ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 2, 2015-06-08 11:00

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא של בעיית היעדר האכיפה בכל הנוגע לשימוש באופניים חשמליים ובחינת אפשרות להעברת סמכויות האכיפה לרשויות המקומיות.

דוד אמסלם: אתן רקע כללי.

דוד אמסלם: לפי הנתונים שקיבלנו, כיום במדינת ישראל יש כ-120,000 אופניים חשמליים שבעיקר יובאו לארץ בשנה וחצי האחרונות.

דוד אמסלם: בשנה וחצי האחרונות הגידול היה כ-80% מזה, ולכן הנושא עלה לסדר-היום, בגלל היקף המשתמשים מול חוסר ההתייחסות עד היום, כמעט, של הגורמים הממשלתיים.

דוד אמסלם: אני מבקש להתמקד בארבעה היבטים שאני רוצה שיתייחסו אליהם כאן.

דוד אמסלם: אני מבקש להתייחס לסוגיית הרכב, לסוגיית הרוכב, לסוגיית התשתיות ולסוגיית האכיפה.

דוד אמסלם: נפתח עם חברי הכנסת.

דוד אמסלם: מיקי, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: ראשית, הסוגיה מוכרת לי היטב, מאחר שבני הבכור מחזיק באופניים חשמליים.

מירב בן ארי: בן כמה הוא?

מכלוף מיקי זוהר: הוא בן 15.

מכלוף מיקי זוהר: בכל פעם שאשתי ואני רואים אותו מחליט לרכוב על האופניים החשמליים, אנחנו מתמלאים בפחד גדול, מהסיבה הפשוטה.

מכלוף מיקי זוהר: הנערים היום, לצערנו הרב, מעדיפים לרכוב על האופניים החשמליים דווקא בכביש.

מכלוף מיקי זוהר: הם לא כל כך מבינים את הסכנות, ובעצם נוצר מצב שאותם אופניים חשמליים הופכים להיות כלי רכב מסוכן.

מכלוף מיקי זוהר: הרי אנחנו יודעים היטב שגם כהורים, שאנחנו רוצים לחנך את הילדים שלנו ולהסב להם דרך נכונה איך לפעול בחיים, אנחנו גם צריכים לאפשר להם את החופש המינימאלי שלהם לקבל החלטות.

מכלוף מיקי זוהר: אבל החופש המינימאלי שלהם לקבל החלטות, האם לנסוע על אופניים כאלה או לא וכיצד לרכוב עליהם, גורם לנו קושי בהתמודדות.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שזה בסדר לומר שאכיפה ברורה מצד המדינה או מצד רשות מקומית כזאת או אחרת בכל מה שקשור לאופניים חשמליים יסייע להורים להתמודד עם הקושי הרב עם הילדים, בכך שהם רוצים לרכוב על אותם אופניים ובאיזשהו מקום לסכן את חייהם.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שזאת סוגיה חשובה, טוב שהיא באה לשולחן הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מקווה שנצא מפה, אדוני היושב-ראש, עם רעיונות טובים איך לפתור את הסוגיה המדאיגה הזאת, שבאמת יכולה להסב נזק גדול למשפחות גדולות במדינת ישראל.

דוד אמסלם: תודה, מיקי.

דוד אמסלם: אבל לפני שנמשיך, אני מתכוון לפתוח כך כל דיון, אני מבקש מהיועץ המשפטי שיאמר לנו מה המצב המשפטי נכון להיום.

דוד אמסלם: בבקשה.

<תומר רוזנר: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, וברכות על הישיבה הראשונה של הוועדה.

<תומר רוזנר: בהצלחה.

דוד אמסלם: תודה.

<תומר רוזנר: אופניים, כמו גם אופניים חשמליים, מוגדרים כרכב לפני פקודת התעבורה.

<תומר רוזנר: למעשה לכאורה חלות עליהם הוראות של פקודת התעבורה בכל הנוגע לרכב.

<תומר רוזנר: אך הם לא מוגדרים כרכב מנועי.

<תומר רוזנר: כלומר כל ההוראות שמתייחסות למה שאנחנו מכירים כרכב מנועי, שזה מכוניות, אוטובוסים, קטנועים וכו', לא חלות על אופניים, כולל לא אופניים חשמליים.

<תומר רוזנר: המשמעות של זה היא שלא חלה על אופניים או אופניים חשמליים חובת רישוי, לא של הרכב ולא של הרוכב, לא חלה חובת ביטוח, לא של הרכב ולא של הרוכב, ובעצם ההוראות היחידות שמתייחסות לנושא הן ההוראות שנקבעו בתקנות התעבורה לפני כשנה, שמתייחסות למי מותר לרכוב על אופניים חשמליים ובאילו הקשרים.

<תומר רוזנר: בגדול, התקנות קובעות שבין גיל 14 לגיל 16 מותר לרכוב רק בשבילי אופניים, ומגיל 16 ומעלה אפשר לרכוב בשבילי אופניים ובכביש.

דוד אמסלם: רק שבילי אופניים, זה אומר שהאדם שיוצא מביתו, צריך להיות לו שביל אופניים מיציאתו מהבית ועד הגעתו חזרה?

<תומר רוזנר: נכון.

דוד אמסלם: אבל אין דבר כזה.

מכלוף מיקי זוהר: הרשויות לא מאפשרות את זה.

מכלוף מיקי זוהר: בנוסף לזה גם אין מי שיאכוף את אותם דברים.

<תומר רוזנר: למעשה ההוראה היא הוראה שאפשר לומר שהציבור לא כל כך יכול לעמוד בה.

<תומר רוזנר: אני חושב שזה היה ברור גם למי שהתקין את התקנות, שהתשתית התחבורתית ברוב המקומות אינה מאפשרת עמידה בהוראות התקנות הללו.

<תומר רוזנר: למעשה מה שקורה הוא שגם ילדים שהם בגילאי 16-14, גם אם הם רוצים לשמור על החוק ולנסוע בשבילי אופניים, במקומות רבים אין התשתית הזאת אז הם חייבים או לנסוע על הכביש או לנסוע על המדרכה.

<תומר רוזנר: בנושא האכיפה, כיוון שההוראות האלה בתקנות התעבורה, כפי שציינתי, הן הוראות עונשיות, והן נוגעות לתנועה של כלי רכב, סמכויות האכיפה נמצאות בידי המשטרה, אך הכלים שבידי המשטרה, ואולי המשטרה תרחיב על זה את הדיבור יותר, הם מאוד מצומצמים, בעיקר כשמדובר בילדים שאין להם תעודת זהות אפילו, קשה מאוד לזהות אותם, קשה מאוד להטיל עליהם עונשים.

<תומר רוזנר: אופניים הם לא עם לוחית רישוי, ולכן גם קשה לזהות את כלי הרכב גם אם הוא בורח או לא בורח.

<תומר רוזנר: זה בנושא האכיפה, ואולי המשטרה תרחיב בנושא הזה את הדיבור.

<תומר רוזנר: לגבי הרכב עצמו, בפקודת התעבורה ניתנה סמכות כללית לרשויות מקומיות להתקין חוקי עזר שעוסקים ברישוי אופניים ובטיחותם.

<תומר רוזנר: בעבר, מי שמספיק מבוגר זוכר שהיו לוחיות רישוי על אופניים.

<תומר רוזנר: ברשויות מקומיות מסוימות, וזה היה בהחלט מיעוט, גם נעשתה בדיקת בטיחות שנתית לאופניים.

<תומר רוזנר: ההוראות האלה הולכות ומבוטלות.

<תומר רוזנר: יש עוד מעט מאוד רשויות שיש בהן חוקי עזר שמתייחסים לזה והולכים ומבטלים אותם בתקופה האחרונה.

<תומר רוזנר: יש לציין שיש בעיה קשה גם לרוכבי האופניים עצמם וגם למי שעלול להיפגע מתאונה עם אופניים, אם הוא הולך רגל או נוסע בכלי רכב שנפגע על-ידי אופניים.

<תומר רוזנר: למעשה בהיעדר חובת ביטוח קשה לאתר את הפוגע, וכן קשה לזכות ממנו לפיצויים, כי בדרך כלל כשמדובר בפגיעת גוף מדובר בסכומים לא מבוטלים שבמקרים רבים לילד או למשפחתו קשה מאוד לעמוד בהוצאה הזאת.

<תומר רוזנר: מעבר לסיכון הבריאותי וסיכון בחיי אדם, מדובר גם בסיכון כלכלי לא מבוטל.

<תומר רוזנר: אלה עיקרי הדברים.

<יותם אביזוהר: מעבר לחובת ביטוח, גם אין אפשרות לרכוש פוליסה באופן וולונטרי לנושא האופניים החשמליים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: מירב, בבקשה.

מירב בן ארי: שלום לכולם.

מירב בן ארי: ברכות לוועדה.

מירב בן ארי: זאת התכנסות חשובה מאוד.

מירב בן ארי: אני מטפלת בנושא של אופניים חשמליים בעיקר בשבועיים האחרונים, אבל אפשר לומר שכבר שנתיים אני עוסקת בזה.

מירב בן ארי: לפני שהגעתי לכנסת עבדתי עם בני נוער, יש לי שם בעיות קשות מאוד בנושא של אופניים חשמליים כבר שנתיים.

מירב בן ארי: ניסיתי לקדם את הנושא, וצריך להגיע לפה כדי לעשות את השינוי.

