנייה שחשוב אולי לציין כאן בדיון זה שבדיונים שנערכו פה בוועדה הנציגה של המשרד לשירותי דת – אני מצטער, אני לא זוכר את שמה – ביקשה שהכנסת תחיל את החוק בספטמבר 2013, כי לטענתה המערכת הממוחשבת של המשרד, שרלוונטית לגבי הטיפול בנקודה הזאת, צריכה הייתה להתחיל לפעול בספטמבר 2013.

אלעזר שטרן: והוועדה קיבלה את הבקשה, ובאמת התחילה של החוק בספטמבר 2013.

אלעזר שטרן: זו נקודה שחשוב לזכור לגבי השאלה באמת עד כמה המערכת הזאת כן פועלת, לא פועלת, מה המצב בדיוק.

אלעזר שטרן: מבחינת החוק, היושב-ראש הציג אותו בצורה שאין לי הרבה מה להוסיף עליה.

ניסן סלומינסקי: למרות שאמרתי שלא נדון בחוק, אני רוצה רק להוסיף שמדובר ב-14 מקומות, שבכל מקום ומקום מי שנמצא שם ומוביל זה רב שמוכר ומונה על-ידי הרבנות הראשית.

ניסן סלומינסקי: כלומר אנחנו לא מדברים פה על פתיחה מסוגים אחרים, שאולי היה פעם חשש, ומבחינתנו ודאי שלא יעלה על הדעת שיעשו אותם, אלא כאן מדובר בעיקרון על פתיחה טכנית, נקרא לנושא הזה, שמטרתה לשיפור.

ניסן סלומינסקי: אבל ודאי שבכל מקום ומקום מי שעושה את הדברים האלה – אל"ף, החוק קיים שחייבים לרשום; בי"ת, שמי שעושה את זה זה אך ורק כאלה שמונו, כל אחד בזמנו ובתקופתו על-ידי רבנות הראשית, להיות רב מקום או לרשום נישואין וכו', ואין כאן פריצה לכיוונים אחרים.

ניסן סלומינסקי: ואנחנו באמת נרצה שתדווחו לנו, קודם כול, אם באמת, מאחר ובזמנו גם התעוררו נושאים שהם באמת נושאים שיכולים להיות אמיתיים, על חוסר מידע שיש לרב נניח ברמת-גן אם בא אליו זוג מחיפה, ויכול להיות שבחיפה לאנשים בחיפה יש יותר מידע.

ניסן סלומינסקי: אז לכן דובר על התקנה של מערכת מחשוב שתוכל לתת פתרון טוב לדבר הזה, וגם תוכל בכלל לייעל את כל המערכת.

ניסן סלומינסקי: ואני ארצה לשמוע אם המערכת הזאת קיימת ואם היא עובדת.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, אולי אמשיך אחר כך.

ניסן סלומינסקי: רשות הדיבור, אני מניח שנתחיל קודם כול מפני הכבוד עם הרב רלב"ג.

<יצחק רלב"ג: אני מודה ליושב-ראש על הכבוד שנתת לי לפתוח בדיון החשוב הזה.

<יצחק רלב"ג: אבל אני רוצה רק לספר, לא להתחיל, רק באמצע הדרך, שהתחילו לעבוד על הנושא הזה של "חוק צהר", שאז המובילים היו בשעתו הרב סתיו שהוביל את העניין הזה, הרעיון, והרב אריאל.

<יצחק רלב"ג: והם רצו את ההסכמה של הרבנות הראשית לשתף פעולה, לעזור לעניין הזה לעבור.

<יצחק רלב"ג: אז אמרנו מראש שלא היו צריכים את כל החוק הזה.

<יצחק רלב"ג: מדוע?

<יצחק רלב"ג: מכיוון שזו רק הוראה אחת מכלל ההוראות שיש ברבנות הראשית בנושא של הוראות נוהל לרישום נישואין.

<יצחק רלב"ג: אז אם רוצים לעשות את השינוי הזה, שאפשר להירשם בכל הארץ או ב-14 מקומות – 14 מקומות זה כבר היסטוריה, מדברים שאפשר להירשם בכל מקום.

ניסן סלומינסקי: נכון, מדובר על כל הארץ.

<יצחק רלב"ג: אז לכל הדבר הזה לא היו צריכים חוק, זו פשוט הוראה ברבנות הראשית, שההוראה הייתה צריכה להוסיף עוד הוראה.

<יצחק רלב"ג: ואני מניח שבוודאי שהיושב-ראש יודע את התקנות להוראות לרישום נישואין, שזה כבר התחיל לפני 60 שנה.

<יצחק רלב"ג: הרב הרצוג חתם על ההוראות הראשונות, ולאחר מכן כל פעם שהיו שינויים, אז עודכנו התקנות בהוראות.

<יצחק רלב"ג: התקנות בהוראות האחרונות אושרו בשנת תשע"ג.

<יצחק רלב"ג: כלומר זה היה מיותר לדעתנו.

<יצחק רלב"ג: אבל לאחר שבשעתו שהם רצו שהרבנות הראשית תשתף פעולה עם החוק, אז הוקמה ועדה מטעם הרבנות הראשית, ואני הייתי חבר בוועדה, אני הקטן, והיה הרב קוק והרב פרץ ועוד כמה רבנים.

<יצחק רלב"ג: וישבנו עם הרב אריאל, הרב של רמת-גן, ישבנו עם הרב סתיו, הרב של שוהם, והגענו לידי הבנות והגענו לידי סיכומים, בעצם חתמו על זה כולם, גם הרב אריאל וגם הרב סתיו חתם על זה.

<יצחק רלב"ג: והיה ברור: אם נרשמים בכל הארץ, בכל מקום ומקום יכולים להירשם, אבל תעודת הרווקות יימשך שכל אחד חייב להביא תעודת רווקות ממקומו הוא.

<יצחק רלב"ג: וחתום על זה גם הרב אריאל וגם הרב סתיו וגם מטעם הרבנות הראשית, מפני שרצינו והיו לנו הבנות עם רבני "צהר".

<יצחק רלב"ג: אציג את זה ליושב-ראש, למי שרוצה.

<יצחק רלב"ג: זה היה הסיכום וההבנות, אף אחד לא חשב אחרת, לא העזו לדבר אחרת, לבטל את כל הנושא הזה של תעודות הרווקות.

<יצחק רלב"ג: אחר כך איזה חבר כנסת שהוא כבר לא בכנסת - -

יואב בן צור: ברוך השם.

<יצחק רלב"ג: - - היה פעיל בעניין הזה, אמר:

<יצחק רלב"ג: בסדר, אנחנו מבינים, אבל אנחנו נעשה מחשב שהמחשב הזה יענה על כל הדרישות בעצם.

<יצחק רלב"ג: מה שתעודות הרווקות צריכות לענות, המחשב הזה יענה, ייתן פתרון לכל הבעיות הללו.

<יצחק רלב"ג: אין בעיה, הוא ישיג כסף מהאוצר והוא יסדר, והמחשב יפעל.

<יצחק רלב"ג: טוב.

<יצחק רלב"ג: בעיקרון לא הייתה התנגדות של הרבנות הראשית והייתה הסכמה, וגם זה כתוב בפרוטוקולים דברים מפורשים, שזה ייכנס לתוקפו רק לאחר שהמחשב, התוכנה, הכול יושלם.

<יצחק רלב"ג: אז זה היה ברור לכולם.

<יצחק רלב"ג: המצב כיום הוא בעצם שגם ישבו משרד הדתות, ישב אתנו כמה פעמים בקדנציה הקודמת, ישבו כמה פעמים וביקשו שהרבנות הראשית גם תיתן הוראה שלא צריך יותר תעודות רווקות.

<יצחק רלב"ג: אז אמרו שאין לנו התנגדות עקרונית, אין קדושה בתעודת הרווקות.

<יצחק רלב"ג: אבל כמו שדיברו, שהמחשב ייתן את התשובה לנושא של תעודות הרווקות, אז אין שום התנגדות.

<יצחק רלב"ג: ישבו מצד הרבנות הראשית, הוקמה ועדה, חברים נכבדים בוועדה: הרב יעקב שפירא, ראש ישיבת מרכז הרב; הרב יהודה דרעי, ראב"ד בבאר-שבע; הרב שמואל אליהו; עוד כמה רבנים ישבו עם משרד הדתות ובדקו את העניין לגופו, בדקו את המחשב במשרד הדתות וראו, הם הראו את זה גם לאנשי משרד הדתות וגם הם בעצמם דיווחו למועצה ,שהמחשב עדיין לא נותן תשובה.

<יצחק רלב"ג: כל התוכנית הזאת של המחשב זה רק עדיין נמצא בשלב של הריון, עדיין לא בשל, המחשב הזה לא בשל עדיין.

<יצחק רלב"ג: והמועצות הדתיות, הרעיון הזה שהמחשב בעצם צריך לשאול, שאצלי נרשם לנישואין זוג מסוים, אחד מחיפה, האם יש לכם איזה בעיה לגביו?

<יצחק רלב"ג: אז אין תשובות, זה עדיין לא מסודר.

<יצחק רלב"ג: המחשב עדיין לא מעודכן, בקיצור, עדיין לא פועל.

<יצחק רלב"ג: ולכן זאת היה המסקנה, זאת הייתה ההבנה, שכל זמן שאין מחשב אז גם רבני "צהר" הבינו שאי-אפשר לוותר על העניין הזה של תעודת הרווקות.

<יצחק רלב"ג: ואני רוצה לומר לחברים הנכבדים כאן, שצריכים להבין את זה.

<יצחק רלב"ג: הנושא של תעודת רווקות, כשבן-אדם מוצא רב שחותם על תעודת רווקות הוא לא אומר רק שהבן-אדם הזה רווק.

<יצחק רלב"ג: יכול להיות שבזה היינו יכולים להסתמך על תעודת זהות.

<יצחק רלב"ג: לא מדבר על המעמד האישי, לדעת רק אם הוא רווק או לא רווק, אז בזה אין שום בעיה.

<יצחק רלב"ג: לא היינו צריכים לתת לזה כל כך תוקף, שאנחנו כל כך עומדים על כך שתהיה תעודת רווקות.

<יצחק רלב"ג: מדוע?

<יצחק רלב"ג: מכיוון שכשרב מוציא תעודת רווקות אז הוא בעצם אומר ככה: אני החתום מטה, שחתום על תעודת רווקות, מעיד שהאדם הזה הוא יהודי, הוא בן לאם יהודייה, הוא לא גֶר ואין לו בעיה של פסול חיתון.

<יצחק רלב"ג: כל הדברים הללו נבדקו על ידו, על-ידי הרב הזה.

<יצחק רלב"ג: וכמו כן הוא גם בודק שבאמת האדם הזה, בני הזוג, הם רווקים והם לא נשואים.

עליזה לביא: כבוד הרב, אולי רק הבהרה, שאלת הבהרה.

ניסן סלומינסקי: לא.

עליזה לביא: הבהרה, רק הבהרה.

ניסן סלומינסקי: לא, עליזה.

<יצחק רלב"ג: את משבשת לי את - - -

ניסן סלומינסקי: הרב, אני אעשה את זה.

ניסן סלומינסקי: ביקשתי: כל אחד ידבר, מי שרוצה ירשום, ואחר כך כל אחד יוכל לדבר בתורו ובזמנו.

עליזה לביא: חבל שהדברים האלה יהיו סתומים.

ניסן סלומינסקי: לא, עליזה, יהיה לך אחר כך את הזמן לדבר בכבוד.

<יצחק רלב"ג: ולכן תעודת הרווקות זה לא משהו פורמלי, לא יושבת איזה מזכירה וכותבת תעודת רווקות, בודקת: תביא לי תעודת זהות, אתה רווק, ובזה נגמר העניין – לא.

<יצחק רלב"ג: את אותה עבודה, את אותו כובד ראש, שצריכים להשקיע בתיק לרישום נישואין, צריכים להשקיע גם בלהוציא תעודת רווקות, מכיוון שכל הבירורים הללו הם בירורים ואותם הבירורים.

<יצחק רלב"ג: וזה היה מובן גם לרבני "צהר".

<יצחק רלב"ג: זה היה מובן, והם חתמו על זה, שברור להם ש"חוק צהר" רק פותח את רישום הנישואין, אבל תעודות הרווקות, כל אחד יצטרך להביא ממקום מגוריו.

<יצחק רלב"ג: זה היה ברור והם חתומים על זה.

<יצחק רלב"ג: נאמר את האמת הרי, הרבנות הראשית התנגדה ל"חוק צהר", אבל עכשיו הבינה שאחרי ש"חוק צהר" נחקק – בסדר, אז רישום הנישואין יהיה לא רק בעיר במקום מגוריו, מה שכתוב בתעודת הזהות, אלא כל אחד יכול לבחור לו מקום לרישום נישואין.

<יצחק רלב"ג: אדם בירושלים יכול לבחור לו, להירשם לנישואין באילת.

<יצחק רלב"ג: בסדר, מה נעשה, זה החוק.

משה גפני: אבל רק ברבנות באילת.

ניסן סלומינסקי: ודאי.

<יצחק רלב"ג: הרבנות באילת.

משה גפני: רק ברבנות באילת, לא במשרד פרטי.

ניסן סלומינסקי: לא לא, זה פתחתי ואמרתי שרק ברבנות, במקומות שהרבנות הראשית אישרה רבנים - - -

<יצחק רלב"ג: ברור.

משה גפני: ומי שרושם במשרד פרטי – מה דינו?

ניסן סלומינסקי: תיכף נדבר על זה, תקבל זכות דיבור.

ניסן סלומינסקי: דינו כמו "שארית ישראל".

יואב בן צור: גם מה קורה עם האגרה?

משה גפני: אבל אני רוצה לברך אותך על בחירתך ליושב-ראש ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: תהיה לך זכות דיבור.

עליזה לביא: אתה רואה?

עליזה לביא: זה אתה נותן לו, אבל שאלת הבהרה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אני לא נותן לו.

ניסן סלומינסקי: אמרתי לו שלא נתתי לו.

עליזה לביא: גם אני רוצה לברך אותך.

ניסן סלומינסקי: לא נתתי לו.

יעל גרמן: אני רוצה גם לשאול את היועץ המשפטי.

יואב בן צור: הרב גפני, מה קורה עם האגרה?

יואב בן צור: אתה לא יושב-ראש ועדת הכספים?

ניסן סלומינסקי: רבותי, מי שירצה יירשם ותהיה לו זכות דיבור.

ניסן סלומינסקי: את רשומה אפילו.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<יצחק רלב"ג: אז מעולם, בוודאי לא ברבנות הראשית ולא ברבני "צהר", אף אחד לא העלה בדעתו שעם חקיקת "חוק צהר" יוותרו על תעודת הרווקות.

<יצחק רלב"ג: מתי הייתה הבטחה שדיברו עליה, שחברי הכנסת ביקשו לדבר?

<יצחק רלב"ג: אז אמרו: מה אכפת לכם, אם המחשב ייתן תשובה לכל השאלות הללו, אז מה אתם עושים כזה דבר קדוש מתעודת הרווקות?

<יצחק רלב"ג: אז אמרנו: בסדר, אם המחשב ייתן תשובה לדברים, אנשי מקצוע, רבנים, יישבו וייראו באמת שזה נותן תשובה, אז לא תהיה בעיה, אין עניין עקרוני.

<יצחק רלב"ג: אבל גם זה נעשה.

<יצחק רלב"ג: ישבו עם משרד הדתות.

<יצחק רלב"ג: אנשי משרד הדתות יגידו את האמת, הרבנים שלנו, שלושה חברי מועצת הרבנות הראשית שנשלחו למשרד הדתות, ישבו שעות על גבי שעות, הגיעו למסקנה, לא היו כאן צריכים לחשוב כל כך הרבה, מיד ראו שזה עדיין לא נותן פתרון.

<יצחק רלב"ג: אז עכשיו ככה, ואני רוצה בקצרה: אם המחשב ייתן פתרון לשאלות האלה ההלכתיות – לא בעיות של רישומים, בעיות הלכתיות, מה שמונח בתוך תעודת הרווקות.

<יצחק רלב"ג: כמו שהזכרנו, תעודת רווקות, יש לה קדושה כמו לתעודת נישואין.

<יצחק רלב"ג: אותו דבר.

<יצחק רלב"ג: ולכן אין לנו התנגדות עקרונית.

<יצחק רלב"ג: והשאלה שאתם שאלתם, על זה לא פעם אחת ולא פעמיים דיברו ברבנות הראשית ויש פרוטוקולים, כללים, כי הנוהל של תקנות והוראות לרישום נישואין, הסמכות היא בידי הרבנות הראשית בלבד.

<יצחק רלב"ג: והרבנות הראשית אומרת שפתיחת תיק נישואין, המשמעות היא שבאים ללשכת הרבנות, באים אל הרב, ומתחילת פתיחת התיק עד לסיום, הכול זה שייך לרישום נישואין.

<יצחק רלב"ג: כי היו כאלה שרצו להתחכם ואמרו: אנחנו נרשום את כל הפרטים, ניתן לאיזה פקידה, ניתן לאיזה פקיד, הוא יישב באיזה בית קפה ויקבל את הזוגות בידידות ובאהבה ובחיבה, וירשמו.

<יצחק רלב"ג: למעשה החוק שאומר שצריך להירשם במקום מסוים, מה שהרבנות הסמיכה אותו: בשוהם, בירושלים, אז זה ייעשה בסוף.

<יצחק רלב"ג: הפיניש האחרון, הרב בודק, יראה שהכול בסדר ובזה נגמר העניין.

<יצחק רלב"ג: זה לא כך.

<יצחק רלב"ג: זאת החלטה וזה נוהל.

<יצחק רלב"ג: כי, רבותי, אם נלמד את כל התורה כולה על רגל אחת, בוודאי שהרישום שמי שרושם נישואין שואל: תגיד לי: שם האבא כך וכך?

<יצחק רלב"ג: אבא ביולוגי?

<יצחק רלב"ג: אז גם בחורה יכולה לשבת ולעשות את כל הדברים הללו, או היום מחשב, מתקתקים הכול.

<יצחק רלב"ג: זה לא ככה.

<יצחק רלב"ג: בשעה שאתה יושב ליד הזוג, פתאום החתן נפתח ומספר: כן ולא וכן, זה לא האבא הביולוגי, זה האבא המאמץ שלי.