מירב בן ארי: אני מודה שהחשיפה הזאת של ערוץ 10 – אני לא יודעת אם זה בעקבות החשיפה או איך הגיעה פתאום ההמלצה של המשטרה.

מירב בן ארי: בוודאי נציגי המשטרה יסבירו על העניין של לוחית הרישוי.

מירב בן ארי: הבנתי גם מהוועדות הקודמות שהיו כאן בכנסת, שהנושא של לוחית הרישוי על האופניים נפסל כל פעם משום מה, ולדעתי זה אחד הדברים המשמעותיים ביותר.

מירב בן ארי: מעבר להצעת החוק שלי, שמיד אדבר עליה.

מירב בן ארי: לוחית הרישוי כדבר חובה, שכאשר אתה קונה אופניים צריך להיות לך איזשהו מספר מזהה.

מירב בן ארי: אני מתל-אביב, שם הייתי גם חברת מועצה, ומיטל בוודאי תדבר על זה.

מירב בן ארי: יש העניין של השלדה ומספר הרישוי, אבל זה לא עוזר לאותו שוטר להתעסק בלוחיות.

מירב בן ארי: העברתי הצעת חוק, היא כרגע נמצאת בלשכה המשפטית רק כדי לסגור סופית את נוסח החוק.

מירב בן ארי: ההצעה מדברת חד-משמעית לתת סמכויות לפקחים של הרשות, להוציא את זה מהמשטרה.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד למשטרת ישראל, יש לה כל כך הרבה דברים להתעסק בהם.

מירב בן ארי: קודם כל זה צריך לעבור לפקחים.

מירב בן ארי: אמרו לי: הפקחים עסוקים, זה לא ייצור מספיק הרתעה.

מירב בן ארי: זה ייצור הרתעה, הפקחים עובדים מספיק טוב ויכולים לשמש לפחות כאיזשהו מנגנון הרתעתי לאותם רוכבים.

מירב בן ארי: אני יודעת שאנחנו נתייחס הרבה לתל-אביב, אבל ראיתי את זה גם בהרצליה וגם בערים נוספות.

מירב בן ארי: מה שקורה בתל-אביב הוא פשוט סכנה של חיי אדם.

מירב בן ארי: הסתובבות אחת לא נכונה, צעד אחד שאתה לא עושה במקום, ואתה מסכן את עצמך.

מירב בן ארי: שלא תטעו, אני בעד אופניים.

מירב בן ארי: אני בעצמי רוכבת על אופניים.

מירב בן ארי: עם כל הרצון שלנו להגן גם על הרוכבים וגם על הולכי הרגל, האופניים החשמליים עשו כאן מהלך משמעותי מאוד במדינה.

מירב בן ארי: הרבה מאוד מתושבי העיר שנהגו במכוניות עברו לרכיבה על אופניים.

מירב בן ארי: יש כאן הליך מדהים, של קרוב ל-120,000 אופניים שנכנסו, וגם מבחינת זיהום אוויר וגם מבחינת צמצום הנסיעה ברכבים זה עשה מהלך מצוין.

מירב בן ארי: אבל בד בבד, ועם זאת, חשוב בעיני לזכור שצריך להגן על הולכי הרגל, להגן על הנהגים עצמם גם ברכבים וגם אלה שרוכבים על האופניים.

מירב בן ארי: קראתי את החומר, התעסקתי בהצעת החוק הזאת.

מירב בן ארי: אם יבואו מתוך התקנות של שר התחבורה דברים שהצעת החוק מדברת עליהם, אין לי בעיה, אנחנו נתמוך ואנחנו בעד.

מירב בן ארי: אבל המטרה שלנו היא שהנושא הזה יעלה למודעות ולסדר-היום הציבורי.

מירב בן ארי: לא צריך שעוד מישהו ייהרג, או שכמות הפציעות תעלה פי שלושה.

מירב בן ארי: אותו אזרח בן 85, שבפברואר נהרג ברחבת מוזיאון ארץ-ישראל מפגיעה של אופניים – לא צריך עוד פגיעות, לא צריך עוד הרוגים.

מירב בן ארי: צריך לטפל בנקודה הזאת עכשיו, וכמובן באמצעות חקיקה.

מירב בן ארי: אבל בעיני הכי חשוב זה האכיפה המשמעותית בתוך הערים, בעיקר בערים הגדולות.

מירב בן ארי: תודה.

דוד אמסלם: תודה, מירב.

דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: אני רוצה להכניס קצת פרספקטיבה לדיון הזה.

תמר זנדברג: אני יודעת שכולנו בסערה מאוד גדולה.

תמר זנדברג: כאן בוועדה, עוד בכנסת הקודמת, עקבנו אחרי הסערה, אחרי התגברותה גם בוועדה הזאת וגם בוועדת הכלכלה.

תמר זנדברג: זאת הזדמנות לברך את אדוני גם על המינוי ליושב-ראש הוועדה הזאת וגם על זה שבחרת בנושא הזה לדיון הראשון.

תמר זנדברג: לדעתי אני חברת הכנסת הכי ותיקה מהוועדה הזאת ששרדה מהכנסת הקודמת, ואני מרגישה בעצמי די חדשה, אז זה רק מראה לכם על פרספקטיבה, ובדיוק על פרספקטיבה רציתי לדבר.

תמר זנדברג: הציבור בבוקה ומבולקה.

תמר זנדברג: זה נושא חדש, נכנס יחסית לאחרונה יותר ויותר לשימוש, ונדמה לי שרמת הלחץ וההיסטריה היא גבוהה גם בגלל שהשימוש עולה.

תמר זנדברג: והשימוש עולה ככל הנראה קודם כל כי יש צורך.

תמר זנדברג: כלומר, אנשים לא סתם נוסעים באופניים ולא באופניים חשמליים, חס וחלילה כדי לפגוע או כדי להרוג מישהו אחר או את עצמם.

תמר זנדברג: הם נוסעים כי יש צורך.

תמר זנדברג: מונח לפנינו כחומר רקע לדיון הזה דוח של עמותת "אור ירוק", שפועלת בתחום של זהירות בדרכים.

תמר זנדברג: מדובר בנייר עמדה עם כמה המלצות בנושא האופניים החשמליים.

תמר זנדברג: אני רוצה להפנות את תשומת לב הוועדה לעוד נייר של אותה עמותה, "אור ירוק", בנושא היפגעות הולכי רגל בתאונות דרכים בישראל בשנת 2014.

תמר זנדברג: הוא יצא לא מזמן, ב-2015.

תמר זנדברג: הדוח הזה מראה על זינוק של 33% בתמותה, במוות, בהרג של הולכי רגל בכביש, במעברי חצייה.

תמר זנדברג: 125 הולכי רגל נהרגו בשנת 2014 כתוצאה מפגיעה של מכונית.

תמר זנדברג: צריך לזכור, מעבר של נסועה לאופניים, לרבות אופניים חשמליים, מוריד מכוניות מהכביש ומוריד נסיעות מהכביש.

תמר זנדברג: ושם זה המקום שהולכי רגל נהרגים הרבה הרבה יותר.

תמר זנדברג: צריך לזכור את זה.

תמר זנדברג: כאשר גם נער או נערה, בטח ובטח מבוגר או מבוגרת, שנוסעים לבית-הספר, לסידוריהם, לכל מקום, באופניים חשמליים, הורדנו נסיעה ברכב מהכביש, וזה הדבר הקטלני ביותר והמסוכן ביותר.

תמר זנדברג: שלא לדבר על המזהם ביותר והיקר ביותר.

תמר זנדברג: אז קודם כל בואו נסתכל על הדברים בהיבט הכולל שלהם.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר משהו על הכוונה, על התקנות, על התוכנית שנחשפה אתמול אצל ליאור קינן בערוץ 10, ושחזרה על עצמה היום בבוקר.

תמר זנדברג: שמענו בכל מקום שהולכים לתת רישוי ולהגביל מגיל 16 או 17 ומעלה.

מירב בן ארי: אלה המלצות של המשטרה.

תמר זנדברג: אלה המלצות של המשטרה, של המשרד לביטחון פנים למשרד התחבורה, וזה מה שבא אלינו כרגע לדיון.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר כבר בתחילת הדיון בצורה ברורה: זה אומר לחסל את האופניים החשמליים.

תמר זנדברג: אם אנחנו החלטנו – משטרה, כנסת, משרדי ממשלה – שאנחנו לא יכולים להתמודד עם תופעה באמצעות הסדרה ורגולציה, ולכן אנחנו פונים להרוג אותה, אני מודיעה לכם שזה לא יקרה.

תמר זנדברג: קודם כל, זו גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה, וגם לא צריך לעמוד בה.

תמר זנדברג: כי שוב, יש יתרונות לכלי הזה.

תמר זנדברג: נכון, אני יודעת, זה דבר לא פופולארי להגיד.

מירב בן ארי: זה לא עניין של פופוליזם, זה עניין של הסדרה.

מירב בן ארי: כולנו בעד אופניים.

תמר זנדברג: כל אחד אומר את עמדתו שלו.

תמר זנדברג: אני מודעת לכך שעמדתי היא לא פופולארית כרגע, כי הציבור בבלבול גדול ובחוסר אונים גדול אל מול תופעה שהולכת ומתרחבת.

תמר זנדברג: אבל קודם כל בואו נזכור למה היא מתרחבת, את היתרונות שבהתרחבותה, אולי את חוסר היכולת לחסל אותה באופן סופי.

תמר זנדברג: לכן אני חושבת שהדיון שלנו צריך להתמקד בפתרונות בני השגה ובפתרונות אפשריים.

תמר זנדברג: נכון, התופעה של ניפוח מנועים והתקנה של מנועים לא חוקיים ולא תקניים על האופניים האלה, כך שיגיעו למהירויות שהן מסוכנות לכל אחד, כולל הרוכב עצמו, זאת בעיה.

תמר זנדברג: נכון, הבעיה של היעדר תשתית סבירה לרכיבת אופניים, כולל אופניים חשמליים, היא אולי לב הבעיה.

תמר זנדברג: הרי למה הגענו למצב שנוסעים באופניים על המדרכות?

תמר זנדברג: אם הם ייסעו על הכביש הם ייהרגו מהמכוניות.

תמר זנדברג: אבל הרי שם מקומם, גם היום לפי החוק.

תמר זנדברג: גם אופניים רגילים לפי החוק היום צריכים לנסוע על הכביש.

תמר זנדברג: מדובר בכלי רכב.

תמר זנדברג: בטח ובטח כלי רכב ממונע.

תמר זנדברג: אז אולי שם אנחנו צריכים לרכז את מאמצי האכיפה ואת מאמצי ההשקעה בתשתית, וזה הדבר המרכזי.

תמר זנדברג: גם אני הייתי חברת מועצה בעיריית תל-אביב, ויושבת כאן סגנית ראש העירייה מהסיעה שלי, שאמונה על הסדרת התחבורה בעיר.

תמר זנדברג: עיריית תל-אביב סללה 130 ק"מ שביל אופניים.

תמר זנדברג: אצלי בשדולת התחבורה "בת קיימא" בשנה שעברה שמענו שנסלל מספר עלוב ביותר של שבילי אופניים בכל הארץ, כאשר למשרד התחבורה יש תקציב לתמרץ רשויות לסלול שבילי אופניים.

תמר זנדברג: כיום מתייחסים לזה בעיקר כאל דבר כזה של פנאי, שהילדים יוכלו לנסוע בפארק ולא כתוואי דרך לאמצעי תחבורה שהוא אמצעי תחבורה שיש לו המון פוטנציאל והוא יכול להחליף רכב פרטי.

תמר זנדברג: לכן אני אומרת, בואו נרכז את המאמצים שלנו במקום הנכון – השקעה בתשתית, הסדרה של התחום ורגולציה על הבעיות המהותיות שלו והאקוטיות שלו, ולא לזרוק את התינוק עם המים, כי האלטרנטיבה היא עוד יותר מסוכנת ועוד יותר בעייתית אפילו.

תמר זנדברג: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: ברכות, פעם שנייה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יעל גרמן: אני חושבת שהבעיה היא לא באופניים, תמר.

יעל גרמן: אין ספק שכולנו בעד אופניים.

יעל גרמן: אופניים רגילים, שאנחנו מדוושים אתם ואין להם שום מנוע עזר.

יעל גרמן: עם זה אני לא חושבת שיש בעיה סביב השולחן.

יעל גרמן: הבעיה היא שבזמן האחרון יש בוקה ומבולקה, יש חוסר סדר, חוסר אכיפה, קודם כל חוסר רגולציה.

יעל גרמן: איש הישר בעיניו יעשה.

יעל גרמן: כל אדם מרכיב איזשהו מנוע – מנוע של 25 ק"מ לשעה ומנוע של 45 ק"מ לשעה – ואף אחד לא יודע איך הוא הרכיב את זה והאם זה באמת בטוח.

יעל גרמן: זאת הבעיה.

יעל גרמן: ולזה אני חושבת שכולנו צריכים להתנגד.

יעל גרמן: לחוסר החוק, לבלגאן שנוצר בתחום, ובעיקר לסכנה שנוצרה.

יעל גרמן: את אומרת שמה שאת אומרת הוא לא פופולארי.

יעל גרמן: אני מקבלת עכשיו עשרות פניות של תושבים שנפגעו מהאופניים.

יעל גרמן: רק אתמול קיבלתי פניות מעיוורים ומאנשים שמלווים עיוורים, שהם פשוט מרגישים שזאת סכנה להסתובב ברחובות העיר.

יעל גרמן: הם לא יודעים מימין ומשמאל והיכן יפגע בהם איזשהו כלי רכב ממונע.

יעל גרמן: כי היום אופניים ממונעים זה כלי רכב ממונע לכל דבר ועניין.

יעל גרמן: 45 ק"מ לשעה זאת מהירות מאוד גבוהה.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא רחוק מקטנוע.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: הראש הישראלי ממציא לנו פטנטים, עשו שינויים טכניים כאלה ואחרים שלא קיימים בכלל בחוק, שלא יודעים איך להתמודד אתם.

יעל גרמן: לכן אני מברכת על הדיון הזה.

יעל גרמן: זהו דיון שחייב להיות באופן אינטנסיבי, עד שנמצא פתרון.

יעל גרמן: אני חושבת שצריך לחוקק ובמהירות חוק.

יעל גרמן: אני לא מכירה את החוק של מירב, אבל אני אקח על עצמי ללמוד אותו, ואם יש עוד חוקים צריך לאחד אותם.

יעל גרמן: צריך שיהיה ברור מה מותר ומה אסור.

יעל גרמן: היום לא ברור מה מותר ומה אסור.

יעל גרמן: וצריך בעיקר אכיפה, שזאת אחת הבעיות.

יעל גרמן: כאן יש לי הערה אחת.

יעל גרמן: ראיתי את המסמך של "אור ירוק", והנקודה הראשונה היא מתן סמכויות אכיפה לפקחי הרשויות המקומיות.

יעל גרמן: את הנושא הזה אני אבקש מהיושב-ראש להעלות לא רק בנושא האופניים.

יעל גרמן: יש לנו כוח אדם מיומן, שמסתובב ברחוב, שרואה ויכול לאכוף בפרט את כל חוקי התנועה.

יעל גרמן: וכאשר אנחנו מדברים כרגע על הבעיה של אופניים חשמליים, אז בוודאי של אופניים חשמליים, אבל לא רק.

יעל גרמן: צריך להרחיב את הסמכויות של פקחי הרשויות המקומיות ולתת להם את האפשרות לאכוף, לקנוס, ואם צריך גם להערכתי להחרים ולהוריד מהכביש או מכל מקום שבו נוסעים אותם אופניים לא חוקיים.

יעל גרמן: אני חושבת שאם יהיה לנו אמצעי אכיפה ואם יהיו לנו באמת פקחים, אנחנו נפתור 50% מהבעיה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת עטר, בבקשה.

דניאל עטר: בוקר טוב.

דניאל עטר: גם אני מצטרף לברכות ומאחל לך בהצלחה בתפקידך.

דוד אמסלם: תודה.

דניאל עטר: אני חושב שזה מסוג הנושאים, שכיוון שהם נחתו לפתחנו כחברה ישראלית, משהו חדש, אני לא בטוח שנכון קודם לשמוע את חברי הכנסת ואחר כך את אנשי המקצוע.

דניאל עטר: אני חושב שדווקא נכון היה יותר לשמוע את אנשי המקצוע שעוסקים בזה ביום-יום, את אותם ערים שבהן זו סוגיה מאוד קשה ובוערת, ואחר כך לנסות להתוות דרך להתמודד עם הנושא הזה.

דניאל עטר: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<יערה קלמנוביץ: אני רוצה לדבר.

דוד אמסלם: אז תירשמי בבקשה.

דוד אמסלם: יש פה עוד הרבה כאלה שרוצים לדבר.

<יערה קלמנוביץ: באתי לוועדה אחרת, ושמעתי על הדיון הזה במקרה.

<יערה קלמנוביץ: יש לי ארבעה ילדים ואין לי כסף להחזיק אוטו.

<יערה קלמנוביץ: אני חוסכת חנייה.

<יערה קלמנוביץ: רוצים לעשות רגולציה.

<יערה קלמנוביץ: אני פשוט מבקשת שתתייחסו לאזרח הפשוט ולא תעשו דברים פופוליסטיים ותעשו לנו דה-לגיטימציה.

<יערה קלמנוביץ: אני נוסעת על הכביש ואני לא רוצה לפגוע בשום הולך רגל.

<יערה קלמנוביץ: אל תגידו לי שזה לא חוקי.

דוד אמסלם: גברתי, אם הנושא לא היה חשוב לנו לא היינו מקיימים פה את הדיון.

דוד אמסלם: יש פה סדרים גם בדיון.

דוד אמסלם: לא ייתכן שאת קמה ונותנת לנו פה נאום חוצב להבות, גם אם אני מסכים אתך.

דוד אמסלם: יש פה דרך.

דוד אמסלם: אני רוצה לבקש את ההתייחסות של רותם פלג, המנכ"ל של המשרד לביטחון פנים, בבקשה.

<רותם פלג: ברכות על חידוש הדיונים בוועדה.

דוד אמסלם: תודה.

<רותם פלג: ברכות לך, היושב-ראש על המינוי.

<רותם פלג: אם אנחנו מדברים על הנושא של האופניים החשמליים, אני אגיד שאנחנו כמשרד התחלנו לטפל בו לפני כשנה.

<רותם פלג: הנושא עלה בדיון רחב שלנו עם פורום ה-15 ועם הרשויות המקומיות, במסגרת עוד כמה אלמנטים, אבל כנושא שאנחנו לא מצליחים לבצע בו אכיפה אפקטיבית של המשטרה.