יואל רזבוזוב: - - -

ניסן סלומינסקי: אתן לך זכות לדבר.

ניסן סלומינסקי: כל אחד ידבר בזמנו.

<יצחק רלב"ג: אז אם האבא מאמץ, אז הוא לא פסול, אבל הבירור כבר יותר רציני.

<יצחק רלב"ג: צריכים לבדוק מו, מה.

<יצחק רלב"ג: אז לכן, רבותי, זה ממש בקצרה, ביקשתם בקצרה, בעיקרון.

<יצחק רלב"ג: החוק הזה נחקק, והרבנות הראשית מכבדת את החוק.

<יצחק רלב"ג: אבל גם אלה שחוקקו את החוק צריכים לכבד את החוק, שיתקיים מה שהחוק הרשה ולא יותר מזה.

<יצחק רלב"ג: הוא לא הרשה לעשות את זה בבתי קפה ולא הרשה לוותר על תעודת רווקות.

<יצחק רלב"ג: וכמובן ענייני הכספים.

<יצחק רלב"ג: זה כבר יושב-ראש ועדת הכספים, זו ועדה שלו יותר ממני.

ניסן סלומינסקי: פחות ממיליארדים הוא לא מתעסק.

יואב בן צור: זה בסוף מיליונים.

ניסן סלומינסקי: מיליארדים, אמרתי.

יואב בן צור: בסדר.

ניסן סלומינסקי: רגע, רק אשאל: זאת אומרת, אז מבחינת הרב, בפועל החוק הזה מתממש או לא מתממש?

ניסן סלומינסקי: אחרי שהרב הסביר את הסיבות, אז בפועל הוא לא מתממש או כן מתממש כרגע?

ניסן סלומינסקי: רושמים בכל הארץ, לא רושמים?

<יצחק רלב"ג: לא בכל הארץ.

<יצחק רלב"ג: יש נקודות שרושמים.

<יצחק רלב"ג: לא מצאתי שבא לירושלים אחד מחיפה להירשם אצלנו.

<יצחק רלב"ג: לא מצאתי שאחד ממוצא – לא מצאתי.

<יצחק רלב"ג: איפה נרשמים?

<יצחק רלב"ג: איפה זה עזר?

<יצחק רלב"ג: החוק הגדול הזה, "חוק צהר", עזר רק לשני מקומות.

<יצחק רלב"ג: מקום אחד, שנרשמים בשוהם.

<יצחק רלב"ג: שאף על פי שהרב של שוהם, שהוסמך לרבנות מטעם הרבנות הראשית, הוא הוסמך לשוהם, הוא הוסמך לחתום ולהנפיק תעודות נישואין על שוהם.

משה גפני: מה המקום השני?

<יצחק רלב"ג: המקום השני זה גוש עציון.

<יצחק רלב"ג: בגוש עציון – שמה גם כן אנשים באים להירשם.

<יצחק רלב"ג: אלה שלא רוצים לנסוע עד שוהם, נוסעים לגוש עציון.

<יצחק רלב"ג: אבל אני רוצה לציין שבגוש עציון, לא יודע אם זאת הסיבה היחידה, על כל פנים, אני בידידות גדולה עם הרב גדעון פרל, הרב גדעון פרל איש רציני ואדם רציני והוא מבין את החומרה של הדבר, אז הוא דורש תעודות רווקות.

<יצחק רלב"ג: אבל לא בגוש עציון ושוהם, לא דורשים תעודת רווקות, ולכן לגבינו זה נזק גדול.

ניסן סלומינסקי: אבל הרב לא רואה, בלי קשר לשני המקומות האלה, אין תנועה של נניח מגיעים לחיפה אנשים ממקומות אחרים, או בירושלים אנשים ממקומות אחרים?

יואב בן צור: בשוליים.

<יצחק רלב"ג: אין.

<יצחק רלב"ג: לא מגיעים.

עליזה לביא: יש נתונים, אדוני היושב-ראש?

ניסן סלומינסקי: דקה, אגיע לזה, אני לכן שואל.

ניסן סלומינסקי: מי שצריך לתת את הנתונים, משרד הדתות, ואחרי משרד הדתות אתן לחברי חברי הכנסת להתבטא, אחר כך לגופים האחרים.

משה גפני: אני רשום?

משה גפני: אני פשוט מנהל ועדה.

עליזה לביא: אנחנו רצים לוועדת החוץ והביטחון ב-13:00.

ניסן סלומינסקי: אתה רשום.

ניסן סלומינסקי: קודם כול, משרד הדתות.

<חזקיהו סאמין: שלום לכם, שמי חזקיהו סאמין, אני מנהל תחום נישואין ורבנים במשרד לשירותי דת.

<חזקיהו סאמין: בקצרה, רקע לדברים, כל הנושא הזה של החוק שנקרא "חוק צהר" בעצם התחיל מעתניאל שנלר, שהחוק שלו כמובן היה חוק הרבה יותר טוב, והתנאי שלו היה שהתחולה של החוק תתחיל רק אחרי שתהיה מערכת ממוחשבת רצינית, שאנחנו עובדים עליה בימים אלו, זאת אומרת היא עדיין לא קיימת.

<חזקיהו סאמין: ולכן גם הוא כתב לבטל את תעודת הרווקות.

<חזקיהו סאמין: החוק הבא שבא אחר כך, לא בכדי - - -

משה גפני: זאת אומרת, לבטל רק אחרי המחשוב?

<חזקיהו סאמין: כל החוק, בכלל כל התחולה שלו, זה יהיה רק אחרי המערכת הממוחשבת.

<חזקיהו סאמין: לא בכדי החוק השני שקם בסופו של דבר לא הכניס תעודת רווקות, הוא לא התנה את זה במערכת הממוחשבת.

<אלעד קפלן: אז למה אתם מתנים את זה?

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: רק תסביר לי.

<אלעד קפלן: החוק לא - - - על זה.

ניסן סלומינסקי: לא לא, רגע, עוד פעם אחת ופשוט תאבד את זכות הדיבור, וחבל.

ניסן סלומינסקי: תסביר לי רק על הנושא של המחשב.

ניסן סלומינסקי: זו מילת קסם – מחשב.

ניסן סלומינסקי: כמה זמן לוקח להקים מחשב כזה או משהו?

<חזקיהו סאמין: זו מערכת מאוד מאוד רצינית, מדובר על 45,000,000 שקל.

<חזקיהו סאמין: זו תוכנית למחשב את כל המועצות הדתיות, והתחלנו עם הנושא של הנישואין.

<חזקיהו סאמין: זה אומר היום שכל רשם נישואין לא יוכל להנפיק תעודת נישואין - - -

ניסן סלומינסקי: לא, מה זה אומר אני יודע.

ניסן סלומינסקי: אני שואל: מתי המערכת הזאת, כמה זמן לוקח להקים מערכת?

ניסן סלומינסקי: אפשר להקים אותה בחודש, אפשר להקים אותה בטח בעשר שנים.

<חזקיהו סאמין: אנחנו עובדים עליה כבר שנה וחצי.

<חזקיהו סאמין: אנחנו עומדים לצאת לפיילוט, אנחנו ממש בישורת האחרונה, בכל ההערות האחרונות - - -

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שעוד חודש נניח, המערכת הזאת, הפיילוט יעבוד?

<חזקיהו סאמין: לדעתי בחודשים הקרובים אנחנו הולכים לצאת בפיילוט בעניין הזה.

<חזקיהו סאמין: רק אני אומר: הרעיון הזה של המערכת הממוחשבת התחיל מעתניאל שנלר, שהתנה את כל החוק, שיתחיל החוק לא לפני שהמערכת הממוחשבת הזאת תקום.

<חזקיהו סאמין: והחוק שהתקבל בסופו של דבר לא הכניס את המערכת הממוחשבת ולכן גם לא הכניס תעודת רווקות.

<חזקיהו סאמין: ואני חושב שזה לא בכדי.

<חזקיהו סאמין: זה בעניין הזה.

<חזקיהו סאמין: רק אומר לגבי המדיניות של השר הקודם, סגן השר הרב אלי בן-דהן, הייתה לבטל את תעודת הרווקות.

<חזקיהו סאמין: הכנו את המערכת הממוחשבת הקטנה הזאת לעניין הזה של תעודת הרווקות.

<חזקיהו סאמין: אבל אז הוא הבין שעמדת הרבנות הראשית להתנגד, והוא ביקש מאתנו לא לצאת עם העניין הזה.

<חזקיהו סאמין: זאת אומרת, גם סגן השר הקודם הבין שהוא לא יכול לעשות דברים נגד הרבנים הראשיים.

<חזקיהו סאמין: ולכן הקמנו ועדה, זו הוועדה שהרב רלב"ג דיבר עליה, ועדה של רבנים, שנקבל את כל ההמלצות שלהם.

<חזקיהו סאמין: וקיבלנו המלצות מאוד מאוד מחכימות בעניין הזה, ואנחנו הולכים ליישם את זה במערכת הממוחשבת הגדולה שמדברים עליה, שהיא עומדת לצאת.

<חזקיהו סאמין: אז כמו שאני אומר, גם סגן השר הקודם ביקש שלא נצא בהצהרה שאנחנו מבטלים את תעודת הרווקות.

<חזקיהו סאמין: כמובן שזו גם המדיניות של השר הזה, שאנחנו מחכים שהמערכת הממוחשבת תהיה מקובלת גם על הרבנות הראשית, ואז נוכל לצאת בהצהרה ביחד עם הרבנות הראשית, שאפשר לבטל גם את העניין של תעודת הרווקות.

<חזקיהו סאמין: רק אני רוצה להדגיש לגבי הליקויים שנעשו בעקבות החוק, וזה חשוב שיידעו, כי כבוד היושב-ראש ביקש לדעת איך היישום של החוק מתקיים.

ניסן סלומינסקי: רציתי לדעת על ליקויים, ואם יש גם תועלות.

ניסן סלומינסקי: אולי יש גם דברים טובים.

ניסן סלומינסקי: ויש.

<חזקיהו סאמין: כן.

<חזקיהו סאמין: קודם כול, לגבי באמת אם אנשים מתניידים ממקום למקום, אצלי נמצאים הנתונים.

<חזקיהו סאמין: יש התניידות לא משמעותית.

<חזקיהו סאמין: ההתניידות העיקרית היא בשלושה-ארבעה מקומות.

<חזקיהו סאמין: הרי לא רק "צהר" פתחו סניפים, יש עוד אחרים שעשו את זה.

<חזקיהו סאמין: ובמקומות האלו, ראינו נגיד במקום שיש להם 80 תעודות בשנה, מקום קטן – יש להם 1,300.

<חזקיהו סאמין: זאת אומרת, העניין הזה נהפך להיות עניין מסחרי לחלוטין.

עליזה לביא: מי?

עליזה לביא: איפה?

<חזקיהו סאמין: כדאי להזכיר שמות פה?

עליזה לביא: באנו לוועדה בכנסת.

<חזקיהו סאמין: חוף-השרון.

יעל גרמן: למה אתה אומר שזה מסחרי?

<חזקיהו סאמין: אסביר למה.

משה גפני: זה מסחרי.

משה גפני: לוקחים אגרה.

משה גפני: מה זה מסחרי?

משה גפני: זה מסחרי, מרוויחים כסף.

ניסן סלומינסקי: לא, זה לא רציתי.

ניסן סלומינסקי: רבותי, זה לא רציתי כרגע.

משה גפני: מה הדיון בכלל?

משה גפני: הייתה שאילתה שלי לפני שנה לרב בן-דהן.

משה גפני: הוא אמר: זה לא חוקי, ולא חזר אלי עם תשובה.

משה גפני: מסחרי נטו.

ניסן סלומינסקי: יעל ור' משה.

יעל גרמן: הם רוצים לקבל שירות.

משה גפני: אבל שילמו.

משה גפני: שילמו.

משה גפני: תארי לעצמך, היית שרת הבריאות והיו הולכים לאיזה משרד בריאות פרטי ומשלמים שמה אגרה ולא נותנים את זה למשרד.

ניסן סלומינסקי: ר' משה, יעל, אני מבקש.

יעל גרמן: אם זה היה לא חוקי - - -

משה גפני: אתם הייתם צריכים לצעוק, לא אני.

משה גפני: אני כזה חרדי שחור, אבל אתם ליברלים.

משה גפני: גובים כסף, גונבים את זה.

ניסן סלומינסקי: ר' משה, אם אנחנו רוצים שהדיון לא יתקיים, זה הדרך.

משה גפני: לא, היא שאלה אותי מה זה מסחרי.

ניסן סלומינסקי: לכן ביקשתי.

ניסן סלומינסקי: לא, אני לא רוצה שאלות.

משה גפני: מסחרי מסחרי מסחרי.

משה גפני: מסחרי מסחרי.

יעל גרמן: לא יכול להיות שלו תהיה - - -

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אין, גם לו לא יהיה.

ניסן סלומינסקי: לא, הוא ענה לך.

ניסן סלומינסקי: לא, את התחלת.

ניסן סלומינסקי: אז ניתן לו לגמור ואחר כך ניתן לכל אחד.

יעל גרמן: אין זכות דיבור - - -

משה גפני: מסחרי.

משה גפני: אם זה היה משהו אחר, היועץ המשפטי לממשלה היה פותח בחקירה.

משה גפני: מסחרי.

משה גפני: לא, רק תשובה.

<חזקיהו סאמין: אני רוצה להסביר.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<חזקיהו סאמין: אותם מקומות שמדברים עליהם, שפתחו סניפים בכמה מקומות, זה כסף שלא הולך למועצה הדתית.

<חזקיהו סאמין: זאת אומרת, לא ראינו מועצה דתית שהתחילה לפתוח סניפים.

<חזקיהו סאמין: דווקא במקומות הפרטיים, שהכסף הולך לארגון עצמו ולמקום הפרטי, גם חוף השרון – אין שמה מועצה דתית ואנחנו לא יודעים לאן הכסף הולך.

משה גפני: פניתם ליועץ המשפטי לממשלה?

משה גפני: המשרד פנה?

ניסן סלומינסקי: לא, ר' משה, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: ואני מבקש לא להתייחס לאלה שמדברים בלי אישור.

<חזקיהו סאמין: הגענו למצב שאנשים פתחו רישום נישואין בבתי קפה בנמל תל-אביב.

<חזקיהו סאמין: יושבים עם בני הזוג כמה דקות, ובאותם דקות אלו אין חקירות, אין כלום, הם מגיעים לחתונה, מקבלים תעודת נישואין.

<חזקיהו סאמין: סתם אספר: בני הזוג אמורים הרי להגיע למועצה הדתית, לקבל איזושהי חקירה ולבדוק את כל הממצאים.

<חזקיהו סאמין: אותם אלה אחר כך במקום לחוף-השרון הגיעו להוד-השרון, כי הם לא יודעים מה זה, אמרו: פתחתי פה תיק.

<חזקיהו סאמין: הוא אומר: לא, איפה?

<חזקיהו סאמין: הם התבלבלו בין חוף-השרון להוד-השרון.

משה גפני: וחיפה?

ניסן סלומינסקי: לא, ר' משה.

<חזקיהו סאמין: אני אומר:

<חזקיהו סאמין: כל המקומות בהם פותחים סניפים, זה ליקוי חמור מאוד.

<חזקיהו סאמין: אמר לי מישהו עכשיו, לפני שבאתי לפה: תשמע, אם אתם מאפשרים לעשות את זה, אני לוקח רכב, כמו ספרייה ניידת, ואני כל שעתיים הולך לעיר אחרת, מפרסם: אנחנו פותחים סניף לרישום נישואין נייד בכל הארץ.

<חזקיהו סאמין: אנחנו לא יכולים לאפשר דבר כזה.

<חזקיהו סאמין: המחוקק ודאי לא התכוון לנושא הזה.

<חזקיהו סאמין: כמובן, הכסף – לא יודעים לאן הכסף הולך, וזו בעיה רצינית.

<חזקיהו סאמין: לגבי ארגון "צהר", גם לוקחים 180 שקל נוספים על ה-700 שקל.

<חזקיהו סאמין: אני רק רוצה לומר שאנחנו כמשרד, שברגע שבחיפה נתנו תעודת רווקות קצת מהודרת והם ביקשו עוד כמה שקלים, הוצאנו מכתב חמור ביותר שאסור להם לקחת כסף.

משה גפני: למי הוצאתם?

<חזקיהו סאמין: הוצאנו מכתב למועצה הדתית בחיפה, שאסור להם לקחת - - -

משה גפני: למי הוצאתם?

<חזקיהו סאמין: למועצה הדתית, לראש המחלקה, לרב, וביקשנו מהם, שהם לא יכולים לקחת שקל מעל האגרה, אפילו שזו תעודה שהם מביאים, כתובה מהודרת שעולה הרבה כסף, כי אין אפשרות לקחת יותר.

<חזקיהו סאמין: ופה בעניין הם דורשים עוד 180 שקל.

<קריאה: "צהר"?

<חזקיהו סאמין: בארגון "צהר".

<חזקיהו סאמין: אלה הליקויים שראינו, וכל הדברים האלה באו כמובן בעקבות פתיחת אזורי רישום.

<חזקיהו סאמין: כי לפני כן, כל אחד צריך ללכת למקום שלו, אין כאן מוטיבציה למישהו לבוא ולפתוח סניפים בכל הארץ, כי זה לא היה אפשרי.

ניסן סלומינסקי: טוב, תודה.

ניסן סלומינסקי: אעבור לחברי הכנסת, ואחר כך אתן ל"צהר" אולי להשיב, כי הבנתי שעיקר ההערות היו כלפי "צהר".

ניסן סלומינסקי: גם לא הבנתי, פרט לליקויים, אם הייתה איזושהי תועלת בזה.

ניסן סלומינסקי: ממך לא הבנתי, אם הייתה איזושהי תועלת גם.

<חזקיהו סאמין: יש תועלת שאנשים באמת יותר פתחו בשעות אחרי הצהריים והערב, אני לא יכול לא להגיד שלא היה בזה גם משהו, באמת תחרות שירותית.

<חזקיהו סאמין: אבל, שוב, אני אומר: צריך לקחת את החוק הזה, לדעתי, ולא לתת לו לפרוץ הלאה.

ניסן סלומינסקי: לא, הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אמרת את הליקויים – בסדר, רק שאלתי אם יש גם תועלות, שנדע את התמונה.