<רותם פלג: כמו שכולם יודעים, אנחנו נמצאים במסגרת השמיכה הקצרה של כלל תפקידי המשטרה וכמות השוטרים, וזאת לא משימה שאנחנו מצליחים להגיע אליה, בטח לא בהיבטים ובכמויות שאנחנו חושבים שנכון להתעסק בהם.

דוד אמסלם: אני מבקש לא לדבר אתנו על אמצעים.

דוד אמסלם: אני כרגע לא דן כרגע על סדרי עדיפויות של המשטרה באכיפה שלה ובאמצעים.

דוד אמסלם: אני רוצה שתתייחס לנושא של האכיפה ברמה המקצועית, מה המצב היום ומה צריך לעשות.

<רותם פלג: אני אגיע לזה.

<רותם פלג: זה חלק ממה שאני מתכוון לדבר עליו.

<רותם פלג: כולנו ראינו את התהליך שקורה פה בארץ, של כניסה של כמויות מאוד גדולות של אמצעי תחבורה כאלה.

<רותם פלג: דרך אגב, זה לא רק אופניים חשמליים, יש פה עוד מגוון רחב של אמצעי תחבורה, חלקם מוסדר, חלקם לא מוסדר.

<רותם פלג: חלק מהם אנחנו חושבים שנכון להסדיר, חלק כמו שנטען פה, גם אם נסדיר אותו כנראה שיהיו כאלה שיעקפו אותו בדרך כזאת או אחרת.

<רותם פלג: הדרך מבחינתנו היא אחת, לשתף את השלטון המקומי, את הרשויות המקומיות, את הפקחים של הרשויות המקומיות.

יעל גרמן: תהיו מוכנים להעביר סמכויות?

<רותם פלג: כן, לתת סמכויות לפקחים של רשויות מקומיות.

<רותם פלג: בשנה האחרונה אנחנו נמצאים בתהליך שמסדיר את זה מול כמה משרדי ממשלה.

<רותם פלג: יש משרד התחבורה, יש משרד הפנים, יש אותנו, יש משרד המשפטים.

<רותם פלג: כולם היו שותפים בעבודה הזאת יחד עם השלטון המקומי.

<רותם פלג: במעלה הדרך, לצערנו, פוזרה הכנסת, מה שגרם לנו להתעכב בתהליכים עצמם.

<רותם פלג: אבל אנחנו כבר נמצאים ברמה של תזכיר חוק, שניתן להמשיך אתו הלאה.

דוד אמסלם: מה הוא אומר?

<רותם פלג: בגדול הוא נותן אמצעים לפקחים לבצע אכיפה.

דוד אמסלם: אני רוצה לחדד את הדיון בלי קשר לשאלה מי אוכף מה.

דוד אמסלם: זה הכי פשוט להגיד שמשטרת ישראל מעבירה לפקחי העירייה לאכוף.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין מה עמדתה המקצועית של משטרת ישראל.

<רותם פלג: תיכף אולי נשמע את נציגת המשטרה.

<רותם פלג: אבל בגדול העמדה היא שהדבר הזה צריך להיות מוסדר מבחינת רישוי ומבחינת גיל שבו מותר לרכוב.

<רותם פלג: אלמנט ביטוחי.

<רותם פלג: אכיפה עושים כשיש חוק שמסדיר.

<רותם פלג: משהו צריך להיות מוגדר כלא חוקי כדי שיהיה אפשר לאכוף אותו.

<תומר רוזנר: יש חוק.

<רותם פלג: על זה אני מדבר.

<מיטל להבי: יש חוק, אתה יכול לאכוף אותו.

מירב בן ארי: יש פקודת התעבורה, היא מגדירה.

מירב בן ארי: האם יש סמכויות לפקחים?

<מיטל להבי: שלוש שנים אתה דן.

<רותם פלג: אם יורשה לי, אני אסיים את ההצגה שלי עד הסוף ולאחר מכן תשאלו אילו שאלות שאתם רוצים בנושאים האלה.

<רותם פלג: אם אלה שאלות יותר מקצועיות בנושאים של אכיפה, נאפשר לנציגת המשטרה להשיב.

<רותם פלג: אם זה בנושאים של מדיניות, אני אשיב.

<רותם פלג: צריך לרשיין את זה ולעשות את זה מסודר.

<רותם פלג: גם מנגנון ביטוחי מבחינתנו הוא מנגנון נכון, שצריך להיות פה.

<רותם פלג: יש לו הרבה בעיות וצריך לדון עליו בהרבה מאוד היבטים שהממשלה עוד לא הגיעה לכלל החלטה בנושאים האלה וצריך לתת לגורמים המקצועיים לדון.

תמר זנדברג: בזמן שאתה מדבר, השר שלך הוציא הודעה לעיתונות שהוא יקדם הצעת חוק חדשה.

<רותם פלג: מכיוון שאנחנו כבר מקדמים אותה, וכבר אמרתי שהיא נמצאת במצב של תזכיר חוק, אז זה לא שאנחנו נמצאים בתהליך ראשוני.

תמר זנדברג: זה שאתם לא נמצאים בתהליך ראשוני אנחנו יודעים.

תמר זנדברג: כאמור, עקבנו אחרי זה גם בכנסת הקודמת.

תמר זנדברג: השאלה היא האם מבחינת

תמר זנדברג: כם אתם אומרים שמה שנחשף אתמול והיום, הרישוי והגבלת הגיל, בזה מתמצה העניין, ואז נראה.

תמר זנדברג: או שהאופניים הבלתי חוקיים יגברו עליכם, או שהחקיקה תשמיד את תחום האופניים החשמליים, נראה מה יקרה קודם, שיריבו ביניהם.

<רותם פלג: יש סמכויות לפקחים.

תמר זנדברג: סמכויות פקחים לעשות מה?

תמר זנדברג: להוריד אופניים מהכביש למי שאין לו רישיון נהיגה?

<רותם פלג: בוודאי.

<רותם פלג: לעכב, לעצור, להחרים אופניים, לתת דוחות.

<רותם פלג: הכול.

מירב בן ארי: חסרה לנו המהות.

<רותם פלג: אם הייתם מאפשרים לי לגמור את המשפט עד הסוף, כנראה שהייתי מגיע גם לזה.

<רותם פלג: אבל כמו שאמרתי, זה תהליך שמקיף את כל משרדי הממשלה.

<רותם פלג: לקח קצת זמן להגיע להסכמות עם כולם.

<רותם פלג: היום התזכיר מוכן, ואני מניח שזה לא יהיה תהליך ארוך להביא את זה לכדי מיצוי.

מירב בן ארי: מה הגישה שלך בעניין לוחית זיהוי?

<רותם פלג: אמרתי, רישוי.

דוד אמסלם: אני מבקש בדיון הזה לא להיכנס לרזולוציות האלה, אחרת נשב פה שבועיים.

דוד אמסלם: בואו נעבור לעקרונות.

דוד אמסלם: רותם, לפי תפיסת עולמי, היות שזה כלי רכב, ואתה מבין שזה סוג של כלי רכב, אז איך הגיעו 120,000 כלי רכב למדינת ישראל כשאין בכלל כללים?

<רותם פלג: הפנייה היא למשרד הלא נכון.

<רותם פלג: הנושא של ייבוא לא נמצא תחת אחריותנו.

דוד אמסלם: מנכ"ל משרד התחבורה, בבקשה.

<עוזי יצחקי: תודה רבה.

<עוזי יצחקי: אנחנו הסדרנו בשנים האחרונות את התנועה של האופניים החשמליים, כולל גם ייבוא, כולל תקן ישראלי חדש.

<עוזי יצחקי: להזכירכם, ביולי 2014, בוועדת הכלכלה של הכנסת, לאחר הסכמות מלאות מקיר לקיר בין כל משרדי הממשלה, עם חברי הכנסת, הגדרנו ותיקננו את התקנות שהן מגדירות בדיוק את התקן, את התנאים, עם המדבקה, עם המכירה.

<עוזי יצחקי: זה גם פורסם ברשומות בספטמבר 2014.

<עוזי יצחקי: אני חוזר ואומר שהיו הסכמות מלאות בין כל משרדי הממשלה, גם עם המשטרה, חברי כנסת, עמותות, רשויות מקומיות, ובפירוש נאמר שנדרשת אכיפה.

<עוזי יצחקי: כל חוק במדינת ישראל, כל תקנה שיוצאת, נדרשת אכיפה.

<עוזי יצחקי: ראינו בחודשים האחרונים, כמו שאמר פה מנכ"ל המשרד לביטחון פנים, המשטרה לא מסוגלת לאכוף.

דוד אמסלם: לפני שאנחנו מגיעים לסיפור של האכיפה, תאמר לנו בכמה משפטים מה התקנון.

<עוזי יצחקי: כפי שאמרתי, תקננו תקן, שילמנו הרבה כסף למכון התקנים, סידרנו תקן ישראלי.

<עוזי יצחקי: כלומר, כל אופניים חשמליים היום שנכנסים למדינת ישראל הם לפי התקן, הם אמורים לעמוד בתקן.

<עוזי יצחקי: יש להם תנאים שמפורטים בתקנה מבחינה טכנית.

<עוזי יצחקי: אנחנו גם הגדרנו איפה מוכרים, מה מוכרים, והעניין הזה מפורט גם בצו ייבוא והוסדרו כל העניינים הטכניים, העניינים של המכירה וגם העניינים של התנועה, כפי שציין היועץ המשפטי של הוועדה.