<חזקיהו סאמין: יש גם תועלות בזה.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: הראשונה עליזה, אחר כך רועי ואחר כך ר' משה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אני רוצה קודם כול לברך אותך על ראשות הוועדה ולאחל לך הצלחה רבה.

עליזה לביא: הרבה נושאים מונחים לפתחך, ואני באמת מאחלת לך הצלחה רבה.

עליזה לביא: אדוני, אני רוצה ברשותך לפתוח קצת במהות, לפני האגרות והדיונים.

עליזה לביא: נישואין במדינת ישראל זה נושא מאוד מאוד חשוב.

עליזה לביא: אני דווקא מבקשת לחזק את מעמדה של הרבנות הראשית.

עליזה לביא: זאת עבודתי, אני עקבית בעניין הזה.

עליזה לביא: קשה לי מאוד עם תחושות קשות של הדור הצעיר כלפי הרבנות הראשית.

עליזה לביא: אני באה מהמקום הזה של לחזק, כל הנושא שאני פועלת עליו שנים רבות בהנגשת שירותי הדת דווקא בא מהמקום הזה, וכואב לי לראות את מצבה וההיחלשות של הרבנות הראשית בקרב בני הדור הצעיר.

עליזה לביא: בתוך עמנו אנחנו חיים.

עליזה לביא: בתי התחתנה לפני כשבוע.

משה גפני: מזל טוב.

עליזה לביא: תודה רבה.

משה גפני: למה לא אמרת את זה בהתחלה?

עליזה לביא: פחדתי ממך.

משה גפני: אבדוק אתך אחר כך.

ניסן סלומינסקי: אני יכול להעיד שהיא התחתנה.

עליזה לביא: הבת שלי הלכה למשרד שירותי הדת במועצה הדתית בנתניה.

עליזה לביא: דרך ההתנהלות כלפיה הייתה קשה מאוד, היא חזרה בוכה הביתה.

עליזה לביא: אני לא אדם לא מוכר, אני מוכרת, זאת לא הילדה הראשונה שנישאת, התיק של המשפחה מוכר, אנחנו בני-אדם שמוכרים בעיר, זה היה מאוד לא נעים.

עליזה לביא: הפשרה שהגענו אליה - - -

<חזקיהו סאמין: אפשר לפרט מה הסיבה?

עליזה לביא: סיבות בירוקרטיות.

עליזה לביא: התקשרו וביקשו שהמשרד יהיה פתוח.

עליזה לביא: היא הגיעה.

עליזה לביא: הפקיד לא רצה לקבל.

עליזה לביא: אחרי זה ללכת להוציא תעודה, גם אמרו שעה מסוימת, ארכיון לא פתוח – לא קיבלו.

עליזה לביא: בירוקרטיה.

עליזה לביא: בירוקרטיה של סטודנטית שלומדת רפואה, שצריכה להגיע לעיר.

עליזה לביא: היא לא גרה בעיר, היא צריכה להגיע, היא צריכה להתנהל, אין לה זמן, זה חבר'ה סטודנטים, גם הנסיעות, הכול, זה זמן, זה כסף.

עליזה לביא: והיא אמרה לי: אמא, תשמעי - - -

משה גפני: בעקבות הדברים שלה הייתי מפטר את הממונה בנתניה.

עליזה לביא: בסדר.

עליזה לביא: אני לא יודעת ממונה, לא ממונה, אני מספרת סיפור.

משה גפני: הוא אחראי.

ניסן סלומינסקי: - - - שסטודנט יכול להירשם בכל מקום.

עליזה לביא: רגע.

משה גפני: ועם כל הכבוד, אתה מגיע למשרד הפנים, אתה מקבל שירות מתי שאתה מגיע?

עליזה לביא: רגע.

משה גפני: וכשאתה מגיע למשרד הקליטה, אתה מקבל מתי שאתה מגיע?

משה גפני: יש שמה רב נחמד.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שסטודנט, גם על דעת הרבנות - - -

עליזה לביא: חבר הכנסת גפני, אני רוצה לצאת מהסיפור האישי שלי.

עליזה לביא: לא אכביר מילים.

משה גפני: לא, בסדר, אני מדבר כללית.

משה גפני: את יודעת איזה טענות יש לי על משרדי ממשלה, שאני בא לא בזמן?

עליזה לביא: אדוני, אתה צודק.

עליזה לביא: ויש כשל בירוקרטי בהרבה מהמשרדים, וזה תפקידנו כשליחי ציבור.

עליזה לביא: אבל הנושא שלשמו התכנסנו, הוא מעבר לבירוקרטיה, משום שאנחנו מבקשים לתת את שירותי הדת ולהנגיש אותם.

עליזה לביא: ואנחנו מקשים.

עליזה לביא: וכל הרעיון של החוק הזה בא דווקא מהמקום הזה של כן לבוא ולסייע, כי אני חושבת שהמטרה של כולנו סביב השולחן הזה היא מטרה משותפת.

עליזה לביא: והחוק הזה בא ורצה לתת אפשרות נוספת, ולפתוח תחרות זה דבר בריא.

עליזה לביא: אנחנו רואים את זה בשעות, בקבלת פנים, בעוד ועוד מהאפשרויות.

עליזה לביא: זה באשר לנושא הזה.

עליזה לביא: לגבי העניין של תעודת הרווקות, שפה בעצם אני מזהה את המצוקה המאוד מאוד גדולה.

עליזה לביא: הרי בעצם אם אנחנו מדברים על העניין הזה של תעודת הרווקות, זה מבטל את כל מה שפתחנו באזורי רישום.

עליזה לביא: למה צריך את זה אז?

עליזה לביא: זה מבטל לחלוטין את כל מה שבאנו ועשינו.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: אנחנו חיים במדינה, יש משרד פנים, יש מחשוב, אנחנו מכירים.

עליזה לביא: ונתת פה איזושהי דוגמה על בית קפה, שתי דקות.

עליזה לביא: מה בדיוק קורה כשמגיעים להירשם לנישואין?

עליזה לביא: יש איזה תחקיר מעמיק, יש איזה תשומת לב שניתנת?

<יצחק רלב"ג: ודאי.

עליזה לביא: בתוך עמי אני חיה.

עליזה לביא: הרי אני מזכירה לכם, שהבג"ץ שהייתי שותפה לו לגבי רשמי נישואין, שרשמי נישואין שלכם שמקבלים כסף ממדינת ישראל לא הכירו בתעודות ההמרה של צבא ההגנה לישראל בכל מה שקשור לגרים.

עליזה לביא: אז אנחנו רואים אנשים שלקחו דרור לעצמם, ואני מזכירה לכם שעדיין קיימים במדינת ישראל רשמי נישואין שלא מוכנים לרשום גרים.

עליזה לביא: ולנו יש את האופציה ללכת ולשלוח אותם לרשמי נישואין שכן רושמים.

עליזה לביא: אז דיברת, אדוני היושב-ראש על תועלת, דיברת מה בעצם המשמעות ומה הנפקא מינה של כל העניין הזה.

עליזה לביא: ואנחנו רואים, עם אותה דוגמה של חוף-השרון או אני לא רוצה כרגע במקומות נוספים, כי הם לא מסודרים אצלי, שאנחנו רואים מאור פנים ואנחנו רואים רגישות ואנחנו רואים אהבת ישראל, ואנחנו מבינים אנשים שרואים את מצוקת הדור ואת קיבוץ נס הגלויות שקורה לנו כאן יום-יום שעה-שעה.

עליזה לביא: הלוואי שכל האנשים בבירוקרטיה הדתית היו רואים את זה נר לרגלם, אז לא היה לנו דיון כאן.

עליזה לביא: אבל אנחנו לא מדברים על נושא הלכתי.

עליזה לביא: הנושא של תעודת רווקות הוא לא נושא הלכתי, חברים, הוא לא נושא הלכתי.

<יצחק רלב"ג: לא הבנת מה שדיברתי.

עליזה לביא: סליחה, רגע, הקשר בין מקום מגורים להוצאה של תעודת רווקות הוא לא נושא הלכתי.

עליזה לביא: לכן שאלתי וביקשתי שאלת הבהרה תוך כדי הדברים של הרב.

עליזה לביא: ברור שצריך להוציא תעודת רווקות – בוודאי.

עליזה לביא: אבל אם הרב יסביר אם יש קשר הלכתי.

עליזה לביא: הרי אנחנו מדברים על תקופה של קהילות בישראל, כשגרנו בקהילות והרב הכיר את באי העיירה, הקהילה, הקבוצה, והיה קשר אישי, הכירו – אני מסכימה עם הרב.

<יצחק רלב"ג: אסביר לך.

עליזה לביא: אז, אדוני, ביקשתי הבהרה, היושב-ראש לא נתן, כרגע רשות הדיבור אצלי.

<יצחק רלב"ג: בבקשה.

עליזה לביא: ביקשתי, אז אשמח כמובן לקבל תשובה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אם היה איזשהו קשר הלכתי בין הדברים – הלוואי, הייתי לומדת ורואה.

עליזה לביא: אבל אני רואה חוק של מדינת ישראל, שבא דווקא מתוך המקום הזה – כן, אנחנו רואים, כשיש תחרות אז גם יש שינוי, אז גם יש הבנה, אז גם יש רגישות.

עליזה לביא: אפשר לקחת את הנושא הזה, ויושב לימיני יושב-ראש ועדת הכספים שיש לי הערכה רבה כלפיו, אבל הדיון הוא לא כלכלי, הדיון הוא לא כספי.

עליזה לביא: כל הנושא הזה לבוא ולפתוח בא מתוך המקום של המצוקה הגדולה בדורנו.

עליזה לביא: ואנחנו רואים את זה.

עליזה לביא: אז אפשר לחייך, אבל אפשר גם לבוא ולתת מענה.

עליזה לביא: והחוק הזה, והמקום הזה, ואשמח מאוד לקבל נתונים, כי אני יודעת שיש אנשים שאם לא הייתה את החלופה לא היו מתחתנים באמצעות הרבנות הראשית, ואתם יודעים את זה.

עליזה לביא: תראו את המספרים הגדולים שהולכים ובורחים מהרבנות הראשית.

<יצחק רלב"ג: זה שקר.

עליזה לביא: זה לא שקר, אדוני.

עליזה לביא: לא אמרתי על הדברים שלך, אני מבקשת שלא תגיד על הדברים שלי, אדוני הרב.

עליזה לביא: עם כל הכבוד.

ניסן סלומינסקי: לא לא, רבותי.

עליזה לביא: ואנחנו רואים שגם רבנים היום מחתנים שלא באמצעות הרבנות הראשית.

עליזה לביא: הרי אני רוצה להזכיר לכם שבתוך החוק הזה גם פעם ראשונה שמשתמשים בעניין הזה של חוק פלילי כנגד רבנים שמשיאים ועדים.

עליזה לביא: והרי הנושא הזה הולך וגדל.

עליזה לביא: הוא הולך וגדל דווקא בגלל הכשל הבירוקרטי.

<חזקיהו סאמין: יש לכם נתונים?

עליזה לביא: אז בואו נזכור למה התכנסנו לכאן.

עליזה לביא: ואנחנו לא משני צדי המתרס.

עליזה לביא: להיפך, אני חוזרת על הרישא של הדברים: באתי כדי לחזק את הרבנות הראשית.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, תודה.

ניסן סלומינסקי: ר' משה.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שכל אחד יקצר, לפני שאני מפעיל.

משה גפני: אני אקצר, כמובן.

משה גפני: אני מודה לחבר הכנסת רועי, שאפשר לי לפניו, אני פשוט באמצע דיון בוועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: לא, הם ביקשו שאתן לך אחרון לדבר, ההיפך.

עליזה לביא: זה יושב-ראש ותיק, אתה יודע.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני רוצה לברך אותך.

משה גפני: ועדת החוקה היא ועדה מאוד מאוד חשובה, ואני מאחל לך הצלחה, דווקא עכשיו בנסיבות האלה עם היושב-ראש הקודם שנפטר, שאנחנו משתתפים בצערה של המשפחה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני דווקא רוצה לדבר על הכסף.

משה גפני: אני לא רוצה לדבר על המהות, המהות לא רלוונטית, מכיוון שאנחנו לא דנים על החוק.

משה גפני: כשדנו על החוק, דיברנו עליו.

משה גפני: יש לי סדרה של נושאים ממשרדי ממשלה שאני מקבל תלונות יום-יום במשרד הפנים ובמשרד הקליטה ובכל משרד, עם בירוקרטיה נוראה, עם החמצת פנים שאי-אפשר לתאר אותה.

משה גפני: הייתי יכול להביא פה לשכות שלמות של משרדי ממשלה.

משה גפני: לא שמעתי שמישהו אומר: מאור פנים ואהבת ישראל וכל הדברים האלה.

משה גפני: אני דרך אגב מכיר כאלה ברבנות ובמועצות הדתיות שהם אנשים מאירי פנים.

משה גפני: ואני מכיר כאלה שהייתי מעיף אותם לכל הרוחות בגלל שהם לא שווים שום דבר, כמו בכל משרד ממשלתי.

משה גפני: הבעיה שמדברים על הבירוקרטיה הזאת מכיוון שיש שאלה גדולה, האם צריך את שירותי הדת במדינת ישראל?

משה גפני: ומכאן מתחיל העניין.

משה גפני: אבל זה לא נושא הדיון מבחינתי.

משה גפני: מבחינתי יש דבר חמור שאי-אפשר פשוט לתאר אותו בשום גורם אחר.

משה גפני: פניתי לסגן השר הרב בן-דהן בשאילתה במליאת הכנסת ואמרתי שבחיפה – וזה לא רק שם, אבל שמה הייתה דוגמה של רבני "צהר", שהם רושמים לנישואין.

משה גפני: ואני לא מדבר על תעודת רווקות, לא נכנס לדיון הזה בכלל, שיש כאלה שעזבו את הרבנות, לא עזבו את הרבנות, אני לא נכנס בכלל לשאלה הזאת.

משה גפני: המציאות הזאת שבה רושמים לנישואין שלא במשרדי הרבנות הראשית, שלא במשרדי המועצה הדתית, גובים כסף, שזה עבירה על החוק, שלו זה היה קורה במשרד אחר או שזה היה בתהליך הפוך, שזה היה רבנים חרדים שהיו עושים את זה, מזמן חלק מהם היו יושבים מאחורי סורג ובריח.

משה גפני: הרי מה המשמעות של העניין?

משה גפני: מי התיר לגבות מזוג צעיר, מי התיר לו לגבות 700 שקל אגרה?

משה גפני: מי התיר?

עליזה לביא: רגע, אבל חרדים מתחתנים בתוך עצמם, יש לכם את המערכות שלכם.

ניסן סלומינסקי: לא, עליזה, בבקשה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אתה יודע מה, אני לא רוצה להאריך.

משה גפני: הייתי במודיעין, הייתי בפאנל, עם הרב – הרב שלכם מהציונות הדתית, שנמצא בפייסבוק תמיד – הרב נבון, והייתה שם אישה מהציונות הדתית, בחורה, ואמרה שאני מייצג אותה יותר מאשר הרב נבון.

משה גפני: למה?

משה גפני: בגלל שאני רוצה את הרבנות הראשית במדינת ישראל הממלכתית.

משה גפני: לא מעניין אותי לא הבד"צים החרדים, לא מעניין אותי שום דבר, אני רוצה את הרבנות הראשית.

משה גפני: אתם פשוט סטיתם מהדרך של הרב קוק.

משה גפני: אתם הולכים לבתים פרטיים, למשרדים פרטיים, עוד מעט לא תגידו הלל ביום העצמאות, רק אנחנו נתחיל להגיד.

עליזה לביא: הלוואי.

עליזה לביא: אם זאת ההצהרה שלך פה היום, אתם תתחילו להגיד הלל ביום העצמאות?

משה גפני: אם את תרדי מהחוק הלא חשוב מה, נדבר על הלל.

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי.

משה גפני: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, הרי מה אני אומר?

משה גפני: מה אמרתי בחוק ומה אני אומר עכשיו?

משה גפני: אני אומר: יש רבנות ממלכתית במדינת ישראל – רבנות, על זה בנויה הציונות הדתית.

משה גפני: מה עליזה לביא רוצה?

משה גפני: ככה היא אומרת, לא בדקתי את זה עד הסוף, אבל היא רוצה שבמדינת ישראל תהיה רבנות ממלכתית, וכולם יהיו יחד, אהבת ישראל, כל הזמן היא מדברת על אהבת ישראל.

עליזה לביא: גם אתה מדבר על אהבת ישראל.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: עליזה, בבקשה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: מה אני מבקש?

משה גפני: אני מבקש שתהיה רבנות ממלכתית, ששם ירשמו לנישואין.

משה גפני: ולא שיבוא מישהו ויגיד: אני חושב שהדרכון במדינת ישראל שמוציאים הוא לא טוב, אני פותח לי במשרד פרטי, בבית קפה או בבית הכנסת, ושמה אני מתחיל להנפיק דרכונים.

עליזה לביא: איפה הציבור שלך נרשם?

ניסן סלומינסקי: לא, עליזה, תני לו בבקשה לסיים.

משה גפני: הציבור החרדי חייב להירשם – חייב להירשם – ברבנות המקומית, ברבנות הממלכתית.

משה גפני: אתם פשוט סוטים מהדרך.

משה גפני: אבל אני לא מדבר על הסוטים מהדרך, אתם סוטים מהדרך זה ברור.

משה גפני: אתם עוד מעט לא תגידו הלל ביום העצמאות – זה גם ברור.

משה גפני: לא זה נושא הדיון.

משה גפני: נושא הדיון הוא איך יכול משרד ממשלתי - - -

עליזה לביא: קודם תתגייסו לצבא.

ניסן סלומינסקי: עליזה, באמת, נו.

משה גפני: הלל כבר לא יעזור לי.

ניסן סלומינסקי: ר' משה.

משה גפני: המשמעות של העניין, שיושב משרד ממשלתי ויושבת ועדה מכובדת של הכנסת, שומעת שיש עבירה על החוק: גובים כסף, לא יודעים לאן זה הולך, אולי לכיסים פרטיים, מי יודע לאן זה הולך, לא רושמים במקום שבו על-פי החוק צריך לרשום, רושמים לנישואין במשרד פרטי.

משה גפני: ואין פוצה פה ומצפצף, מתחילים לדון פה במין דבר כזה יפה ואומרים: ילך לצבא.

משה גפני: איזה מין שטויות אלה?

משה גפני: צריך לפנות ליועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: אני במקומך, אדוני היושב-ראש, אם המשרד לא עושה את זה, הייתי פונה ליועץ המשפטי לממשלה.

משה גפני: יש פה גניבה, עבירה על החוק, אנחנו לא יודעים לאן הולך הכסף.

משה גפני: אני הולך לדון על העיוורים עכשיו.

ניסן סלומינסקי: רק רגע, ר' משה, שנייה, אני רוצה, מאחר שפנית אלי, אז האמת היא שלפני ש"צהר" קמה, היה לי רצון, מאחר שיש לי, אתה יודע, משפחה, גם בגור וגם בעוד מקומות, בדקתי.

ניסן סלומינסקי: אז התברר לי שגם "שארית ישראל" רושמת בבני-ברק.

משה גפני: תסגור.

משה גפני: סגור את "שארית ישראל".

עליזה לביא: ומה עם הבד"ץ?

משה גפני: הם רושמים במועצה הדתית בבני-ברק.

עליזה לביא: לסגור את "שארית ישראל"?

ניסן סלומינסקי: רגע, שנייה.

ניסן סלומינסקי: אז למה צריכים את "שארית ישראל" אם הם רושמים במועצה?

משה גפני: אז שירשמו.

משה גפני: לא תוציא אותי מהממלכתיות שלי.

עליזה לביא: לסגור את "שארית ישראל"?

משה גפני: לסגור.

ניסן סלומינסקי: עליזה, אל תעזרי לי, בבקשה.

משה גפני: תסגרי את "צהר"?

משה גפני: תסגרי את "צהר"?

משה גפני: למה את לא עונה?

ניסן סלומינסקי: ר' משה.

עליזה לביא: אם יינתן - - -

ניסן סלומינסקי: עליזה, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: ר' משה, יש לי גם נושא של בעלז, גור ומקומות כאלה.

ניסן סלומינסקי: לא, אני אומר, זה עוד היה לפני "צהר".

משה גפני: גור אין, בעלז יש.

ניסן סלומינסקי: בעלז אני בטוח שיש.

משה גפני: גור אין.

ניסן סלומינסקי: המשפחה שלי, אתה יודע, בגור גם כן.

משה גפני: אז תבדוק שוב.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר שהנושא הזה, אני מסכים אתך שהוא בעייתי מאוד.

משה גפני: תפנה על כולם.

ניסן סלומינסקי: אז אם היו עושים סדר אצל כולם - - -

משה גפני: על כולם, על כולם, על כולם.

משה גפני: על כולם.

משה גפני: אני ממלכתי – על כולם.

ניסן סלומינסקי: אני אבל לא יכול לפנות ליועץ המשפטי נגד בעלז או נגד גור.

ניסן סלומינסקי: אני לא יכול.

עליזה לביא: כולל הלל ביום העצמאות.

משה גפני: כן, תפנה.

משה גפני: תפנה.

משה גפני: בוא, עם כל הכבוד.

ניסן סלומינסקי: טוב, אוקיי, תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רועי, תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: רועי.

יואב בן צור: אדבר לפניו, הוא ויתר לי.

יואב בן צור: רבותי, קודם כול, אני מסכים לדבריו של חברי הרב גפני, בתור ראש מועצה דתית לשעבר, יש מקומות שיש שירות מצוין ויש מקומות שהשירות הוא פחות טוב.

יואב בן צור: שוב, כמו שאמרנו, זה תלוי באדם שמקבל את האנשים, יש אדם שמסביר פנים ויש אדם שפחות מסביר פנים.

יואב בן צור: זה גם תלוי איך הוא קם בבוקר, כמו אצל השופטים.

יואב בן צור: אתה יכול לדעת לפי פסק-הדין שאתה מקבל איך השופט קם בבוקר לפעמים.

יואב בן צור: נכון, גב' סויד?

רויטל סויד: לגמרי.

יואב בן צור: יפה.

יואב בן צור: ולכן אני אומר: הטענה היא לא טענה.

יואב בן צור: למה מהשירות הדתי דורשים איזושהי פריבילגיית יתר בקבלת האנשים, ואם מישהו באיזשהו מקום נפגע קצת - - -

ניסן סלומינסקי: זה התורה דורשת.

ניסן סלומינסקי: ההיפך, אני שמח שדורשים ומצפים מאתנו, ואנחנו צריכים לתת את זה יתר על כולם.

יואב בן צור: מצוין.

יואב בן צור: בהחלט.

יואב בן צור: אנחנו צריכים להתעלות.

ניסן סלומינסקי: כי זו הדרישה של תורתנו, וזה בסדר גמור, לאָהֵב את התורה.

יואב בן צור: אבל עדיין בהרבה מקומות יש מקומות כאלה ואחרים: הנגישות, המקומות, המשרדים לא תמיד כל כך מתאימים.

יואב בן צור: אני שמח שבזמן האחרון יש קצת התפתחות בנושא הזה, שמנגישים את מחלקות הנישואין, שיהיו הרבה יותר נוחות לקבלת אנשים.

יואב בן צור: אבל מעבר לדברים הללו, כמו ששמענו פה וכמו שאנחנו אומרים, קודם כול הכספים שמתקבלים באמת, שאין לנו ידיעה לאן הם הולכים, מה עושים איתם, באיזו דרך מקבלים אותם, זה ממש גורם נזק כבד לתקציב המדינה ולקופות המועצות הדתיות, שבעצם התפקיד שלהם הוא לשפר את השירות כל הזמן, וחלק מהכספים האלה גם הולכים לטובת הדברים הללו.

יואב בן צור: הדבר השני, צריך לבדוק, הנוהל של הרבנות הראשית, שנקבע זה משכבר, כמו ששמענו מהרב רלב"ג, האם באמת הוא מיושם בזמן שהאנשים האלה רושמים את הנישואין?

יואב בן צור: ולא בטוח.

יואב בן צור: אנחנו לגמרי לא בטוחים שמיישמים את כל הנוהל של הרבנות הראשית.

יואב בן צור: אם מישהו לא אכפת לו עם מי הילדים שלו מתחתנים, אם יש בירור יהדות מסודר, אם יש אדם רווק באמת, ואם זה לא מישהו שעשה איזשהו תרגיל כזה ואחר, שהוא יכול לעשות בהרבה מקומות, גם במועצה הדתית, אבל הרבה יותר קשה כשהוא מגיע למשרדי המועצה הדתית וחוקרים אותו.

יואב בן צור: אז אם לגברת כזאת או גברת אחרת לא אכפת שבניה ובנותיה יתחתנו בסגנון הזה, אז היא בכלל לא צריכה לא רבנות ולא שום דבר.

יואב בן צור: מה, בשביל הטקס, בשביל הפורמליות, בשביל היופי?

יואל רזבוזוב: אבל יש כפייה.

יואל רזבוזוב: אתם מחייבים, וגם 700 ש"ח.

יואל רזבוזוב: יש גם תשלום וגם כפייה.

יואב בן צור: לא, אף אחד לא מחייב.

יואב בן צור: אתה יכול להתחתן בנישואין אזרחיים.

ניסן סלומינסקי: דקה, יש לך זכות דיבור, רשמתי אותך.

יואל רזבוזוב: אז תנו לנו להחליט.

ניסן סלומינסקי: תראה, רשמתי אותך בזכות דיבור.

<קריאה: לא, הוא צודק.

ניסן סלומינסקי: לא, הוא ידבר עוד מעט.

<קריאה: מה השאלה בכלל, בוודאי שהוא צודק.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אי-אפשר.

ניסן סלומינסקי: חבר כנסת שמדבר, לא יכולים להפריע לו.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

יואב בן צור: ולכן אני חושב, ואני מקווה שגם החוק הזה ישונה בקרוב, אבל בכל אופן - - -

יעל גרמן: איזה חוק?

יואב בן צור: החוק הזה שעכשיו אנחנו דנים עליו.

יעל גרמן: נו, אז יצא המרצע מהשק: אתה רוצה לבטל את החוק.

ניסן סלומינסקי: יעל.

עליזה לביא: על זה הדיון, אתה רוצה לבטל את החוק?

יואב בן צור: זה ממש לא הדיון.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, זה לא הדיון כרגע, אנחנו דנים על החוק, אם הוא מתממש, נקודה.

ניסן סלומינסקי: והגדרתי את זה בהתחלה.

יעל גרמן: אבל אמרת במפורש שלא רוצים אותו.

ניסן סלומינסקי: זה שמישהו רוצה לבטל או לא, זה משהו אחר.

עליזה לביא: לא, תראה, מה זה מישהו?

עליזה לביא: גם בהסכמים קואליציוניים דרשו להכניס את ביטול "חוק צהר".

יעל גרמן: אבל זו הדרך.

יואב בן צור: כן, אבל זה לא הדיון.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור כרגע.

יעל גרמן: כבוד היושב-ראש, זו הדרך.

יעל גרמן: הדרך היא במתינות, בהדרגה.

יואב בן צור: בכל מקרה, החוק לא דיבר על תעודות רווקות.

עליזה לביא: למה, אדוני?

עליזה לביא: בוא נקרא את החוק.

יואב בן צור: בוודאי שתעודות רווקות, עד שלא תהיה מערכת ממוחשבת מסודרת, שכל מועצה דתית תוכל לקבל את כל מה הפרטים שהיא צריכה לקבל, לא יכולים להוציא תעודות רווקות במקומות אחרים.

יואב בן צור: ואני מקווה שכך יהיה, וכדי שעם ישראל יהיה עם ישראל טהור ולא מתבולל.

יואב בן צור: תודה.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח.

ניסן סלומינסקי: רועי.

רועי פולקמן: אמירה דרמטית בסוף, יואב.

רועי פולקמן: אני חושב שאנחנו צריכים קצת להוריד את זה לפרקטיקה.

רועי פולקמן: אני עוסק רבות בנושא איכות השירות הציבורי בישראל בשנים האחרונות ובנושא מדדים.

רועי פולקמן: ואני חושב שהדיון, עם כל הכבוד, הוא לא על מהויות גדולות של תפיסת ההלכה והתבוללותו של עם ישראל – לא, אלא על משרד ממשלתי שנותן שירות, שצריך לעמוד ביעדי שירות.

רועי פולקמן: ושבכל מקום שבו אפשר לפשט ולייעל את השירות, ואמר יפה הרב גפני, אני חושב שהוא צודק, בכל מקום, הציפייה את אותו דבר בכל משרד ממשלתי.

רועי פולקמן: יש תוכנית ממשלתית עכשיו לצמצום רגולציה בכל משרדי הממשלה, גם בנושאים האלה.

רועי פולקמן: אני, דרך אגב, מתעסק בשורה של משרדים אחרים שהנושא הוא צמצום הבירוקרטיה.

רועי פולקמן: עכשיו, אני לא רואה שום הצדקה בירוקרטית, ואני עוזב לחלוטין את השיח המהותי – זה צריך לקרות דרך הרבנות הראשית, וברור גם היום מה ש"צהר" עושה זה מילוי טפסים, חברים, בואו לא נתבלבל.

רועי פולקמן: גם כאן זה נעשה, הרישום קורה במשרדי הרבנות.

רועי פולקמן: זה לא נרשם בקפריסין.

רועי פולקמן: כל מה שקורה היום זה שאומרים: חברים, למלא טפסים, לעשות את זה בשעות מאוחרות יותר, מבחינתי שיהיה קפה ועוגות במשרד, שיהיה נעים, על הכיפאק.

רועי פולקמן: אז לכן העניין כאן הוא שיפור שירות.

רועי פולקמן: ויש כאן הרבה דברים מהותיים שצריכים לקרות: קודם כול, מהמעט שהסתכלתי על מדדי השירות של הרבנות הראשית, אתם לא עומדים ביעדים שהוצבו גם בתוכניות העבודה הממשלתיות.

רועי פולקמן: יש ספר תוכניות עבודה ממשלתיות.

רועי פולקמן: אתם צריכים להגדיר יעדים: כמה זמן?

רועי פולקמן: מה איכות השירות שצריכה להתקבל?

רועי פולקמן: במקביל, כמו שאתם מדברים על ההתניה במערכות המחשב, תציבו יעדים ברורים: כמה זמן ממתינים?

רועי פולקמן: מה שעות הפעילות?

רועי פולקמן: כמה זמן לוקח למשרד של הרבנות וכו'?.

רועי פולקמן: שביעות רצון – תעשו סקרי שביעות רצון אצל הלקוחות שלכם.

רועי פולקמן: זה קורה בכל משרדי הממשלה, תתכבדו ותעשו את זה.

רועי פולקמן: ואז נראה, יכול להיות, וזו המלצתי בשיח הציבורי, תייתרו את הצורך.

רועי פולקמן: ואני רוצה להגיד לכם שאשמח להגיד ל"צהר": לא צריך אתכם.

רועי פולקמן: תייתרו את "צהר".

רועי פולקמן: אבל הדרך לייתר את "צהר" וכל גורם אחר שרוצה לשפר את השירות, זה לא בלהגיד: חבר'ה, נחסום אותו – תיכף אגיד מילה, ואסיים בזה, בנושא המחשב – תייתרו.

רועי פולקמן: תפרסמו אמנת שירות, תראו שאתם עומדים בה, תעשו סקרי שביעות רצון, תראו שאתם עומדים בהם.

רועי פולקמן: אני אומר לכם: אתמוך בסגירת כל שירות אחר.

רועי פולקמן: זה דבר אחד.

רועי פולקמן: זה דיון על איכות שירות, לא על שום דבר אחר.

רועי פולקמן: דרך אגב, תבטלו גם את האגרות.

רועי פולקמן: גם מה שאני יודע על "צהר", ואשמח, אם הרב גפני יש לו נתונים אחרים, "צהר" לא גובים סכומים לא חוקיים, הסכומים האלה עוברים אל המועצה הדתית, הם נגבים.

<ארז מלול: - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי.

רועי פולקמן: אני אומר לכם: זה מה שאני יודע, אתם מוזמנים לבדוק את זה.

רועי פולקמן: דבר אחרון על מערכות המחשב.

<ארז מלול: בשוהם אין מועצה דתית.

<ארז מלול: תבדוק את הנתונים.

ניסן סלומינסקי: רבותי, עוד מעט נשמע גם את אנשי "צהר".

רועי פולקמן: אני מכיר את הנתונים.

רועי פולקמן: משפט אחרון לעניין של מערכות המחשב.

רועי פולקמן: למיטב הבנתי, החוק בספטמבר 2013 יצא לדרך, ושנתיים ימים עברו.

רועי פולקמן: ואני קצת מכיר פיתוח מערכות מחשב.

רועי פולקמן: במקרה אתמול ישבתי עם הגורם האחראי על פיתוח מערכות המחשב במשרד ראש הממשלה, ועם כל הכבוד, זה לא צריך לקחת שנתיים.

רועי פולקמן: ה-45,000,000 שכבודו ציין זה תוכנית מחשוב כללית.

<חזקיהו סאמין: כללית, נכון.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: אבל כדי לפתור את בעיית תיאום תעודות רווקות, עם כל הכבוד, אם הייתם רוצים שזה יתקדם, אפשר גם בחצי שנה לקדם את זה.

רועי פולקמן: אם הבעיה היא תקציבית, בוא נדון בה.

רועי פולקמן: יש ועדת כספים, תגידו מה החסם, אני לא מכיר שזו הבעיה.

רועי פולקמן: לא צריך לקחת שנתיים.

רועי פולקמן: שימו יעד, תגידו: חברים, החוק ממשיך להתקדם, יש פה איזה דיון מעקב.

רועי פולקמן: המלצתי: תגדירו.

רועי פולקמן: אתה אומר שיש פיילוט, אני מאוד שמח לשמוע את זה.

רועי פולקמן: בוא נגדיר שיש לנו עוד חצי שנה מהיום, המערכת עובדת, במקביל משמרים את המצב, נעשה כאן דיון מעקב בעוד חצי שנה.

רועי פולקמן: זו המלצתי.

רועי פולקמן: אני מכבד, צריך לעשות מעקב, לא צריכה להיות הפקרות ברישום נישואין במדינת ישראל, שלא תהיה אי הבנה.

רועי פולקמן: אני מציע לאדוני היושב-ראש לקבוע כאן דיון מעקב בעוד חצי שנה, נקבל דיווח הן על דיווחי איכות השירות, ואני מאוד אשמח שתוצג כאן איכות השירות שנמצאת ברבנות הראשית בנושא רישום נישואין, סקרי שביעות רצון וכו'.

רועי פולקמן: נתמוך בשיפור השירות ברבנות הראשית כדי לייתר את פעילות הארגונים כמו "צהר".

רועי פולקמן: ונעקוב אחרי יישומה של מערכת המחשב, ונראה שאפשר ליישם את רוח החוק.

רועי פולקמן: רוח החוק היא לייצר שיפור שירות.

רועי פולקמן: בוא ניצמד אל רוח החוק, נעזור לרבנות הראשית לעמוד ברוח החוק.

רועי פולקמן: ואני מכבד את הבעיה, עוד חצי שנה ניפגש כאן ונעשה את זה.

רועי פולקמן: זו הצעתי לכבוד היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: יואל.

יואל רזבוזוב: טוב, אז אנחנו מדברים כאן על דיון מעקב.

יואל רזבוזוב: שמעתי את חבר הכנסת בן צור אומר: לפני שמבטלים את החוק.

יואל רזבוזוב: אז כבר היה צריך אולי לעשות כמה דיונים.

יואל רזבוזוב: עכשיו, אני לא מקבל את האמירה הזאת.

יואל רזבוזוב: הייתי יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, קיבלתי המון המון ביקורת בנושאים הללו.

יואל רזבוזוב: ואני חושב שלהגיד שמערכת המחשוב עדיין לא קיימת – זה אומר שמנסים למסמס.

יואל רזבוזוב: ממסמסים את החוק על-ידי כך שטוענים לגבי מערכת המחשוב.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו חיים במדינה מתוקנת, אנחנו בשנת 2015.

יואל רזבוזוב: לא חושב שבמדינת ישראל, מדינת היי-טק, בעיה של מערכת מחשוב זה תירוץ.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאם היו רוצים לקדם את זה, היו מקדמים את זה מזמן, ולעשות סנכרון עם משרד הפנים, ואני חושב שזה דבר שהוא פתיר.