דוד אמסלם: לפי תפיסת עולמך, הסיפור הזה מוסדר באופן מלא?

<עוזי יצחקי: כן.

מירב בן ארי: אבל הסנקציה היום היא להוציא אוויר מהצמיגים.

<עוזי יצחקי: אני מדבר על הייבוא והמכירה.

<עוזי יצחקי: זה מוסדר.

דוד אמסלם: הבנתי שיש תקנים, יש מכון התקנים, הוא בדק והכול בסדר.

דוד אמסלם: ביקשתי בתחילת הדיון להתייחס מבחינת משרד התחבורה גם לרוכב עצמו.

דוד אמסלם: הרי לפי תפיסת עולמי זה כלי רכב.

דוד אמסלם: ילד בגיל 15-14 נוסע בזה, הוא יכול לנסוע בכביש, הוא יודע לקרוא תמרור?

דוד אמסלם: הוא מבין?

דוד אמסלם: הרי על טוסטוס אתם מבקשים תיאוריה, ובצדק.

דוד אמסלם: אבל יש פה איזושהי הכשרה של הרוכב?

דוד אמסלם: יש פה עניין של בטיחות של הרוכב?

דוד אמסלם: האם הוא צריך לשים קסדה או לא?

דוד אמסלם: יש פה מכלול של דברים שמשרד התחבורה צריך להתייחס אליהם.

דוד אמסלם: זה לא רק שעברנו את מכון התקנים, המנוע בסדר, בגובה מסוים, הכיסא מתאים והכול בסדר.

דוד אמסלם: זה לא כך.

דוד אמסלם: הדיון הזה בא מההיבטים הבטיחותיים.

דוד אמסלם: אחרת לא היה דיון.

<עוזי יצחקי: מיד לאחר הפרסום ברשומות, באמצעות הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, היה קמפיין, ניתנה הסברה.

<עוזי יצחקי: אנחנו מתכננים גם בתקופה הקרובה ועובדים על זה עכשיו במרץ לצאת בקמפיין פרסומי הסברתי, כמובן בשיתוף הרשות הלאומית לבטיחות, בשיתוף משרד החינוך, בשיתוף גורמים נוספים.

<עוזי יצחקי: אע"פ שאין אישור לתקציב המדינה, אני הוריתי לקחת מסעיפים שונים במשרד התחבורה ולהשקיע כמה מיליונים בעניין הזה.

<עוזי יצחקי: נצא עם זה בשבועות הקרובים, וניתן את כל ההסבר לציבור גם בחוברות, גם בתיאום עם הרשויות המקומיות.

<עוזי יצחקי: אני רוצה לחזור לעניין של האכיפה.

<עוזי יצחקי: לאור העובדה שאנחנו מכירים בכך שהשמיכה קצרה, ואני רואה את זה גם בתאונות הדרכים, יזמנו, וגם המשרד לביטחון פנים וגם המשטרה הרימו את הכפפה להעביר סמכויות לרשויות המקומיות.

<עוזי יצחקי: נמצא מולי הנוסח הסופי של תזכיר החוק.

<עוזי יצחקי: בימים הקרובים הוא אמור לעבור את שר הפנים ולהיות מופץ, ואנחנו נוכל לעשות את זה.

<עוזי יצחקי: אני קורא לוועדה לסייע לנו – אנחנו נגיד את זה גם מחר בוועדת הכלכלה – להעביר את זה הסמכויות לפקחים העירוניים.

<עוזי יצחקי: יש פה גם סמכויות נוספות לפקחים של הרשויות המקומיות, גם אכיפה של נסיעה בנתיבי תחבורה ציבורית, שאני יודע שזה גם מאוד חשוב לכם.

יעל גרמן: כל חוקי התנועה צריכים להינתן להם.

<עוזי יצחקי: זה לא היה פשוט, אבל במשטרה הבינו את העניין.

<עוזי יצחקי: אני רוצה לשבח את העבודה של רותם, שעמד על העברת הסמכויות.

<עוזי יצחקי: היו הרבה מוקשים בדרך.

<עוזי יצחקי: זה תזכיר החוק, כבוד היושב-ראש, ואני מקווה שמחר זה כבר יעבור את כבוד שר הפנים סילבן שלום ונוכל להפיץ את תזכיר החוק, שהוא מאוד ממצה.

<עוזי יצחקי: זה נעשה גם בסיוע משרד המשפטים, הרשות, עובדי משרד התחבורה וגורמים נוספים.

<עוזי יצחקי: לגבי העניין של רישוי נהגים ורישוי רכב, אפשר להוציא את כל החוקים בעולם ואפשר גם להשמיד את הענף הזה בשניות.

<עוזי יצחקי: אני יכול גם להוציא הוראה ואני אעביר אותה בשבוע הקרוב לוועדת הכלכלה, אם צריך, שאנחנו אוסרים ייבוא.

<עוזי יצחקי: כל מכולה יפתחו ולא יהיה ייבוא, ולא יהיו אופניים חשמליים.

<עוזי יצחקי: אבל לא זאת הכוונה.

<עוזי יצחקי: רצינו להסדיר את זה, תמכנו בענף הזה.

<עוזי יצחקי: אישרנו את זה כבר לפני שלוש שנים לייבוא, הסדרנו את התקנות בספטמבר האחרון ואני חושב שצריך לעשות השלמות עם עניין של פרסום והסברה, עם עניין של מתן סמכויות אכיפה לרשויות המקומיות, אכיפה של הרשויות הקיימות.

<עוזי יצחקי: למשל, גם אני באופן אישי בהיותי סנמכ"ל לקחתי כמה משאיות, ובחנוכה 2010 ובפורים 2012 מילאנו כמה משאיות של אופניים שהיו בחנויות באופן לא חוקי.

<עוזי יצחקי: צריך להיות פה שיתוף פעולה של כולם, לא להרוג את הענף ולתת לו לחיות.

<עוזי יצחקי: לגבי עניין של רישוי, אכיפה, שוחחתי היום עם שר התחבורה, חבר הכנסת ישראל כץ.

<עוזי יצחקי: אנחנו נבחן את הדברים.

<עוזי יצחקי: אני לא מציע, כפי שגם אמר השר, לרוץ מהר מדי למחוזות רחוקים שיהרגו וישמידו את הענף, כמו שנאמר פה, אלא לעשות את כל ההסדרות.

דוד אמסלם: אם היינו רוצים להרוג את הענף לא הייתי מקיים את הדיון.

דוד אמסלם: אנחנו רק צריכים להסדיר את הנושא כדי שיהיו אופניים חשמליים, ובמקביל שהבטיחות תישמר.

דוד אמסלם: אני מניח שפה אנחנו רואים את הדברים עין בעין.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי קודם, לפי תפיסת עולמי, לפני שמביאים 120,000 אופניים צריכים להסדיר את התקנון.

דוד אמסלם: לא מביאים אותם ואחרי זה מתחילים להתעסק עם התקנון.

דוד אמסלם: אבל היות שאנחנו נמצאים במציאות הזאת היום, אנחנו רוצים לתקן את המצב.

<עוזי יצחקי: אני רוצה לציין שהייתה הוראת שעה.

<עוזי יצחקי: אנחנו אישרנו את זה ב-2012 כהוראת שעה, וב-2014, אחרי שגם השלמנו את התקן הישראלי, זה עוגן בתקנות תעבורה.

דוד אמסלם: זה בסדר, אבל זה גם קיבל משנה תוקף היום.

דוד אמסלם: בדקתי את זה בכנסת במחלקת חקיקה.

דוד אמסלם: הצונאמי באמת היה בשנה וחצי האחרונות.

דוד אמסלם: יכול להיות שבזמנו, כשהיו בארץ 20 כאלה, זה לא היה נורא כל כך, לא היה צריך לתקן תקנות.

דוד אמסלם: אבל היום זה כבר 120,000.

דוד אמסלם: לכן הסיפור מקבל תפנית וצריך להתייחס לזה בהיבט אחר לגמרי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, בגוש דן לפחות, אנחנו נכנסים בקיץ לעבודות על הרכבת הקלה.

תמר זנדברג: זה אומר צמצום נתיבים, זה אומר שינוי תחבורתי שייקח כמה שנים, ואין תחבורה ציבורית אלטרנטיבית.

דוד אמסלם: את חוזרת על זה כל הזמן.

דוד אמסלם: הבנו במשפט אחד.

תמר זנדברג: אנחנו מצפים שהשימוש באופניים, ובמיוחד אופניים חשמליים, יגבר מאוד בזמן הקרוב.

דוד אמסלם: אין לנו מחלוקת.

תמר זנדברג: אני מחזקת את דבריך.

דוד אמסלם: אנחנו בעמדה שצריך לעודד בכלל רכיבה באופניים, עדיף לא חשמליים, כי זה גם עוזר לבריאות.

דוד אמסלם: אבל בעיקרון זה כלי תחבורה שבוודאי שהוא עדיף כדי להוריד עומסים בכבישים וכו'.

דוד אמסלם: אנחנו באים להסדיר פה את הנושא הבטיחותי.

דוד אמסלם: לכן אני לא חושב שצריך לבוא מהזווית הזאת, של כמה צריך וכמה חשוב.

דוד אמסלם: אנחנו מבינים הכול.

תמר זנדברג: אני רק אומרת שלאור מה שעומד לקרות זה אפילו יגבר.

דוד אמסלם: אנחנו מבינים הכול.

דוד אמסלם: גם יש יותר ילדים, וסביר להניח שהם ישתמשו ביותר אופניים.