יואל רזבוזוב: זו נקודה ראשונה.

יואל רזבוזוב: נקודה שנייה, עוד פעם אתייחס לדבריו של חבר הכנסת בן צור, שאמר: כל אחד שיחליט.

יואל רזבוזוב: אז תנו לנו.

יואל רזבוזוב: גם מחייבים בחוק, גם גובים כסף.

יואל רזבוזוב: אני לא מכיר אף משרד ממשלתי שגובה 700 ש"ח.

יואל רזבוזוב: אמרתם איזה תחקיר, איזה ישיבה.

יואל רזבוזוב: יושבים, עושים תחקיר – 700 ש"ח?

יואל רזבוזוב: על מה?

יואל רזבוזוב: זה המון כסף.

יואל רזבוזוב: זה יותר מדי.

<ארז מלול: גם "צהר" גובים.

<חזקיהו סאמין: זה אגרה ממשלתית, זה לא שלנו.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: לא לא לא.

<ארז מלול: על דרכון אתה משלם יותר.

ניסן סלומינסקי: לא לא, רבותי, לא מפריעים.

יואל רזבוזוב: אנחנו חיים במדינה יהודית דמוקרטית.

<יצחק רלב"ג: תבטל.

יואל רזבוזוב: עכשיו, יש ציבור חילוני שבא לכבד, והוא בא באמת לשתף פעולה עם משהו שהוא לא בהכרח חייב.

יואל רזבוזוב: והוא צריך לשלם על זה גם 700 ש"ח, ומעבר ל-700 ש"ח לקבל שירות שהוא "על הפנים".

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה לא יכול להיות במדינה שלנו.

יואל רזבוזוב: ואתייחס בנקודה השלישית והאחרונה, אהיה קצר, למה שאמר חבר כנסת גפני: גניבה, גניבה – אז זאת גניבה.

יואל רזבוזוב: מה זה כסף למועצה הדתית?

יואל רזבוזוב: מה המועצה הדתית עושה לרוב תושבי נתניה או לרוב תושבי הרצלייה או כל עיר אחרת?

יואל רזבוזוב: מה הדברים?

יואל רזבוזוב: מאיפה אני יודע לאיפה הכסף הולך?

יואל רזבוזוב: 700 ש"ח בכפייה, אנשים משלמים, כל הזוגות הצעירים, אני לא יודע מה עושים בכסף הזה.

יואל רזבוזוב: איפה הכסף הזה?

יואל רזבוזוב: אני לא יודע.

יואל רזבוזוב: איפה השקיפות?

<חזקיהו סאמין: אני מזמין אותך לבוא - - -

ניסן סלומינסקי: לא לא לא.

יואל רזבוזוב: אין במקומות האלה שקיפות, לא הייתה ולא תהיה.

יואל רזבוזוב: יש מספיק כסף בחוק בשר ששולחים את הרבנים להכשיר את הבשר.

יואל רזבוזוב: יש מספיק כסף בכל העניינים של הכשרות.

יואל רזבוזוב: אפשר להביא.

יואל רזבוזוב: לא צריך לחייב את הזוגות הצעירים, שגם ככה עושים צעד למרות שלא כולם מאמינים בצעד הזה, אבל עושים את זה – מדינה יהודית דמוקרטית – בסדר.

יואל רזבוזוב: אבל למה לגבות על זה?

יואל רזבוזוב: אני מבקש לבטל את - - -

<יצחק רלב"ג: תבטל את זה.

יואל רזבוזוב: אנחנו כאן, דרך הוועדה הזאת וועדת הכספים, צריכים לבטל את התשלום הזה.

יואל רזבוזוב: תודה.

ניסן סלומינסקי: טוב, תודה.

ניסן סלומינסקי: יעל.

יעל גרמן: חברים יקרים, אני רוצה לשים את הפיל, לגלות אותו ולשים אותו פה בחדר, כי נראה לי שיש פה פיל אבל אף אחד לא מדבר עליו.

יעל גרמן: אני ממש לא מסכימה אתך, רועי, אנחנו לא מדברים על פרוצדורות ואנחנו לא מדברים על שירות ואנחנו גם לא מדברים על כסף, אנחנו מדברים על משהו הרבה יותר גדול.

יעל גרמן: עוד לפני שנגיע לכך שכל אדם יוכל להינשא בדרכו ועם בחיר או בחירת ליבו, אנחנו מדברים על כך שיש כאלה שמקרבים אל הדת ויש כאלה שמרחיקים מן הדת.

יעל גרמן: ו"צהר" קמו רק מפני שהיה צורך, מפני שזוגות צעירים שלא רצו להינשא אצל רבנים רפורמים או קונסרבטיבים, ושלא רצו לנסוע לחו"ל כדי להתחתן בצורה אזרחית, רצו להינשא על פי הלכות דת משה וישראל, לא מצאו רב כלבבם ולא מצאו דרך כלבבם.

יעל גרמן: ואני לא מדברת על אלה שרצו להינשא בצורה רפורמית ולא על-פי הלכה.

יעל גרמן: "צהר" קמה מתוך מציאות, מתוך זה שהיא באה לתת מענה למי שרצה להינשא על-פי הלכות דת משה וישראל ולא מצא פתרון ברבנות הראשית.

יעל גרמן: וכל מה שאתם אומרים כאן זה לכסות ולהסוות על הצורך שקיים פה לאותם זוגות צעירים שרוצים שיהיה להם רב כלבבם, ואין להם.

יעל גרמן: וזה היה חוק נהדר.

יעל גרמן: דווקא מי שרוצה לקרב אל הדת, דווקא מי שרוצה אולי למנוע את ההרחקה מן הדת, דווקא מי שאולי רוצה למנוע את מה שאני רוצה – נישואים אזרחיים, את ברית הזוגיות.

יעל גרמן: אני אומרת כאן בגלוי: אני חושבת שצריכה להיות ברית הזוגיות, אבל דווקא אתם שבוודאי לא רוצים את ברית הזוגיות, צריכים להבין שאתם מרחיקים מן הדת, אתם מקשים על אותם אלה שלא רוצים את ברית הזוגיות.

יעל גרמן: ולכן אני שמה את הפיל פה על השולחן: החוק הזה בא להקל, הוא בא לתת אפשרות לאותם זוגות צעירים שרוצים להתחתן על-פי הלכות היהדות, אבל בדרך שונה, קלה יותר, שלא יחטטו בעברם.

<ארז מלול: ענית על התשובה.

יעל גרמן: בהחלט.

ניסן סלומינסקי: ארז.

ניסן סלומינסקי: באמת, נו, זה לא יכול להיות דבר כזה.

יעל גרמן: אני שמה את הפיל הזה, אמרתי.

יעל גרמן: אני מתכוונת לדבר בצורה הגלויה ביותר.

יעל גרמן: ואני חושבת שרבני "צהר" הם לא פחות יהודים, לא פחות רבנים.

רועי פולקמן: יעל, רק זה לא תכלית החוק.

ניסן סלומינסקי: רועי.

רועי פולקמן: סליחה, אבל זה לא תכלית החוק - - - נישואין בקלות.

יעל גרמן: רועי, אני אומרת שזאת תכלית החוק.

רועי פולקמן: אני לא מסכים – לשפר שירות.

יעל גרמן: אתה יודע, אתה יכול לומר שזה בא לשפר – דרך אגב, אני בעד שיפור היחס והשירות של הרבנות, אין לי שום דבר נגד, ואני בעד כל מילה שאמר חברי, רזבוזוב יואל, שאמר שלא צריך בכלל לקחת כסף וצריך באמת לראות מה פתאום לוקחים כסף – אני מאוד בעד.

יעל גרמן: אבל אני גם בעד להקל.

יעל גרמן: אני גם בעד כל מה שהחוק הזה בא למעשה להביא.

יעל גרמן: ובין השאר, לא בכדי, אמרתם אתם בעצמכם, בחוק המקורי של עתניאל שנלר היה מדובר על רישום רווקות.

יעל גרמן: לא סתם, לא בכדי, לא הזכירו את זה.

יעל גרמן: לא הזכירו את זה לא מפני שחשבו שלא צריך – כן מפני שחשבו שלא צריך, אלא מפני שאמרו שברגע שאנחנו מדברים על כך שרשאים להירשם לנישואין, המילה להירשם כוללת בתוכה הכול.

יעל גרמן: ואתם היום מבקשים, לדעתי ולטעמי, לבטל את ההישג שנעשה.

יעל גרמן: ואתם עושים את זה קודם כול על-ידי הבקשה של מחשוב כזה או אחר, ולאחר מכן על-ידי תעודת רווקות.

יעל גרמן: לא צריך שתעודת הרווקות תהיה לחוד, מספיק ואפשר לסמוך על הרבנים.

יעל גרמן: זה לא רב רפורמי, זה לא רק קונסרבטיבי, זה לא סתם איזשהו שופט.

יעל גרמן: זהו רב שהוסמך במדינת ישראל לרבנות.

יעל גרמן: ואם הוא קובע שניתן לעשות נישואין, אפשר לסמוך עליו.

יעל גרמן: לכן אני מתקוממת גם על הצביעות כאן סביב השולחן, שבאים ומדברים על פה ועל שם.

יעל גרמן: אני רוצה לשים את הדברים כהווייתם.

יעל גרמן: אני חושבת ש"חוק צהר" היה באמת חוק מתקדם מאוד לכל אלה שרוצים לשמור על עם ישראל כעל עם אחד ולא להפריד בין עם כזה לעם אחר, ואסור בשום פנים ואופן שהוועדה שלנו תיתן לפגוע בו, ותיתן שוב, מה שעושים היום בממשלה הזו, ללכת לאחור במקום ללכת קדימה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: רויטל.

רויטל סויד: כן, בקצרה.

רויטל סויד: שמענו פה גם את חבר הכנסת גפני לגבי הכספים, את חברת הכנסת עליזה לביא לגבי היחס, אותך, רועי, לגבי כל הנושא של המחשוב.

רויטל סויד: לא שמעתי את נציגי הרבנות, אבל אני מניחה שיש כוונה לשמר את הזכות לרישום הנישואין.

רויטל סויד: אבל בסופו של דבר בשורה תחתונה אנחנו נמצאים בבית המחוקקים.

רויטל סויד: וכשאנחנו נמצאים בבית המחוקקים אנחנו מסתכלים על חוק.

רויטל סויד: החוק הזה חוקק בכנסת ה-18, עבר לכנסת ה-19, אנחנו נמצאים כבר בכנסת ה-20.

רויטל סויד: אני לא רואה שבינתיים מישהו שינה כאן את החקיקה.

רויטל סויד: ולכן כשאנחנו עושים פה דיון, השאלה היא אם החוק הזה מיושם או לא מיושם.

רויטל סויד: וכל עוד אין שינוי חקיקה בפועל, החוק חייב להיות מיושם.

רויטל סויד: אם באיזושהי דרך יש אפילו אבק של חשד לכספים שמתקבלים ולא מועברים לאן שהם צריכים לעבור, זה דבר שצריך לפתור אותו.

רויטל סויד: אם יש איזשהו אבק של חשד שאנשים שהם לא רווקים נישאים ומקבלים תעודות שלא לצורך – צריך לפתור את זה.

רויטל סויד: אבל המהות של החוק, תכלית החוק, הייתה להרבה מאוד דברים.

רויטל סויד: בין אם זה לאפשר גם לרבנות, בין אם זה גם לאפשר לרבני "צהר", אבל בכל מקרה אנחנו כמחוקקים צריכים לראות אם החוק הזה מיושם או לא מיושם.

רויטל סויד: ואם הוא לא מיושם אז אנחנו צריכים לדאוג שהוא ייושם.

רויטל סויד: אנחנו צריכים לדאוג שהכספים יגיעו; אנחנו צריכים לדאוג שכל הרבנים שהם מורשים לרישום יירשמו, בין אם הם רבני "צהר" ובוודאי הרבנות הראשית; אנחנו צריכים לומר מה דעתו של המחוקק, כי בסופו של דבר זה מה שנבחן, האם הכוונה היא רק לפתיחת תיק נישואין או גם לרישום בפועל?

רויטל סויד: צריך שתהיה פה אמירה ברורה.

רויטל סויד: והאמירה הברורה צריכה להיות שלנו, כי אנחנו בית המחוקקים ואנחנו חוקקנו את החוק הזה ואנחנו צריכים לדאוג גם ליישום שלו.

רויטל סויד: ולכן יכול להיות, אין ספק שאם יהיה מחשוב זה מצוין ואם תהיה הסברת פנים יותר טובה ברבנות – אדרבה ואדרבה.

רויטל סויד: כספים צריכים להגיע ליעדם, ורבני "צהר" שמורשים לכך צריכים גם כן לעשות את הרישום לנישואין.

רויטל סויד: זה תפקידנו לדאוג לכך בוועדה הזו.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: אז אני אחרון הח"כים, אחר כך אתן לאורחים.

ניסן סלומינסקי: אז רק אולי כמה הערות בינתיים, אולי בסיכום יהיה יותר.

ניסן סלומינסקי: קודם כול, אני חושב שברור לכולנו, וזו גם מהותו של החוק, שלא יעלה על הדעת במדינת ישראל שייערכו חופה וקידושין שלא על-ידי הרבנות הראשית ורבנים שמוסמכים על ידם, נקודה.

ניסן סלומינסקי: וזו נקודה מרכזית.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לשמר את זה ולא לאפשר כל דבר אחר, נקודה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, נקודה שנייה, ופה באמת הנקודה של הרווקות, נגיד כך.

ניסן סלומינסקי: אז אני לא יודע איך זה מתנהל - - -

אורי מקלב: תעודת הרווקות, לא?

ניסן סלומינסקי: תעודת הרווקות.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל אנחנו מדברים על הנקודות.

ניסן סלומינסקי: כשמגיעים נניח לרב, מישהו מחיפה שמגיע לרב מרמת-גן, הרי הרב גם כן לא מעלה על דעתו שהוא ירשום אותו בלי שהאיש מביא עדים יחד אתו שמעידים עליו.

ניסן סלומינסקי: אז אל"ף, העדים – ודאי שהם הרבה יותר חזקים מהתעודה.

ניסן סלומינסקי: איך אומרים, כשבא הרוג ברגליו הוא יותר חזק ממה שמביאים תעודה שחתומים עליה.

ניסן סלומינסקי: הוא בא עם עדים.

ניסן סלומינסקי: בי"ת, הרב, אני מניח, שוב, אם הוא הוסמך על-ידי הרבנות הראשית, ואני מדבר רק על רבנים כאלו – זו שוב עמדתי, אולי שונה מאחרים, אבל חייב – ודאי שהוא גם מדבר עם האיש שמביא את העדים.

ניסן סלומינסקי: אז את אותן שאלות שהרב בחיפה היה שואל גם הוא שואל.

ניסן סלומינסקי: הרי אני לא מעלה על דעתי שרב שהוכשר על-ידי הרבנות הראשית יחתן מישהו בלי שהוא ישאל את השאלות הטריוויאליות, הבירור.

ניסן סלומינסקי: הרי זה לא חוקר שחוקר אותו וכו', אלא את השאלות הרגילות, כמו שבחיפה היו שואלים גם הוא ישאל.

ניסן סלומינסקי: הרי כמו שהוא שואל ברמת-גן את תושב רמת-גן שמגיע אליו, הוא שואל אותו את השאלות האלו, אז גם מי שמגיע מחיפה, הוא ישאל אותו את אותן שאלות.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, מהבחינה הזאת זה בסדר גמור, לא צריך לתת לזה חשיבות גדולה יותר מדי.

ניסן סלומינסקי: למרות הכול, אני מבין שיכול להיות שבחיפה, בגלל שזה הקהילה והציבור וכו', אז יכול להיות שיש איזשהן אינפורמציות שיגיעו לרב לא דרך השאלות שהוא שואל את הזוג או את מי שמגיע אליו, כי את השאלות ישאל גם הרב ברמת-גן, את אותן שאלות ששואל הרב בחיפה הרי, אלא יכול להיות שבחיפה יש אינפורמציות שיגיעו אל הרב דרך הקהילה או דרך מישהו אחר – יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: ולכן נולד הנושא של המחשב, כדי שאיך אומרים, שבנוסף לשאלות שהרב ברמת-גן ישאל, שהן אותן שאלות שישאל הרב בחיפה, אם הרב בחיפה שמע מהגבאי בבית-הכנסת או ממישהו: שמע, זה, יענקל, הוא בכלל, אולי הוא לא התגייר – לא יודע, סתם אני אומר דברים – אז כדי שהאינפורמציה הזאת תגיע גם לרמת-גן, לכן נולד הנושא של המחשב.

ניסן סלומינסקי: אבל לא לדברים אחרים, כי את הדברים אחרים, הרב ברמת-גן יעשה מה שעושים בחיפה.

ניסן סלומינסקי: אז קודם כול, צריך את זה, ולכן אני מתפלא איך יכול להיות שכבר שנתיים הנושא של המחשוב, שנראה לי, אולי זה פרויקט, אבל פרויקט לא בסדר גודל עולמי.

רועי פולקמן: עברנו כבר דברים יותר גדולים.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: איך אפשר, אם באמת רוצים, ואתם אומר שמתוקצב לזה סכום, סכום גדול, סכום ענק, איך יכול להיות שבמשך השנתיים האלה, אם באמת יש החלטה לעשות וכו'?

ניסן סלומינסקי: ואני לא בא בטענות אליך, אני בא בטענות אולי גם לחברי שישבו שם, אני לא מבדיל בין דם לדם במובן הזה, איך יכול להיות שלא פתרו את זה?

ניסן סלומינסקי: אבל גם אם עדיין לא פתרו, אני אומר:

ניסן סלומינסקי: עיקר הדבר הרי קיים גם בזה, אז זה לא צריך להיות המפריע.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף, הרבנות עצמה, עוד לפני ש"צהר" קמה, הרי נתנה את האפשרויות האלה.

ניסן סלומינסקי: הרי בחורי ישיבות, כל אחד, שלומדים בירושלים – אל תעשה לי, ארז, לא – בחור ישיבה שלומד בירושלים ומקורו מאילת, יכול להירשם בירושלים על דעת הרבנות הראשית.

ניסן סלומינסקי: עוד לפני "צהר" אפילו.

ניסן סלומינסקי: יכול.

אורי מקלב: למה אתה לא אומר סטודנט?

ניסן סלומינסקי: אני עכשיו רוצה להגיע לסטודנט.

ניסן סלומינסקי: רגע, הפוך.

אורי מקלב: תביא דוגמאות על סטודנט בבאר-שבע.

ניסן סלומינסקי: לא הבנת.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לראות הפוך.

ניסן סלומינסקי: ואותו דבר בגין זה, באמת היה ביושר שגם סטודנט יכול.

ניסן סלומינסקי: וזה עוד בלי קשר ל"צהר".

ניסן סלומינסקי: וזה, איך אומרים, כל מה שאמרת, לא היה מחשב ולא היה כלום, ואפשרו את זה.

ניסן סלומינסקי: ואני לא מדמיין לעצמי שהרבנות הייתה מאפשרת דבר אם היא הייתה חושבת שזה חשש עד כדי – אלא נכון, ויתרו על איזו חומרה מסוימת או על איזה בירור נוסף, מה שנקרא לזה, אבל שזה לא פוסל מעיקרו, אחרת לא היו מאשרים דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: אותו דבר גם נתנו לגופים.

ניסן סלומינסקי: אני יודע ש"שארית ישראל" יושבת בבני-ברק ומקבלת מכל הארץ, ובכבוד, על דעת הרבנות הראשית, זה כבר הרבה זמן.

ניסן סלומינסקי: ואני לא מדבר על העדה החרדית, שהיא עוד קמה לפני המדינה, אז זה בסדר, אבל אני אומר: "שארית ישראל" קיבלה את האישור, לא יודע אישור פורמלי או בהסכמה שקטה של הרבנות, ועושה את זה.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שבעלז עושה את זה, גם עושה את זה במשרדים כאילו נקרא לזה פרטיים.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה היא עושה עם הכסף, לאן היא לוקחת, אם היא לוקחת, לא שואל, אבל אני אומר: עושה את זה.

אורי מקלב: את "צהר" כבר שאלת מה הם עושים עם הכסף?

ניסן סלומינסקי: לא, אני אומר: בעקבות זה.

אורי מקלב: תשאל.

אורי מקלב: הם לוקחים - - -

ניסן סלומינסקי: אורי, אתה נכנסת לקראת - - -

אורי מקלב: בסדר, מספיק מה ששמעתי עד עכשיו.

אורי מקלב: ההיתממות הזאת.

אורי מקלב: אתה באמת חושב, אדוני היושב-ראש - - -

ניסן סלומינסקי: אורי, תסלח לי.

ניסן סלומינסקי: אורי, לא לא לא.

יעל גרמן: אורי, גם לי לא נתנו - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אורי, אתה לא יכול להיכנס באמצע.

ניסן סלומינסקי: אבל מקובלת קריאת ביניים.

ניסן סלומינסקי: כאן דיברו חמישה אנשים על הנושא של "צהר".

ניסן סלומינסקי: דיברו על זה, אז אני לא צריך לחזור על זה.

ניסן סלומינסקי: ועוד מעט אגיע גם על "צהר".

ניסן סלומינסקי: אבל דיברו על זה, רק על זה.

אורי מקלב: אתה מדבר אבל על "שארית", אני רואה שמאוד מעניין אותך.

אורי מקלב: "שארית" בכל הנושא הזה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, כי אתה רואה, זה כמו מישהו שנכנס לבית-הכנסת ושומע שאומרים: ועבדתם אלוהים אחרים.

ניסן סלומינסקי: הוא אומר: געוואלד.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי לא שמעת.

אורי מקלב: אז זה מה שאתה עושה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: לא, אני אומר את הדברים מתוך הלב, כי אני חושב שבאמת זה לא.

ניסן סלומינסקי: ואין הכי נמי, אני חושב שזה דבר לא טוב שעושים, גם "צהר", שאם מישהו עושה ממשרדים פרטיים, זה לא טוב.

ניסן סלומינסקי: גם רבני "צהר" צריכים לעשות את זה במקום ששם יושב הרב, ולעשות את זה בצורה מכובדת.

ניסן סלומינסקי: אני מסכים.

ניסן סלומינסקי: לא יודע למה הם עושים את זה, אני אומר, כרגע אני לא בא, אני לא נציג של זה ולא נציג של זה, לא של אף אחד.

ניסן סלומינסקי: אז לכן אני אומר: החוק הזה בא, אז צריכים לממש אותו.

ניסן סלומינסקי: ואם הייתה חס ושלום איזושהי בעיה הלכתית בעניין, הייתי האחרון או הראשון שאומר: אסור לממש אותו, כי לא זוכר שמדינת ישראל חוקקה חוק שהוא נגד ההלכה במפורש מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: יש כאן כל מיני פרוצדורות, אנחנו רואים שהפרוצדורות האלה היו עוד לפני מאז ומתמיד ברבנות, וזה היה בסדר ואף אחד לא ערער על הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: אז לכן אני אומר: צריכים להסתכל על התמונה וצריכים לאפשר את הדבר הזה באמת, ההיפך, בנפש חפצה.

ניסן סלומינסקי: המטרה של זה כמו שאמר רועי, ופה אני חולק על יעל, למרות שמתחת לפני השטח יכול להיות, אני מדבר לחוק ואנחנו לא מדברים על הכוונה, החוק הזה באמת מטרתו לייעל, כמו שאמרתי, לעזור לזוגות צעירים מצד אחד, ומצד שני לייעל את השירות במועצות הדתיות.

ניסן סלומינסקי: ואני חושב, ממה שאני ניסיתי לבדוק, שהוא באמת גרם לאיזה התייעלות מסוימת במועצות הדתיות, גם מבחינת השעות, גם מבחינת השירות, גם מבחינת האפשרות להשתמש במחשב על חלק מהכספים, כל מיני דברים שזה לברכה וזה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: אז לכן אני אומר: בוא נלך כולנו ביחד.

ניסן סלומינסקי: ואם מישהו מרגיש שהמחשב עדיין מהווה איזה בעיה, למרות שלחלק מהדברים זה לא מהווה בעיה, אז בוא נעשה את זה, נגיד: רבותי, תוך חודשיים יש מחשב, וכולנו הולכים ביחד והכול בסדר מהבחינה הזאת, ונקדם את זה.

ניסן סלומינסקי: כי אנחנו רוצים, כל זמן שהחוק קיים, והוא קיים כרגע – שוב, אני לא אומר כרגע, אני אומר: הוא קיים – צריך לוודא שהוא יתממש והוא יתממש בדרך הכי טובה.

ניסן סלומינסקי: וההיפך, כולנו צריכים לשתף פעולה.

ניסן סלומינסקי: הרי מה יקרה?

ניסן סלומינסקי: אם נעשה עיכובים מהצד הזה, ימשיכו לרשום וימשיכו את כל זה.

ניסן סלומינסקי: וההיפך, האינטרס שלנו הוא שהמחשב יתחיל לעבוד כמה שיותר מהר, כדי שזה יהיה יותר מושלם ממה שעכשיו, אבל בפועל הרי זה נעשה, אז החוכמה שלנו לא לעכב אלא ההיפך, להגביר את זה.

אורי מקלב: הוועדה שלי, ועדת המדע, מדברת ודנה בממשל זמין מכל משרדי הממשלה.

אורי מקלב: והנתונים המפחידים שיש לנו, כמה כל משרדי הממשלה לא נגישים, לא ממוחשבים, לא מתקדמים עם הטכנולוגיה הראויה.

אורי מקלב: אני לא רק חוזר עכשיו מנושא של בעלי צרכים מיוחדים, אלא לאזרחים עצמם, כמה שהמחשוב בתוך המשרדים – הבעיה היא לקונה בכל המשרדים.

ניסן סלומינסקי: אמרתי ליואב, שאמר את הדברים האלו: קודם כול, צריכים לתקן בכולם.

ניסן סלומינסקי: אבל אני דורש מעצמנו בנושאים שלנו הרבה יותר, כי תורתנו דורשת הרבה יותר.

ניסן סלומינסקי: לא להגיד: אם בדואר לא עובד ואני לא מקבל חבילות או לא מצליח, אז בגלל זה גם אצלנו – בדיוק הפוך.

אורי מקלב: במשרד הפנים אתה יכול להירשם או לתבוע לא במחוז שלך ולא בעיר שלך?

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: אבל נגיד היום בדרכונים עשו את זה כך שאתה לא צריך להגיע.

ניסן סלומינסקי: רועי, עזוב.

אורי מקלב: אבל חוץ מדרכונים, שזה דבר טכני.

אורי מקלב: אבל אם אתה רוצה לרשום משהו, אתה צריך לעמוד מול פקיד - - -

ניסן סלומינסקי: אורי, אני מסכים אתך, אבל אני דורש מאתנו הרבה יותר, כי זה מה שתורתנו רוצה.

אורי מקלב: אבל אתה בא ואומר: אני רוצה לפתוח את זה לכולם.

אורי מקלב: אתה באמת חושב שאין יתרון - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אני דורש מאתנו הרבה יותר לאָהב את התורה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה חשוב.

ניסן סלומינסקי: ניסן, השאלה אם אתה באמת חושב מה שאמרת כאן - -

ניסן סלומינסקי: אני בוודאי חושב.

אורי מקלב: - - שאין שום יתרון, שום יתרון, כשמדובר על בירור וחקירה, למקום, לאותו אזור, מהניסיון שמכירים את מה שסביב, מכירים את העדים.

ניסן סלומינסקי: אז אני כן הסברתי.

אורי מקלב: אמרת: חיפה.

אורי מקלב: דיברת על חיפה.

אורי מקלב: חוץ מחיפה אין - - -

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: בין חיפה לרמת-גן, סתם נתתי דוגמה.

רועי פולקמן: במאה ה-21 מי מכיר את הסבים - - -

אורי מקלב: אתה רוצה להגיד שברמת-גן אין לרבנים יתרון לאנשים שהם מכירים?

ניסן סלומינסקי: אמרתי שיש יתרון מסוים ולכן צריכים את המחשב.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שצריך.

אורי מקלב: לא, גם תעודת הרווקות אותו דבר וחקירת העדים.

ניסן סלומינסקי: אבל מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: נניח אותו זוג מחיפה מגיע לרמת-גן עם שני עדים, לא עם תעודה, שני עדים שהם יותר חזקים ממה שהתעודה.

ניסן סלומינסקי: ומה שהרב בחיפה יעשה - - -

אורי מקלב: התעודה היא בעקבות העדים.

ניסן סלומינסקי: עוד פעם, אני מסביר, אבל מה שהרב בחיפה יעשה, יעשה הרב ברמת-גן.

אורי מקלב: באמת אתה חושב ככה, שאחד שמכיר את התיק - - - הוא יידע מה לשאול אותם.

ניסן סלומינסקי: אבל הסברתי.

ניסן סלומינסקי: עוד פעם, רגע, שנייה, מה שהרב יודע לשאול בחיפה הוא יודע גם ברמת-גן.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שיש יתרון מסוים, בגלל שיכול להיות שיש דברים שלא הרב בשאלותיו יודע אלא אולי הקהילה, אז לכן צריכים את המחשב.

ניסן סלומינסקי: אבל עובדה שאת המחשב הזה שחררו, הרבנות הראשית שחררה לגבי הרבה מאוד קבוצות.

אורי מקלב: זה ידע שלא נמצא על המחשב - - -

ניסן סלומינסקי: שחררו את זה, לא דורשים, אמרתי, מבחורי ישיבות, מסטודנטים.

אורי מקלב: מהקהילות או מהניסיון.

ניסן סלומינסקי: אבל כל זה לא קיים לגבי אותם אלה שהרבנות נתנה.

רועי פולקמן: איזה קהילה?

רועי פולקמן: אם אני בירושלים, מכירים אותי 800,000 תושבים?

רועי פולקמן: מי מכיר?

ניסן סלומינסקי: אבל זה לא קיים.

ניסן סלומינסקי: טוב, רק שנייה, אני רוצה לתת לרב אורי גנזל רק לומר, כי באמת, נתתי לצד – שנשמע אותו.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נתקדם קצת, ונגיע לסיכום, שאני חושב שהוא יהיה - - -

אורי מקלב: ההבדל בין "שארית" ל"צהר", ש"שארית" לא עוברים על החוק ו"צהר" עוברים על החוק.

אורי מקלב: ויש מכתב של המשרד לשירותי דת שהם עוברים על החוק.

אורי מקלב: ואל תשווה בין "שארית" ל"צהר".

אורי מקלב: "שארית" לא עוברים בשום דבר על החוק, ו"צהר" עוברים יום-יום על החוק.

אורי מקלב: זה ההבדל.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: בסדר, נו.

אורי מקלב: צריך להוציא אותם מהחוק, הם ארגון לא לגיטימי בכלל.

ניסן סלומינסקי: טוב.

אורי מקלב: כן, יש לך מה לעשות בוועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: טוב, אוקיי.

ניסן סלומינסקי: הרב אורי, בבקשה.

<אוריאל גנזל: אני קודם כול רוצה להודות לאדוני על הדיון, ועל המינוי, לברך שתנהיג את נשיאותך ברמה.

<אוריאל גנזל: אני רוצה לפתוח בזה שאנחנו מאוד מאוד חפצים ביקרה של הרבנות, של המשרד לשירותי דת, ורוצים שלהיפך, הציבור כולו יכבד ויוקיר את הפעולות ויתקרב לדת.

<אוריאל גנזל: והחוק הזה תכליתו בין השאר לגרום לאהבה הזאת, מפני שברגע שהמונופול נגמר, קרי המונופול בתוך הרבנות, שאדם יכול לעבור ממועצה למועצה, אז אני לא יודע מה בדיוק אמרו פה, אבל התוצאה שכולנו רואים אותה בשטח, ואני רוצה פה לשבח ולהלל, זה שיפור השירות ברמות גבוהות מאוד: שעות, הסברת פנים, חלוקת מתנות, אני יודע מה, הנחות במקווה.

<אוריאל גנזל: כל מיני דברים מעניינים וטובים, ואני רוצה לשבח.

<אוריאל גנזל: אבל אני לא מקבל שקרים.

<אוריאל גנזל: ואם אדוני ימשיך לשקר פה - - -

ניסן סלומינסקי: לא לא לא, סליחה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שתמחק את זה מהפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: אתה יכול להגיד שהאיש לא דייק או משהו.

<אוריאל גנזל: אוקיי, אז הוא אמר לא אמת.

<ארז מלול: אני מבין את המצוקה שלו.

ניסן סלומינסקי: ארז, בבקשה, תן לי לעשות את זה.

<ארז מלול: זה הדרך ארץ, אלה הרבנים של "צהר".

ניסן סלומינסקי: ארז, בבקשה.

<אוריאל גנזל: בסדר, לא אגיד שיקר, אומר שאני מוחה על דברים שהם לא אמת.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<אוריאל גנזל: בסדר, מקובל?

<אוריאל גנזל: בניסוח הזה.

<אוריאל גנזל: ראשית, ובוא נתחיל לפי הסדר, ואדוני גם הזכיר את זה, שמשום מה קרה נס, בחורי ישיבה זה בסדר שתהיה פתיחת אזורי רישום, סטודנטים זה בסדר, בעלז, "שארית ישראל".

<אוריאל גנזל: אגיד יותר מזה: בדוח מבקר המדינה מ-2013 כתוב ש-67% מהמועצות הדתיות – לא "צהר", לא שום דבר – מקבלות שלא לפי הכללים של האזורים.

<אוריאל גנזל: כתוב, לא אני המצאתי, אתם מוזמנים לקרוא.

<אוריאל גנזל: אז אל תיתממו ותגידו: פה המציאו - - -

<חזקיהו סאמין: אבל לא לפתוח סניפים.

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי, לא להתערב.

<אוריאל גנזל: רגע, נגיע גם לכספים, חברים.

<חזקיהו סאמין: לא היו לכם סניפים.

<אוריאל גנזל: רגע, שנייה, חברים, אני לא הפרעתי לאף אחד מכם, יש לי ציפייה לדרך ארץ, שגם אתם תתאזרו בסבלנות.

<אוריאל גנזל: קחו פתק, תכתבו את כל השאלות, מבטיח לענות.

<אוריאל גנזל: כל מה שתשאלו, אענה.

<אוריאל גנזל: אני אדם ישר, אני יודע לענות.

<אוריאל גנזל: זה דבר ראשון.

<אוריאל גנזל: דבר שני, הוזכר פה קודם כאילו החוק נעשה בהסכמה ובהבנה ובאהבה.

<אוריאל גנזל: רק אזכיר את ההיסטוריה בקצרה, לא אכנס לזה: לא מיניה, לא מקצתיה, הייתה מלחמת עולם, ניסו לסגור את "צהר", ניסו לסגור הרבה דברים אחרים, ניסו פה בעצם להכריז מלחמה על עשרות אלפי זוגות שמתחתנים כדת משה וישראל בזכות התהליך הזה.

<אוריאל גנזל: אז זה דבר שצריך לשים אותו על השולחן ולדבר עליו.

<אוריאל גנזל: דובר על המערכת, אני לא יודע, אני באמת לא בקיא בפרטים, רק אגיד שכשהיינו בסיור במשרד הדתות הציגו לנו מערכת מקסימה ונהדרת, שיודעת לברר דברים מדהימים לטובה, קרי: כל מי שהתחיל עם גיור, כל מי שהתחיל עם הוכחת יהדות, כל מי שיש לו פסול חיתון.

<אוריאל גנזל: באיזה רמה זה עובד?

<אוריאל גנזל: לא יודע, אבל המערכת היא מדהימה, היא טובה, היא נהדרת, שמחים מאוד בעניין הזה.

<אוריאל גנזל: ועכשיו לעניין תעודת הרווקות.

<אוריאל גנזל: אני חייב להגיד, וקודמי אמרו, אז רק אגיד במשפט אחד ואחזק את זה, זה לא עולה על הדעת להגיד שהרב של – אמרו חיפה כל הזמן, נגיד חיפה, נגיד תל-אביב, הוא הרי לא מכיר את כל תושבי העיר, אולי יש חלקיק האחוז שהוא מכיר.

<אוריאל גנזל: אין לזה שום חשיבות לשאלה.

<אוריאל גנזל: יש חשיבות עצומה שהבירור יהיה תקיף, הוא יהיה רציני, הוא יעשה כל מה שצריך בעניין הזה.

<אוריאל גנזל: אבל למיקום הגיאוגרפי אין חשיבות.