דוד אמסלם: אתמול נולדו עוד כמה ילדים, זה בסדר.

תמר זנדברג: ברוך השם.

דוד אמסלם: מרדכי, בבקשה.

<מרדכי כהן: גם אני מצטרף, כמובן, לברכות.

<מרדכי כהן: כפי שנראה, מחכה לנו עבודה קשה אתך בוועדה, לפחות מצד משרד הפנים.

דוד אמסלם: מועילה.

<מרדכי כהן: מועילה וחיונית.

<מרדכי כהן: אני אאיר את הנקודה מזווית הראייה של הרשויות המקומיות, כמובן.

<מרדכי כהן: ראשית, טוב שהדברים דויקו בסוף דבריך, כי התזכיר הגיע לשר הפנים, הוא יעיין בו ורק אז נדע מה התוצאה.

<מרדכי כהן: התהליך הזה עדיין לא הושלם.

<מרדכי כהן: נעשתה עבודה, אבל עדיין לא הושלם.

<מרדכי כהן: לגבי שאלת הפיקוח, משרד הפנים באופן עקרוני לא מתנגד לכך שסמכויות יועברו לפיקוח העירוני, לאותן רשויות שמעוניינות, בכדי שתתבצע אותה אכיפה.

<מרדכי כהן: אבל אני רוצה להסב את תשומת לבכם לנקודה נוספת.

<מרדכי כהן: כולנו מכירים את סיפור ההנגשה, ולא לחינם אני נוגע בסוגיה הזאת.

<מרדכי כהן: קל ופשוט במהלך מהסוג הזה להשית על הרשויות המקומיות את הטיפול בתשתית.

<מרדכי כהן: את שבילי האופניים צריך להסדיר, אבל כולנו יודעים מה מצבן של הרשויות המקומיות.

<מרדכי כהן: אני מחמיא מאוד לעיריית תל-אביב על העבודה הרצינית שלה, אבל לא דומה תל-אביב והרצליה לרשויות אחרות מבחינת היכולות הכלכליות, ולכן רגע לפני שיוצרים מצב דומה למה שקרה לנו עם ההנגשה, שזה נושא חשוב, חיוני, קודם בחקיקה וכולנו יודעים איפה הוא נמצא היום.

<מרדכי כהן: קשה מאוד לקדם אותו, מוטלות סנקציות על הרשויות המקומיות, על ראשי רשויות, אבל קשה מאוד לאכוף אותו.

<מרדכי כהן: כשנגיע לשלב של להשית על הרשויות המקומיות טיפול בתשתיות, וזה טיפול יקר מאוד, שנזכור את מצבן של הרשויות ואת ההבדלים בין הרשויות.

<מרדכי כהן: לגבי האכיפה, אמרתי שבוודאי שאנחנו תומכים עקרונית, אבל זה לא אומר שאנחנו חיים בעולם של שחור-לבן.

<מרדכי כהן: שהמשטרה תעביר את מלוא הסמכויות לרשויות המקומיות והיא יוצאת מהתמונה.

<מרדכי כהן: צריך לחשוב פה לעשות את עבודת האכיפה במקביל.

<מרדכי כהן: תודה.

יעל גרמן: והקנסות זה כמובן לרשויות, מה שיממן את הפקחים.

<מרדכי כהן: בוודאי.

דוד אמסלם: היה לי בוס שהיה אומר: אנחנו חמור צולע, וכל הזמן מעמיסים עלינו.

דוד אמסלם: הרשויות זה הסיפור.

יעל גרמן: ניתן לחמור הזה הרבה תבן.

דוד אמסלם: ובסוף הכול יהיה על הרשויות.

דוד אמסלם: בסוף נגיע למסקנה שהרשויות אשמות.

דוד אמסלם: מיטל, בבקשה.

<מיטל להבי: אני מברכת מאוד על המושב הזה, וגם על הדברים שבהם פתחת, שתיארת את התיאור הזה שילד יוצא מהבית, האם מחכה לו שביל אופניים ליד הבית?

<מיטל להבי: באמת יש בחוק הזה, שכבר תיקנו אותו, הרבה מאוד לאקונות, שהופכות אותו לחוק מצחיק ובלתי ישים.

<מיטל להבי: ואני אעבור אחד-אחד, לפי מה שהכתבת לנו.

<מיטל להבי: דיברת על הרכב.

<מיטל להבי: אי-אפשר לדבר רק על אופניים חשמליים ולא לדבר על קורקינטים.

<מיטל להבי: הקורקינטים נמצאים כבר ברחוב.

<מיטל להבי: השבוע היה בתוכנית טלוויזיה מכשיר, הליכון שהפך להיות הליכון חשמלי שגם כן נוסע ברחובות.

<מיטל להבי: יש כבר מיטת כושר שמתגלגלת אצלנו ברחובות.

<מיטל להבי: יש חד-אופן.

<מיטל להבי: אני חושבת שהחוק צריך להקיף את כל הממונעים, וממונע שרוצים לעשות עבורו תקנה מיוחדת, שיתקנו עבורו תקנה מיוחדת.

<מיטל להבי: אבל החוק לא צריך לדבר רק על אופניים חשמליים.

<מיטל להבי: כל כלי רכב ממונע צריך, גם אלה שעוד לא המציאו אותם, גם אלה שעכשיו עוסקים בלהמציא אותם.

דוד אמסלם: על אלה שלא המציאו אנחנו לא יודעים.

<מיטל להבי: יש אקזיטים והמצאות, גם של האפליקציות וגם של הטכנולוגיה המתקדמת שמגיעה אליו.

<מיטל להבי: לגבי הרוכבים, אמרתי בדיונים לפני שנה וחצי שלא צריך לתת לבני 14 לרכוב על אופניים חשמליים בהיעדר שבילי אופניים בכל הערים, כי אנחנו מעודדים עבריינות נוער.

<מיטל להבי: שאלתי אם זה חוק שמיועד לעיר תל-אביב, שגם בה אין שבילי אופניים רציפים בכל העיר, בכל מקום, ובטח אין במדינת ישראל שבילי אופניים ברוב הערים.

<מיטל להבי: לכן אם החוק אומר מלכתחילה משהו שמזמין עבריינות, ועוד לחנך ילדים לעבריינות, תבטלו את זה, מגיל 16 ומעלה.

<מיטל להבי: איך שולחים ילד בגיל 16 לרכוב על הכביש?

<מיטל להבי: איך שולחים אותו, אם הוא לא למד תיאוריה ואם הוא לא עבר מבחן נהיגה ואם הוא לא מכיר את התמרורים?

<מיטל להבי: לכן חובה בבתי-ספר יסודיים – אל תבזבזו כסף על הסברה, תכניסו לבתי-הספר העל-יסודיים לימודי תיאוריה, תלמדו את הילדים לימודים מעשיים.

<מיטל להבי: שילמדו אותם איך לרדת לכביש ואיך לרכוב בכביש בביטחון, ועם כלים מינימאליים.

<מיטל להבי: לגבי האכיפה, אני חושבת שצריך רישוי.

<מיטל להבי: לא כדי לחסל חלילה את הענף הזה, שאני מברכת על כך שהוא קיים, כי הוא מפחית לנו מוות מזיהום אוויר.

<מיטל להבי: הוא ענף שאנחנו צריכים לוותר על נתיבי תחבורה פרטית כדי לתת לו מקום.

<מיטל להבי: אבל צריך לעשות רישוי משלוש סיבות.

<מיטל להבי: קודם כל, אני לא רואה את הפקח רודף אחרי הצעיר על האופניים, אלא אם כן מישהו רוצה לראות מרדף על המדרכות או בין הסמטאות.

<מיטל להבי: בשביל ביטחון הכלי, פעם בשנה שיבדקו שלכלי הזה יש ברקסים ושיש לו תאורה ושהכלי תקין, כפי שעושים ברכב רגיל.

<מיטל להבי: אני נוסעת ברחובות העיר ואני רואה אופניים ללא פנס אחורי וללא פנס קדמי, וזה מאוד מפחיד אותי כנהגת להבחין בהם בשנייה האחרונה, דקה לפני שקורה אסון.

<מיטל להבי: אני חושבת שרישוי ימנע גניבה.

<מיטל להבי: אנחנו בתל-אביב עשינו סקר, גילינו שיש 27,000 זוגות אופניים שנגנבים בשנה.

<מיטל להבי: אני מעריכה שככל שהשימוש באופניים יגבר, התופעה הזאת תגבר.

<מיטל להבי: הרישוי יעזור לנו גם לצמצם את תופעת הגניבה, ולכן הוא חיוני.

<מיטל להבי: הבוקר התראיינתי ומולי ישבה אישה שנפגעה בתאונה, ואין דין ואין ביטוח ואין דיין ואין פיצוי.

<מיטל להבי: הפער בקלות של השימוש בדו-גלגלי, שהוא אופניים, מבריח את רוכבי האופנועים לשימוש באופניים, מפני שאופנוען צריך לשלם 10,000 שקל על ביטוח, ורוכב אופניים פטור.

<מיטל להבי: לא ייתכן שענף שמוסדר, כמו אופנועים, יקבל את כל המכות האפשריות מבחינת הביטוח ומבחינת עלויות, כשיש הזדמנות לסטות קצת לכלי ממונע משודרג ולחסוך את כל העלויות של האופנועים.

<מיטל להבי: בהזדמנות הזאת תמצמצו את הפער בין הדו-גלגליים כדי לאפשר לאלה שרוצים לנסוע על הממונעים הכבדים לבחור בהם.