<אוריאל גנזל: ומי אמר את המשפט הזה?

<אוריאל גנזל: לא אני אמרתי.

<אוריאל גנזל: אל"ף, העובדה היא שלציבורים רבים אפשרו את זה, אז מה פתאום להפלות בין ציבור לציבור?

<אוריאל גנזל: בי"ת, במאי 2007 החליטה ועדת הנישואין הארצית של מועצת הרבנות הראשית להמליץ למועצה לוותר על תעודת הרווקות.

<אוריאל גנזל: מאז ההמלצה הזאת, לצד אגב המלצות נבונות וחכמות אחרות, אני גם מצטט את דוח מבקר המדינה בעניין הזה, לצד החלטות נבונות נוספות, ומאז העניין הוקפא, כאילו זה כאבן שאין לה הופכין, כאילו זה לא חשוב.

<אוריאל גנזל: עם מחשוב, בלי מחשוב, המחשוב ישפיע מאוד על אחוז קטנטן.

<אוריאל גנזל: אני בעד המחשוב ובעד שהוא ייעשה והכול ייעשה, אבל להגיד שהעובדה שתעודת הרווקות היא לא מתקיימת בעיר פלונית אלא בעיר אלמונית זו סוגיה הלכתית?

<אוריאל גנזל: אנא, הסעיף בשולחן ערוך, נשמח לשמוע, איפה כתוב המיקום הגאוגרפי שיבדוק.

<אוריאל גנזל: הרי גם אתם יודעים שאין שום קשר בין זהות הרב לבין היכרותו עם הבאים להירשם.

<אוריאל גנזל: זה חשוב שייאמר.

<אוריאל גנזל: גימ"ל, דל"ת, ה"א, לא יודע לאן הגענו, סוגיית הכסף – נאמרו פה דברים שהם לא אמת לחלוטין.

<אוריאל גנזל: הכסף נגבה באופן ישיר, לא עובר דרך "צהר" ולא נעליים, עובר באופן ישיר אל המועצה הדתית במקומות שיש מועצה דתית, מחלקת שירותי הדת במקום שאין מועצה דתית.

<אוריאל גנזל: אם יש לכם בעיה עם גביית כספים על-ידי מחלקת שירותי דת, אנא תפנו לרשות ההיא, כמו לעוד שבע-שמונה רשויות אחרות, פנו למשרד הפנים ותנהלו את סוגיית הגבייה על-ידי מחלקת דת ולא מועצה דתית, שהיא שולית, היא זניחה, מול משרד הפנים, מול המועצות.

<אוריאל גנזל: מה זה קשור אלינו?

<אוריאל גנזל: אבל אל תחזרו על הדבר הזה שהוא לא אמת, הוא פשוט מדבר שקר תרחק, אל תחזרו על דבר שהוא לא נכון.

<אוריאל גנזל: הכסף נגבה, נסלק באופן ישיר או למועצה הדתית או למחלקת שירותי הדת, לפי העניין, לפי מי שזה נמצא אצלו.

<אוריאל גנזל: זה פשוט דבר שהוא לא אמת, הוא לא נכון ואסור לעשות אותו.

<אוריאל גנזל: עכשיו, רק למען הסר ספק, כי אני חושב שלא התכוונו, כל סיפורי בית הקפה לא התכוונו ל"צהר", ו"צהר" לא רושמת בבתי קפה, לא עושה את כל הדברים המוזרים האלה.

<אוריאל גנזל: מדובר בהכנה מאוד יסודית, מאוד רצינית, שבסופו של דבר התהליך הסופי של הרישום נמצא אצל הרב רושם הנישואין.

<ארז מלול: מה עם פתיחת הסניפים מחוץ ל - - -

ניסן סלומינסקי: לא, ארז.

<ארז מלול: הוא סיים.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל מי נתן לך רשות?

ניסן סלומינסקי: יושב כאן יהודי מכובד שביקש באופן מסודר – הרב חזקיהו?

<חזקיהו סאמין: חזקיהו סאמין.

ניסן סלומינסקי: אבל נתחיל רק קצר, שלא נחזור על הדברים.

<חזקיהו סאמין: כן כן, ממש חצי דקה.

<חזקיהו סאמין: המערכת הממוחשבת תוכננה בלי קשר לתעודת הרווקות, ואנחנו עובדים עליה בצורה מאוד מאוד רצינית.

<חזקיהו סאמין: דיברתי עם חבר הכנסת רועי, כי מאוד התרשמתי מהכנות שלו בנושא הזה, והזמנתי אותו למשרד, ואני מזמין את כל מי שרוצה לראות על איזה מערכת מדובר, כי זה יהיה מאוד מאוד חשוב לדיונים שיתקיימו בהמשך.

ניסן סלומינסקי: תוכל להגיד לנו זמן?

<חזקיהו סאמין: תלוי בכם, מתי שיתאים לכם.

ניסן סלומינסקי: לא לסיור.

ניסן סלומינסקי: מתי תוכל להגיד לנו: המערכת עובדת, נקודה?

<חזקיהו סאמין: אני צריך לשאול ולהגיד בדיוק.

<חזקיהו סאמין: אז נעמוד גם בנושא הזה בקשר.

<חזקיהו סאמין: זה בעניין הזה.

<חזקיהו סאמין: דבר שני, מדברים כאן כל הזמן על "שארית ישראל" ובעלז, ואני רוצה לומר את ההבדלים.

<חזקיהו סאמין: גם "שארית ישראל" פועלים אתנו, המועצה הדתית בבני-ברק, הכסף הולך לבני-ברק.

<חזקיהו סאמין: במילים אחרות, בני-ברק, המועצה הדתית פתחה סניף נוסף לרישום נישואין.

<חזקיהו סאמין: ולא אכפת לי שירושלים יפתחו עשר סניפים: ברמות, בהר-נוף, בכל שכונה.

<חזקיהו סאמין: אין בזה שום בעיה.

ניסן סלומינסקי: אבל היא רושמת גם חבר'ה שלא מבני-ברק, נכון?

<חזקיהו סאמין: לא משנה.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש לא משנה?

ניסן סלומינסקי: הרגע הרי דיברתי על זה.

ניסן סלומינסקי: אין לי בעיה, כי זה מממש את החוק, וזה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אז אל תבוא - - -

<חזקיהו סאמין: לא, החוק נתן את הזכות לכל בן-אדם לבחור איפה הוא רוצה להירשם לנישואין - -

ניסן סלומינסקי: אמת.

<חזקיהו סאמין: - - אבל לא נתן את הזכות למועצות הדתיות לפתוח סניפים איפה שהן רוצות.

<חזקיהו סאמין: החוק נותן זכות לאזרח הקטן לבחור איפה שהוא רוצה.

<חזקיהו סאמין: ולכן כשמישהו רוצה לבוא לבני-ברק, יש כמה סניפים של בני-ברק.

ניסן סלומינסקי: אבל מה נעשה כשהמחשב עוד לא עובד?

<חזקיהו סאמין: לא, זה לא קשור למחשב.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: כשמגיע מישהו מחיפה ל"שארית ישראל" להירשם, זה לא קשור למחשב?

<חזקיהו סאמין: יש להם מחשב שמה.

<חזקיהו סאמין: מה זה קשור?

ניסן סלומינסקי: לא, אבל איך הוא מברר, את האינפורמציות מחיפה איך הוא מקבל, מי שרושם?

ניסן סלומינסקי: הרי זו הבעיה שעליה דיברת.

<חזקיהו סאמין: לא, יש מערכת ממוחשבת שמה.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: כלומר יש מערכת מיוחדת ב"שארית ישראל" שמחוברת לכל הארץ?

<חזקיהו סאמין: לא, שקשורה למועצה הדתית בני-ברק.

<חזקיהו סאמין: הם פועלים מטעם מועצה דתית בני-ברק.

ניסן סלומינסקי: לא, אני עוד פעם אומר: מועצה דתית בני-ברק, עזוב "שארית ישראל", מקבלת ורושמת אנשים מחיפה?

<חזקיהו סאמין: מכל מקום בארץ.

<חזקיהו סאמין: ודאי, זה החוק לפתיחת אזורים - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אז זה נפלא.

ניסן סלומינסקי: אבל למה אתה אומר שבגלל שאין מחשב אי-אפשר לעשות את זה?

ניסן סלומינסקי: הרי זה מה שהסברתי.

<חזקיהו סאמין: דיברנו לגבי תעודת רווקות.

<חזקיהו סאמין: אמרתי שהשר הקודם חשב שצריך לבטל את זה, ויש לו טענות חזקות, אבל הרבנות הראשית מתנגדת, ולכן - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, אתה רוצה להגיד לי שכל אלה שמגיעים ל"שארית ישראל" לבני-ברק מביאים איתם תעודת רווקות, כל אחד מהמקום שלו בארץ?

ניסן סלומינסקי: אני בטוח שלא.

ניסן סלומינסקי: אל תגידו לי את זה, כי אני בטוח שלא.

<חזקיהו סאמין: בוא אגיד נתונים:

<חזקיהו סאמין: 60% מהאנשים לא מבקשים תעודת רווקות.

<חזקיהו סאמין: זו האמת, זו המציאות.

ניסן סלומינסקי: וואו.

<חזקיהו סאמין: כן, זו המציאות.

<חזקיהו סאמין: אני אומר נתונים.

<אוריאל גנזל: למה מחלק מבקשים, מחלק לא?

ניסן סלומינסקי: אז לכן אני אומר:

ניסן סלומינסקי: אז אי-אפשר - - -

<חזקיהו סאמין: פעם דרשתי מכם תעודת רווקות?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: מה שאני רק אומר, מה שהסביר גם הרב וגם אתם, שבגלל שאין את המחשב ואין את היכולת - -

<חזקיהו סאמין: אז מקבלים את ההסכמה של הרבנות הראשית.

ניסן סלומינסקי: - - אז לכן אי-אפשר לממש את החוק.

<חזקיהו סאמין: לא, זה לא לממש.

ניסן סלומינסקי: זה מה שהוסבר לנו בהתחלה.

<חזקיהו סאמין: החוק קיים.

<חזקיהו סאמין: כל מי שרוצה להירשם לנישואין, יכול להירשם איפה שהוא רוצה.

<חזקיהו סאמין: לגבי תעודת הרווקות, אמרנו, והרב אלי בן-דהן גם מבין את זה, כי כיוון שהרבנות הראשית אומרת:

<חזקיהו סאמין: אנחנו מבקשים קודם כול לראות שהמערכת הממוחשבת תיתן מענה לזה שעושים את בירור היהדות לא במקום של האדם שנרשם לנישואין, יש כל מיני דברים שנותנים מענה לזה, עד שהמערכת הממוחשבת לא תהיה מושלמת אנחנו מבקשים שהעניין של תעודת רווקות יישאר כמו שהיה עד עכשיו.

ניסן סלומינסקי: שלא מבקשים.

ניסן סלומינסקי: אמרת בעצמך, ואני יודע את זה - - -

<חזקיהו סאמין: מה עושים בפועל?

<חזקיהו סאמין: בסדר, זו שאלה אחרת.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: אבל הרבנות מאשרת את זה.

<חזקיהו סאמין: בפועל באמת הרבה מהמועצות הדתיות לא דורשות תעודת רווקות – זה בפועל.

ניסן סלומינסקי: לא תקין, אבל - - -

<חזקיהו סאמין: אבל הרבנות הראשית מתנגדת ואנחנו לא מוציאים הנחיה לבטל את תעודת הרווקות.

ניסן סלומינסקי: אבל מאשרים את הדברים האלה בסופו של דבר.

<חזקיהו סאמין: מה זאת אומרת מאשרים?

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זה בסדר.

<חזקיהו סאמין: לא, זה לא בסדר.

<חזקיהו סאמין: מה זה בסדר?

<חזקיהו סאמין: גם לפתוח סניפים זה לא בסדר, אבל אנחנו צריכים לעשות סדר בעניין.

<חזקיהו סאמין: עכשיו, שוב, אני רק רוצה להדגיש את ההבדלים בין סניפים בתוך המועצות הדתיות, שהצעתי את זה גם "לצהר": תלכו לתל-אביב, תפתחו סניף מטעם תל-אביב – ארגון "צהר" בתוך תל-אביב, בתוך ירושלים, בתוך חיפה.

<ארז מלול: אבל אז הם מפסידים את הכסף.

<חזקיהו סאמין: אבל בתיאום עם המועצה הדתית.

<חזקיהו סאמין: זה מה שקורה בבעלז פה בירושלים וב"שארית ישראל".

<חזקיהו סאמין: לכן צריך לדעת את ההבדלים בין הדברים.

<חזקיהו סאמין: יש אנשים שפועלים מטעם המועצה הדתית כסניף נוסף בתוך התחום של המועצה הדתית, אבל לא ראיתי שבני-ברק פותחים סניפים בכל הארץ ויש רישום נישואין במקומות אחרים.

<חזקיהו סאמין: שוב, החוק נותן את האפשרות לאזרח להירשם לנישואין איפה שהוא רוצה, באיזו מועצה שהוא בוחר, אבל לא נותן למועצה הדתית את האפשרות לפתוח סניפים בכל הארץ.

<חזקיהו סאמין: זה מה ש"צהר" רוצה.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: הרב רלב"ג, בקצרה.

<יצחק רלב"ג: אני רוצה להשיב בקצרה.

<יצחק רלב"ג: פשוט רשמתי לי את הנקודות.

<יצחק רלב"ג: חברת הכנסת גב' לביא, יש לה טענה שהבת שלה באה להירשם ולא קיבלו אותה יפה בנתניה.

<יצחק רלב"ג: בסדר, בוודאי שזה לא בסדר.

<יצחק רלב"ג: הכי הרבנות הראשית נותנת הוראה לא לקבל יפה את הזוגות?

<יצחק רלב"ג: ודאי שהרבנות הראשית מבקשת ודורשת שכולם יקבלו בסבר פנים יפות, זה קידוש השם.

<יצחק רלב"ג: אם זה הפוך, אז זה חילול השם.

<יצחק רלב"ג: אז מה יש כאן לדבר?

<יצחק רלב"ג: אז בשביל זה כל הבלגן, "חוק צהר", כי לא קיבלו את הבת שלה יפה?

<יצחק רלב"ג: זה לא בסדר.

<יצחק רלב"ג: זה לא בסדר.

<יצחק רלב"ג: צריכים לאיים, אז זה לא בסדר.

<יצחק רלב"ג: עכשיו, דבר נוסף, העניין הזה של רבנים פרטיים.

<יצחק רלב"ג: מה פירוש רבנים פרטיים?

<יצחק רלב"ג: כל החוק הזה שאסור רבנים פרטיים, הפכו את זה לעבירה פלילית, זה לא בגלל רבנים קונסרבטיבים או רפורמים, להיפך.

<יצחק רלב"ג: אותם הרבנים, נאמר כאלה שאין להם מרות שמיים ואין להם מרות מדינה ואין להם מרות שום דבר, אז כלפיהם דאגנו ורצינו ושמחים מאוד שהפכו את זה לעבירה פלילית.

<יצחק רלב"ג: אם רב עושה חופה וקידושין בלי רישום זו עבירה פלילית.

<יצחק רלב"ג: אז ממילא אנחנו מעודדים את זה.

<יצחק רלב"ג: עכשיו, העניין הזה של הכסף, מה שהוא דיבר.

<יצחק רלב"ג: וכי הרבנות הראשית או האנשים שיושבים כאן מטעם משרד הדתות, אנחנו קובעים?

<יצחק רלב"ג: אנחנו כועסים.

<יצחק רלב"ג: הלוואי שהיה אפשר לבטל, כי אני כל הזמן צעקתי, גם בהיותי ראש מועצה, מאוד כעסתי על שר הדתות, שבשעה שהוא קובע את סולם האגרות, הוא עושה את זה יחד עם האוצר.

<יצחק רלב"ג: כשאתה מדבר עם שר הדתות הוא אומר: מה אני יכול לעשות, זה האוצר קובע.

<יצחק רלב"ג: אז הם יושבים וקובעים.

<יצחק רלב"ג: זה כל כך נעים כשבא זוג להתחתן, שניהם סטודנטים, אין להם גרוש על הנשמה, ואתה אומר להם: תשמע, האגרות מחייבות 700 שקל?

<יצחק רלב"ג: וכי הכסף הולך אלינו?

<יצחק רלב"ג: אנחנו שמחים שמבקשים 700 שקל?

<יצחק רלב"ג: ודאי שצריכים לעשות הכול, אם תהיה המלצה פה שאנחנו מבקשים לבטל את אגרת רישום הנישואין – אדרבה, אחד בא להתחתן, תן לו ב-50 שקל, בוא תתחתן, תראה הכול בסדר.

<יצחק רלב"ג: אז אנחנו כאילו אשמים בזה שזה 700 שקל, 700 שקל.

<יצחק רלב"ג: מה זה שייך?

<יצחק רלב"ג: ודאי לא לרבנות הראשית, וודאי גם לא למשרד הדתות, למחלקה לנישואין.

<יצחק רלב"ג: מה הקשר אלינו?

<יצחק רלב"ג: הכול מכניסים כאילו נגדנו.

<יצחק רלב"ג: עכשיו, על החוק הזה של רבנים פרטיים דיברנו.

<יצחק רלב"ג: העניין של בעלז, אז כל הזמן חוזרים: בעלז, בעלז.

<יצחק רלב"ג: אנחנו מדברים ככה: כל הנושא הזה של בעלז, שיהיה ידוע, בעלז משתמשים בתיקי הנישואין של המועצה הדתית.

<יצחק רלב"ג: בעלז – כל תיק, אחרי שהם גומרים למלא את כל הפרטים, עובר המורשה לנישואין.

<יצחק רלב"ג: מי החותם?

<יצחק רלב"ג: לא בעלז.

<יצחק רלב"ג: מי חותם מורשה נישואין?

<יצחק רלב"ג: אני חתמתי.

<אוריאל גנזל: בדיוק גם ב"צהר".

<אוריאל גנזל: מילה במילה אני חותם על כל מה שאמרת.

<יצחק רלב"ג: רגע.

<יצחק רלב"ג: והיום הרב עמאר – את מדברת על הכסף.

<יצחק רלב"ג: איזה כסף?

<יצחק רלב"ג: הכסף הולך לבעלז?

<יצחק רלב"ג: הכסף הולך למועצה הדתית.

<יצחק רלב"ג: אז זהו.

<אוריאל גנזל: וגם אצלנו הכסף הולך למועצה הדתית.

<יצחק רלב"ג: יפה.

<יצחק רלב"ג: תשמע, אני פשוט עונה לאווירה שהייתה פה.

<יצחק רלב"ג: הכסף לא הולך לבעלז.

ניסן סלומינסקי: לא, אף אחד לא התכוון שהכסף הולך לבעלז, ההיפך.

<יצחק רלב"ג: אותו דבר, יש מועצה דתית בני-ברק.

<יצחק רלב"ג: עכשיו, במקומות הללו למה עשינו את העניין של בעלז?

<יצחק רלב"ג: בתוך עמי אנוכי יושבת, כן?

<יצחק רלב"ג: במועצה הדתית בירושלים בתקופת הקיץ באים להירשם לנישואין, אז לא כולם באים בצניעות המתבקשת.

<יצחק רלב"ג: אז אנחנו זורקים החוצה מי שלא בא אלינו בכזאת צניעות?

<יצחק רלב"ג: אומרים לה: גברת, תלכי הביתה, זורקים אותה?

<יובל בן-ארי: מתי עשית פעם אחרונה - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, ידידי.

<יצחק רלב"ג: אז מה עשינו?

<יצחק רלב"ג: באים חסידי בעלז, באים חסידי גור, כל מיני מהחסידויות האלה, שזה לא מסתדר ביחד, זה לא שידוך טוב.

<יצחק רלב"ג: אז אמרנו: המועצה הדתית, במקום שישב ברח' החבצלת, אז אותם אנשים, החסידים האלה שרוצים להירשם - - -

ניסן סלומינסקי: אז אולי רבני "צהר" מאותה סיבה עשו גם, שזה מפריע להם הלבוש.

<יצחק רלב"ג: עכשיו אגיע ל"צהר".

ניסן סלומינסקי: טוב, אבל נעשה את זה רק קצר, הרב.

<יצחק רלב"ג: תשמע, דיברו כאן רבני "צהר".

<יצחק רלב"ג: רבני "צהר" יכלו לפני "חוק צהר" ואחרי "חוק צהר", יש לנו הרי סיכומים, הבנות עם הרב אריאל וכולם.

<יצחק רלב"ג: רבני "צהר" הם עורכי חופות וקידושין במובהק, אין כל כוונה מצד הרבנות הראשית לפסול.

<יצחק רלב"ג: רבני "צהר" עומדים בקריטריונים של הרבנות הראשית, יופיעו - - - לא כארגון, ויכולים לרשום חופה.

<יצחק רלב"ג: אני הייתי מורשה נישואין הרבה שנים.

<יצחק רלב"ג: תראה לי רב אחד מ"צהר" שיבוא אלי בטענות שאני פסלתי אותו מלערוך חופה וקידושין.

<אוריאל גנזל: את כל הרשימה?

ניסן סלומינסקי: לא לא לא.

<יצחק רלב"ג: לא לא לא.

<יצחק רלב"ג: אם היה מביא מכתב: ההוא ראש ישיבה, מגיד שיעור, הרב אריאל כותב לי שהוא מכיר אותו והוא יודע לסדר חופה וקידושין – אז הוא לא קיבל אישור אצלנו?

<יצחק רלב"ג: זה סתם הכול דיבורים, הכול שקרים.

<יצחק רלב"ג: זה לא נכון, זה לא נכון.

<יצחק רלב"ג: אז עכשיו ככה: אם יש לה טענות שבאחת הרבנויות שלא רוצים לרשום את הגרים – מה הקשר לזה?

<יצחק רלב"ג: מה הקשר לזה?

ניסן סלומינסקי: היה פעם שמי שלא היה לו זקן, אני לא רוצה להגיד את השם של הוועדה ומי עמד בראשה, דווקא אני מכבד אותו, לא אישרו רבנים אם לא היה לו זקן.

ניסן סלומינסקי: לדוגמה, סתם אני אומר.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אלה לא הימים היפים.

<יצחק רלב"ג: חבר הכנסת סלומינסקי, אנחנו מדברים בשם הרבנות הראשית.

<יצחק רלב"ג: הרבנות הראשית מכבדת כל רב, בפרט רבני "צהר".

ניסן סלומינסקי: לא, זה ועדה של הרבנות הראשית.

<יצחק רלב"ג: יש גם רבני "צהר" שברובם הגדול עברו בחינות ברבנות הראשית.

<יצחק רלב"ג: אז לא שאנחנו מונעים - - -

ניסן סלומינסקי: ודאי.

<יצחק רלב"ג: אבל אם בא אחד, רוצה לערוך חופה וקידושין – מהו?

<יצחק רלב"ג: יש לו חברה להובלות.

<יצחק רלב"ג: אז מה יש?

<יצחק רלב"ג: אז בגלל שיש לו חברה להובלות אז צריכים לתת לו לעשות חופה וקידושין?

ניסן סלומינסקי: לא, זה לא קשור.

<יצחק רלב"ג: אם הוא רב, מישהו מעיד שהוא רב, עבר בחינות לרבנות, הבעיה לא הייתה מעולם ולא – ואני אומר: אפשר לתקן את הדבר הזה.

<יצחק רלב"ג: העניין הזה של המחשב, שאתה מדבר על המחשב הזה.

<יצחק רלב"ג: "צהר" אולי לא חושבת ככה – בסדר, אבל הרבנות הראשית רשאית לחשוב אחרת.

<יצחק רלב"ג: הרבנות הראשית חושבת שכדי לבטל את התקנה הזאת, את הנושא הזה של תעודת רווקות, וכמו שהסברתי קודם, תעודת הרווקות זה לא רק עניין אם הוא רווק או לא.

<יצחק רלב"ג: אז אם הוא לומד בירושלים אז הוא מביא שני סטודנטים שלומדים אתו – הוא רווק, הוא לא התחתן.

<יצחק רלב"ג: זה הכול?

<יצחק רלב"ג: זה תעודת רווקות?

<אוריאל גנזל: זה מה שקורה היום.

<יצחק רלב"ג: למה אתה אומר שזה קורה היום?

<יצחק רלב"ג: כשאני מוציא תעודת רווקות אז אני יודע: אחותו התחתנה אצלנו, האח התחתן, ההורים התחתנו.

ניסן סלומינסקי: הרב, אנחנו חוזרים על הדברים.

<יצחק רלב"ג: אז לכן אני אומר:

<יצחק רלב"ג: כדי לא לשפוך שמן למדורה ולא להרבות מחלוקות ולא סתם לערבב – חברי כנסת, תסלח לי, עם כל הכבוד, הם אנשים מאוד חשובים, אבל מה הם מבינים ברישום נישואין?

<יצחק רלב"ג: מה הם מבינים בכללים האלה?

<יצחק רלב"ג: אז לערבב אותם, להשתמש בהם, בשביל הצרכים שלכם.

<יצחק רלב"ג: אני אומר לכם: חדל לכם, לא תהיה תפארתך על הדרך הזאת.

<יצחק רלב"ג: הרבה יותר פשוט ללכת יחד עם הרבנות הראשית, כמו שהלכו בעבר וכמו שהרבנות הראשית מבקשת ללכת ביחד עם רבני "צהר", לא נגד.

<יצחק רלב"ג: הדברים כאלה פשוטים, אפשר לעבור עליהם.

<יצחק רלב"ג: ואם חבר הכנסת סלומינסקי אמר את זה כל כך נכון: למה צריך לערוך מחשב שנה וחצי?

<יצחק רלב"ג: – אני יודע?

<יצחק רלב"ג: אני רבנות ראשית, אני יכול להגיד לך?

<יצחק רלב"ג: זה לא בסדר, זה לא בסדר.

<יצחק רלב"ג: אז אם יושב-ראש המדע יכול לסדר שהמחשב ייגמר בחודש ימים, אז הבעיה תיפתר בחודש ימים.

<יצחק רלב"ג: ייפתר בשלושה חודשים – ייפתר.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: אחרון המבקשים זה עורך-דין אלעד קפלן, מכון "עתים".

<אלעד קפלן: אז שאלו פה כמה פעמים על מערכת המחשוב, מתי היא תהיה מוכנה.

<אלעד קפלן: במענה לשאילתה ב-14 במאי 2014, לפני קצת יותר משנה, השיב סגן השר לשירות דת, הרב אלי בן-דהן, שאני משער שאיש פה לא מפקפק ביושרתו, הוא השיב שמערכת המחשוב מוכנה, הוא השיב שהיא מותקנת בכל המועצות הדתיות, והוא השיב שמערכת המחשוב מייתרת את הצורך להוציא תעודת רווקות ממקום המגורים.

<קריאה: מי נתן את זה?

<אלעד קפלן: זה לפני למעלה משנה.

<אלעד קפלן: הרב אלי בן-דהן אמר לפני למעלה משנה במענה לשאילתה שמערכת המחשוב מוכנה ומותקנת בכל המועצות הדתיות.

<יצחק רלב"ג: אז הוא אמר.

<אלעד קפלן: עכשיו, למעלה משנה אחר כך, לאחר שהושקעו כספים רבים, אנחנו עדיין מדברים מתי מערכת המחשוב תהיה מוכנה.

ניסן סלומינסקי: לא, רבותי, אני מתנצל, רציתי שהוא יבוא לפה, אבל היום הוא בתל-אביב בקריה.

<אלעד קפלן: עוד שתי הערות, דיברו פה גם על הכסף וגם על המהות.

<אלעד קפלן: אני חושב שעל הכסף החשוב ביותר לא דיברו פה.

<אלעד קפלן: תעודת רווקות גם עולה כסף, זו לא דרישה רק מנהלית, זה לא רק שמטרטרים את הזוגות בכל רחבי הארץ.

<אלעד קפלן: פונים אלינו מאות זוגות, אנחנו מלווים אותם בהליך הרישום, הם אומרים: קודם כול, למה אנחנו צריכים להטרטר בכל רחבי הארץ, גם למקומות שאנחנו כבר לא נמצאים בהם ולא נרשמים בהם?

ניסן סלומינסקי: סליחה, חסר לי: מי זה פונים אלינו?

<אלעד קפלן: אנחנו מסייעים ומלווים אלפי אנשים בשנה בעמותת "עתים" מול שירותי הדת, בפרט בגיור, ברישום נישואין, בבירור יהדות.

<אלעד קפלן: בין השאר אנחנו מסייעים לאנשים בהליך ואנחנו גם שומעים מהם מה קורה כשמגיעים ללשכות הרישום.

<אלעד קפלן: וכשהם הולכים ומטרטרים בין לשכות הרישום המקומיות כדי להוציא תעודת רווקות, הם גם משלמים סכום נוסף על תעודת רווקות של 150 ש"ח נוספים, מעבר ל-700 ש"ח של אגרת הרישום.

<אלעד קפלן: ומספר מועצות דתיות, ביושרה, אמרו לזוגות: תירשמו רק במקום המגורים.

<אלעד קפלן: הם ביקשו להירשם לא במקום המגורים, כמו שהחוק מאפשר להם, ואמרו להם: אם אתם נרשמים פה, זה יעלה לכם 300 שקל יותר, כי אתם תצטרכו להוציא תעודת רווקות גם פה וגם שם, ועדיין לשלם את אגרת הרישום.

<אלעד קפלן: כלומר במקום 700 ש"ח זה יעלה לכם 1,000 ש"ח.

<אלעד קפלן: ובגלל זה זוגות בחרו להירשם במקום המגורים אף על פי שהם לא רצו להירשם שמה.

<אלעד קפלן: זה ברמה של הכסף.

<אלעד קפלן: וכמובן זה לוקח זמן, לוקחים יום חופש כדי לנסוע לעוד רבנות.

<אלעד קפלן: גם בעניין המהות.

<אלעד קפלן: הסיפור הזה התחיל לא רק כעניין בירוקרטי פשוט, אלא בגלל שהיו בעיות מהותיות בלשכות שונות של רישום נישואין.

<אלעד קפלן: ו"עתים" הגישה שתי עתירות לבג"ץ, אחת על רבנויות שסירבו לרשום מתגיירים לנישואין, ואחד על הרבנות בראשון-לציון שהחליטה לשלוח אנשים שביקשו להירשם לנישואין, בעיקר יוצאי ברית-המועצות, לחוקרי יהדות פרטיים.

<אלעד קפלן: והחוק הזה בין היתר נועד לתת להם מענה, ולאפשר לאנשים לא להגיע ללשכות מסוימות שבהן חוקרים את יהדותם ולא מכירים בגיור שלהם, גם כשמדובר בגיור ממלכתי וגם כשיש להם אישור יהדות מבתי-הדין הרבניים.

<אלעד קפלן: והרב של ראשון-לציון שהיה אחראי לדברים האלה הוא בין הרבנים, הוא עדיין מכהן בתפקידו.

<אלעד קפלן: ועכשיו, כשאומר נציג הרבנות הראשית שצריך לשלוח אנשים למקום מגוריהם לא רק כדי לבדוק את רווקותם אלא גם כדי לבדוק יהדותם ולחקור אותם, אז מדובר בדיוק על זה, מדובר בעצם על לבטל מהותית את כל מה שהושג בחוק הזה, לשלוח אנשים חזרה לרב לראשון-לציון, שבזמן שהרב ריסקין מוזמן לשימוע ברבנות הראשית, הרב שמפלה מתגיירים וחוקר עולים מברית-המועצות על בסיס קבוע באופן שיטתי, הוא ממשיך לכהן בתפקידו.

<אלעד קפלן: והם רוצים להחזיר אותו לשם ולהחזיר את כל הנרשמים לנישואין ולשמר את המונופול המקומי.

<אלעד קפלן: ויש בזה גם השלכה על הכסף וגם השלכה על המהות, ואסור לוותר על אף אחד מהדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: טוב, תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לסכם, אם כי קשה לסכם.

<מאירה בסוק: צריך לומר את האמת.

<מאירה בסוק: שמי עורכת-דין מאירה בסוק מנעמ"ת.

<מאירה בסוק: אני פשוט רוצה לחזק את דבריו, כי מה שנאמר פה, חלק מהדברים, היו פשוט לא אמת.

<מאירה בסוק: לא אמת במובן הזה של בוא לא נדבר על זה, כי זה האמת.

<מאירה בסוק: בוא נדבר רק על כסף – וזה חבל, חבל.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: אז אני רוצה לסכם ולומר: מאחר שהחוק קיים, ואני שומע מהדברים כרגע, לפחות מה שאנשים אומרים, באמת גם מצד הרבנות הראשית וגם מצד משרד הדתות וגם מצד רבני "צהר" ואחרים, שבאמת כולם יש להם אותה מטרה: אל"ף, לאָהב את התורה, לאָהב את התהליך הזה, כדי שכמה שיותר זוגות, קודם כול, יבואו להירשם לנישואין ולא יעשו את זה בדרך אחרת.

ניסן סלומינסקי: בי"ת, מטרה שמשותפת לכולם, שרוצים באמת לעשות את זה כמה שיותר נעים, כמה שיותר מכובד וקל יותר, ומצד שני גם בשעות ובכל הדברים שיקלו על כולם.

ניסן סלומינסקי: אז זה אני חושב משותף לכולם.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, יש כאן כל מיני מחלוקות, נגיד כך, שקשורות אולי לחוק או לא.

ניסן סלומינסקי: מה שאני רוצה לבקש: קודם כול, שתוך חודש-חודשיים תיגמר הסאגה הזאת שנקראת מחשב.

ניסן סלומינסקי: זה גולם שאסור שהוא יקום על יוצרו, זה לא יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: כי מה שקורה בפועל, הרי בפועל ממשיכים, הכול ממשיך, וחלק גם בידיעה ובהסכמת הרבנות הראשית, שנתנה את זה גם בכלל לפני כן.

ניסן סלומינסקי: אז מבחינת כולנו טוב שיהיה את המחשב – זה יותר מייעל, מייתר הרבה דברים שיצטרכו.

ניסן סלומינסקי: אז לגמור תוך חודש-חודשיים עם הנושא הזה של המחשב.

ניסן סלומינסקי: ומצד שני, אני אומר שוב, אני פונה רק לרבני "צהר" בנושא, שמאחר שיש כן ביקורת שנשמעת על הנושא של לוד, נגיד כך, בהיבט הזה: אם אתם עושים תהליך בלוד ואחר כך צריכים להגיע לרב במקום אחר, אז אתם מטרטרים את האנשים, וזה בדיוק ההיפך מהמטרה של החוק.

<אוריאל גנזל: עובדה שהם באים.

ניסן סלומינסקי: רק שנייה.

ניסן סלומינסקי: כן, בסדר, אבל אני אומר:

ניסן סלומינסקי: המטרה של החוק היא בדיוק הפוך, הרי לתת להם כמה שיותר קל.

ניסן סלומינסקי: אם הם באים ככה, בטוח הם היו באים בשמחה הרבה יותר גדולה אם זה היה במקום אחד.

ניסן סלומינסקי: תנסו לפתור את הנקודה הזאת, כי זו באמת נקודת תורפה, ששוב, אני לא יודע לגבי "שארית ישראל" אם אכן באמת הם פועלים, ואם הם ידא אריכתא או בשליחות – זה מחלוקת של ה"מחנה יהודה" וה"מנחת חינוך" – לא חשוב, אם הם ידא אריכתא, תהיו גם אתם ידא אריכתא של איזה מועצה דתית או מקומות כאלה, אבל תעשו את זה.

ניסן סלומינסקי: שווה לתקן, כי זו נקודה שאני שומע לא רק מהצד הזה, גם ממקומות אחרים.

ניסן סלומינסקי: טפלו בזה, תקנו את זה, ואז זה יהיה הרבה יותר מסודר.

ניסן סלומינסקי: ומצד שני אני אומר:

ניסן סלומינסקי: הרבה מאוד דברים שנאמרו פה – תרדו מזה, הם לא לוקחים את הכסף לעצמם.

ניסן סלומינסקי: שמעתם, חס ושלום כל הדברים האלה, תרדו מכל הדברים, ובואו נעשה את זה באהבה ובחיבה ובשלום וברעות, את הדברים האלו.

ניסן סלומינסקי: מה שאני מסכם: החוק ימשיך, חודשיים למחשב, וננסה לקרב את הדברים ולהרחיק את – וכל אחד יתקן במקומו.

ניסן סלומינסקי: טוב, הישיבה נעולה.