<מיטל להבי: הפער בין שני סוגי הדו-גלגליים הוא בלתי אפשרי והוא מבריח רוכבי אופנועים וקטנועים לשימוש באופניים, ואז הם משדרגים.

<מיטל להבי: סמכויות לפקחים המקומיים.

<מיטל להבי: לא צריך לפצל את הסמכויות, שגם למשטרה יהיו סמכויות.

<רותם פלג: גם סמכויות המשטרה נשארות.

<מיטל להבי: בבין-עירוני שיאכוף השוטר, אבל בערים יש פקחים, יש שיטור עירוני.

<מיטל להבי: תנו לנו לאכוף לא רק עם הוצאת אוויר מהוונטילים, כמו שכתוב בחוק, אלא גם עם קנס.

<מיטל להבי: תגדירו את הקנס מהתחלה וגם עם אפשרות להחרים את הכלים ותנו לנו לאכוף.

<רותם פלג: גם זה מופיע.

<מיטל להבי: אנחנו רוצים אכיפה על דבר נוסף.

<מיטל להבי: אנחנו רוצים אכיפה גם על מכירה בחנויות.

<מיטל להבי: יש לנו פקחים, יש לנו חוק רישוי עסקים.

<מיטל להבי: תכניסו את החנויות שמוכרות אופניים לחוק רישוי עסקים, תנו לפקחים שלנו אפשרות לשלול רישיון מחנות שמוכרת אופניים משודרגים.

<מיטל להבי: לא צריך מבצע פעם בשנה, שלא לומר מבצע ראווה, שפעם בשנה מגיע פיקוח של משרד הכלכלה עם משרד התחבורה, נכנסים לחנות ומחרימים כמות מסוימת של אופניים.

<מיטל להבי: אפשר לעשות פיקוח שוטף על החנויות שמוכרות אופניים משודרגים, ומי שמוכר אופניים שלא כחוק, לשים לו את הפלומבה על החנות ולקחת לו את הרישיון.

<מיטל להבי: הכי פשוט.

<מיטל להבי: תנו לנו גם על זה את הזכות לאכיפה.

<מיטל להבי: הדבר שאני הכי רוצה לומר – אני אימא, וגידלתי ילדים.

<מיטל להבי: אני זוכרת את עצמי צועדת אתם לבית-ספר ואני זוכרת את עצמי הולכת רגועה על המדרכה ויודעת שאני לא צריכה לחנך אותם לזהירות בדרכים במדרכה.

<מיטל להבי: לימדתי אותם לחצות כביש, לימדתי אותם להסתכל ימינה ושמאלה, מקסימום ליד רמפה בכניסה לחניה.

<מיטל להבי: לא יכול להיות שלהולכי הרגל אנחנו לוקחים את המרחב הבטוח, שאימא לא יכולה לצעוד עם ילד בן שלוש וקשישה לא יכולה לצעוד בביטחון.

<מיטל להבי: כשאנחנו רוצים להחזיר את הביטחון למדרכות, אנחנו לא יכולים להפקיר לחלוטין את חייהם של הרוכבים.

<מיטל להבי: לכן לצד ההחזרה של הביטחון להולכי הרגל ואיסור הנסיעה על המדרכות, חד-משמעית צריך לקבוע את כל הכללים שנותנים את הביטחון לרוכבים, שזה התיאוריה, הרישוי, הביטוח וכל הדברים האלה, והתשתיות.

<מיטל להבי: עיריית תל-אביב עושה תשתיות.

<מיטל להבי: עשינו בתחילה תשתיות שגויות, כמו לצייר שביל אופניים על המדרכה.

<מיטל להבי: טעינו, טעות, טועים.

<מיטל להבי: אנחנו משתפרים כל הזמן.

<מיטל להבי: אנחנו עושים היום שבילים מופרדים.

<איתן אטיה: זה מקובל בכל העולם התשתית, גם מהסוג הזה.

<מיטל להבי: נכון, אבל זאת לא תרבות ישראלית.

<מיטל להבי: שואלים אותי אם בכל העולם יש כל כך הרבה שימוש באופניים חשמליים.

<מיטל להבי: אז אני אומרת שאנחנו ארץ ים-תיכונית, ולא אוהבים להזיע.

<מיטל להבי: אני לא מבינה למה כאשר אנחנו מסתובבים באירופה אנחנו לא רואים כל כך הרבה חשמליים כמו בארץ.

<מיטל להבי: בארץ זה תפס.

<מיטל להבי: המוח היהודי אוהב את זה, וגם השרירים שלנו אוהבים את זה.

<לינוי בר גפן: זה המוח הווייטנאמי.

<לינוי בר גפן: זה מקובל בעולם השלישי, לא כל כך באירופה.

<מיטל להבי: לכן אני אומרת: תשתיות, תשתיות, תשתיות.

<מיטל להבי: צריך להסיט את הדגש מתשתיות כבישים לתשתיות שבילים.

<מיטל להבי: לא כל עיר יכולה.

<מיטל להבי: לא יכול לצאת לדרך כביש שלבים או כל כביש אחר שמשרד התחבורה מתכנן אותו, כי הוא תוכנן לפני 20 שנה או לפני 10 שנים, בלי לעצור רגע ולהכניס את השינוי שנקרא שביל אופניים לתוך חתך הרחוב.

<מיטל להבי: גם על חשבון נתיב של רכב פרטי.

<מיטל להבי: אנחנו רוצים להקטין את התמותה מזיהום אוויר.

<מיטל להבי: 2,500 נפטרים בשנה מזיהום אוויר.

<מיטל להבי: אופניים זה כלי טוב.

<מיטל להבי: זה יותר ממספר ההרוגים שספרה קודם חברת הכנסת תמר זנדברג מתאונות של הולכי רגל.

<מיטל להבי: 2,500 נפטרים בשנה מזיהום אוויר, האופניים הם כלי מצוין.

<מיטל להבי: אנחנו צריכים לפנות לו מקום במקום הנכון, שזה על הכביש.

<מיטל להבי: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע את העמדה המקצועית של משטרת ישראל.

דוד אמסלם: בבקשה.

<שרית פילפסון: אני ראש מחלקת תביעות תעבורה באגף התנועה של משטרת ישראל.

<שרית פילפסון: אני אמשיך את הדברים שאמר כאן מנכ"ל המשרד לביטחון פנים, מר רותם פלג.

<שרית פילפסון: מה שקרה הוא שנוצר כאן עניין הפוך, בדיוק כמו שציינת.

<שרית פילפסון: קודם כל הייתה תופעה, התופעה הזאת הלכה והתרחבה, התקנות בהוראת שעה של השימוש באופניים עם מנוע עזר כבר לא היו קיימות, וכל אחד שעלה על אופניים עם מנוע עזר היה עבריין פוטנציאלי מעצם העובדה שהוא מחזיק באופניים.

<שרית פילפסון: בין אם מדובר בקטין, בין אם מדובר בבגיר.

<שרית פילפסון: התופעה הלכה וגדלה, ונוצר צורך ממשי ומוחשי להסדיר את השימוש באופניים עם מנוע עזר.

<שרית פילפסון: אחרי דיונים רבים בוועדת הכלכלה של הכנסת, שלפחות שלושה רבעים מהנוכחים כאן ישבו בה, הוחלט על התקנת התקנות, והתקנות האלה קבעו שהשימוש באופניים עם מנוע עזר יהיה מגיל 16.

<שרית פילפסון: הייתה הסכמת ביניים שהמשטרה התנגדה לה, שבגיל 16-14 יהיה רק כשמדובר בשבילי אופניים.

<שרית פילפסון: כמו שאדוני אמר, אנחנו יודעים שבמרבית המקומות אין שבילי אופניים.

<שרית פילפסון: זה נועד כדי לייצר אכיפה שתהיה אפקטיבית.

<שרית פילפסון: אנחנו את הילדים מגיל 16-14 לא נוריד לכבישים.

דוד אמסלם: אני רוצה לשאול שאלה מקצועית שלא ברורה לי.

דוד אמסלם: היום רוב שבילי האופניים, לפחות בוורסיה הראשונית שלהם, הם על המדרכה.

דוד אמסלם: האם לפי דעתך המקצועית זה נכון שעל המדרכה ייסע ילד בגיל 14 במהירות 25 קמ"ש, שעל המדרכה לידו הולך פעוט בגיל שלוש?

דוד אמסלם: זה נשמע סביר?

<שרית פילפסון: לצערנו הרב אתה בדיוק מציין את המקרה שקרה עם אנטוניו רעיה זכרונו לברכה, שירד מהאוטובוס והלך בדרכו הרגילה מזה הרבה מאוד שנים על שביל אופניים.

<שרית פילפסון: קטין, בין אם מדובר באופניים רגילים או חשמליים, עד היום לא מצאנו את אותו ילד, רכב על שביל האופניים שאותו חצה אנטוניו רעיה.

<שרית פילפסון: הוא נפל כתוצאה מהפגיעה ונפטר כעבור זמן מה.

<שרית פילפסון: זה כבר עניין לנושא התשתיות, לנושא של העיריות, לנושא של המיקום.

דוד אמסלם: אני שואל אתכם במשטרת ישראל כבוחני תנועה.

דוד אמסלם: נניח שמישהו החליט שבגיל 14 נוסעים על הכלי הזה.

דוד אמסלם: לפי תפיסתי זה יותר הגיוני שאני אוריד אותו לכביש, כי מקסימום הוא יפגע בעצמו, ולא שייסע על המדרכה ויהרוג מישהו אחר.

<שרית פילפסון: אז הנתונים מספרים אחרת, ולכן עמדת המשטרה היא כן להעלות את הגיל לגיל 16, כן לחייב רישוי, כן לחייב רישיון, וכמובן שכתוצר לוואי מזה יהיה גם ביטוח.

<שרית פילפסון: כי היום, כפי שאמרה חברת הכנסת זנדברג, הסיכון והסיכוי שאדם ייהרג על הכביש הוא פי מאה אחוז מהסיכוי שזה יקרה לו על המדרכה.

<שרית פילפסון: לכן כשמשטרת ישראל מגיעה, בטח כאשר מדובר בבני נוער שלא מכירים את חוקי התנועה, אנחנו אומרים שבהורדה שלהם אל הכביש נגרום לסכנה ממשית שלהם, והנתונים שהיא ציינה הם נתונים נכונים.

<שרית פילפסון: מתוך 319 הרוגים, 125 היו הולכי רגל, מרביתם חצו את הכביש ולא היו על המדרכה.

<שרית פילפסון: אנחנו מדברים על כמות קטנה מאוד של תאונות דרכים קטלניות, בסך הכול שתיים.

<שרית פילפסון: למרות שכל הרוג הוא הרוג ואנחנו לא מקלים ראש אפילו לא באחד.

דוד אמסלם: כמה פציעות היו?

<שרית פילפסון: פצועים קשה שרשומים אצלנו, במעורבות של אופניים חשמליים, סך הכול 150 פצועים.

<שרית פילפסון: מתוכם 127 קל, 20 קשה ושניים קטלני, בשנת 2014.

מירב בן ארי: אבל חשוב לציין שעל אופניים לא מדווחים.

מירב בן ארי: יש הרבה תאונות אופניים שלא מדווחות.

<שרית פילפסון: דיברתי על המדווחים.

<שרית פילפסון: אני בעצמי בגיל 12 נכנסתי בקיר עם האופניים ולא דיווחנו למשטרה, ונשבר לי אז האף.

<שרית פילפסון: אבל אלה הנתונים המדווחים שקיימים אצלנו.

<שרית פילפסון: כשאנחנו מדברים על אופניים רגילים, אנחנו מדברים על פי שניים מהכמות של הנפגעים בתאונות.

<שרית פילפסון: גם אופניים רגילים היום יכולים להגיע למהירויות מאוד גבוהות.

<שרית פילפסון: הבעיה שנוצרה כאן, וציין את זה ראש האגף בדיון האחרון, שהרבה מאוד מהכלים האלה הם כלים לא תקניים.

<שרית פילפסון: הם לא עומדים בתקן.

דוד אמסלם: הם לא עומדים בתקן בקטע שהם נכנסים לארץ, בייבוא, או שמישהו משנה?

<שרית פילפסון: מישהו משנה.

<שרית פילפסון: הבנתי שהפיקוח על הייבוא הוא מחמיר מאוד.

<שרית פילפסון: אבל מהרגע שהם עוברים את שלב הייבוא, יש שינוי גם במצערת, גם במהירות, בהרבה מאוד אלמנטים שהם בתוך האופניים, כך שהאופניים האלה הופכים להיות כמו קטנוע.

<שרית פילפסון: מבחינתנו זה רכב מנועי ולא רק כלי רכב שמוגדר בסעיף 1 לפקודת התעבורה, וחייבים לתת את הדעת על זה.

<שרית פילפסון: כשנתונים את הדעת על הזה, זה אכן להכשיר את מי שרוכב עליהם, גם לשמור על ביטחונו.

<שרית פילפסון: צריך להבין, משטרת ישראל, ובעצם כל מי שיושב כאן סביב השולחן, רוצה לשמור על ביטחונם של המשתמשים בדרך, בין אם זה על אופניים, בין אם זה הולך רגל, בין אם זה ילד בן שלוש, בין אם זה נער בן 14.

<שרית פילפסון: בטח לא להוריד אותם לכביש, אבל גם לא שינהגו על כלי רכב מסוכן בלי להכיר את חוקי התנועה.

<שרית פילפסון: וכשאתה לא מכיר את חוקי התנועה אתה יכול להפוך את הכלי הזה לכלי קטלני.

<שרית פילפסון: זה המקום להחמיר פה.

<שרית פילפסון: חוקקנו את התקנות, ואני מבינה את מנכ"ל משרד התחבורה.

<שרית פילפסון: ישבנו על זה באמת הרבה מאוד זמן.

<שרית פילפסון: אבל היום בפרספקטיבה של שנה אפשר לבוא ולומר איפה אנחנו יכולים לשפר ואיפה אנחנו יכולים לתת את הדעת, וזאת בעצם ההמלצה שלנו בנושא של רישוי, רישיון והעלאת הגיל של הרכיבה.

<שרית פילפסון: לגבי סמכויות אכיפה לפקחים, ציינו את זה לפניי.

<שרית פילפסון: המשטרה הייתה כאן מאוד בעד, היא הביעה את עמדתה.

דוד אמסלם: לינוי, בבקשה.

<לינוי בר גפן: אני רוצה לספר לכם קצת על אחורי הקלעים, כי נאמרים כאן דברים שאנחנו מכירים גם מגורמים רשמיים שהתראיינו לתחקיר שביצענו על אופניים חשמליים.

<לינוי בר גפן: אבל מה שלא נאמר כאן, זה מה אומרים בתוך המשרדים שלהם, ואלה הדברים שהם כמובן לא ירצו להציג.

<לינוי בר גפן: למשל, יושב מנכ"ל המשרד לביטחון פנים וטוען שאין חוק.

<לינוי בר גפן: לידו יושב מנכ"ל משרד התחבורה ואומר: בוודאי, הכול מחוקק והכול נהדר והכול מצוין.

<לינוי בר גפן: במשרד התחבורה יש בחורה בשם חלי.

<לינוי בר גפן: כל הסיפור של האופניים החשמליים הוא על חלי, כמו עוד הרבה מאוד תיקים אחרים.

<לינוי בר גפן: אז להגיד טיפלנו ועשינו, זאת מתיחה מסוימת של המציאות.

<לינוי בר גפן: אומרת המשטרה, השמיכה קצרה, אנחנו לא יכולים לאכוף.

<לינוי בר גפן: אני יכולה להראות לכם איך אנחנו נוסעים באופניים חשמליים ליד ניידות של משטרת התנועה.

<לינוי בר גפן: אני יכולה ליפול עליהם עם האופניים החשמליים, פתוחי המצערת, הלא חוקיים, שהתקנתי עליהם מנוע 350 ואט לא חוקי, והשוטר אפילו לא ימצמץ.

<לינוי בר גפן: הם לא מעוניינים לאכוף, זה לא שהם לא יכולים.

<לינוי בר גפן: ולכן הם מעוניינים לגלגל את זה אל הרשויות המקומיות.

<לינוי בר גפן: הרשויות המקומיות מצדן אומרות: איזה יופי, יש פה הזדמנות לעשות כסף.

<לינוי בר גפן: בואו נעשה רישיונות ונרוויח עוד קצת כסף, ונרוויח עוד קצת כסף שממנו לא רק נממן פקחים, אלא גם נממן עוד כל מיני דברים נחמדים אחרים שבכלל לא קשורים לשבילי האופניים.

<לינוי בר גפן: אני חותמת לך שאם הדבר האווילי הזה של רישוי יעבור, הכסף שייגבה מזה – לא ישתמשו בו לסלול שבילי אופניים.

<לינוי בר גפן: זה לא יקרה.

<לינוי בר גפן: אתה תראה אותו הולך לעוד הרבה מאוד מטרות אחרות לפני שיהיו שבילי אופניים.

<לינוי בר גפן: אנחנו משלמים מסים, שילמנו מספיק.

<לינוי בר גפן: אין לנו עניין לראות עוד פעם את שר התחבורה גוזר עוד סרט מעל עוד מחלף, שישמש לעוד כלי רכב ממונעים, הרבה יותר גדולים ומזהמים מאופניים חשמליים.

<לינוי בר גפן: שילמנו מספיק.

<לינוי בר גפן: שבילי אופניים, זה כל הסיפור.

<לינוי בר גפן: כמובן, לחנך ילדים זה יכול להיות נהדר.

<לינוי בר גפן: אבל אם מישהו מפנטז שילדים בני 14 רוכבים על האופניים החשמליים, נא לתקן את הטעות.

<לינוי בר גפן: הם בני 10 ובני 12.

<לינוי בר גפן: הם הרבה יותר צעירים מזה, וגם את זה אתם לא אוכפים.

<לינוי בר גפן: אתם יכולים להעלות את הגיל ל-16, אתם יכולים להעלות אותו ל-18, הם מתחילים הרבה הרבה קודם.

<לינוי בר גפן: לפני כמה ימים ראיתי ילדה בת 12 מרכיבה על האופניים החשמליים הלא תקניים שלה ילדה בת 7 מקדימה, ילדה בת 7 מאחורה.

<לינוי בר גפן: זה לא קרה באיזה יישוב נידח, זה קרה בלב הרצליה, מול המשטרה, ליד בית-הספר, והכול עובר כאילו כלום.

<לינוי בר גפן: אתם לא מעוניינים לאכוף, אתם מעוניינים לפטור את עצמכם מפתרון הבעיה.

<לינוי בר גפן: ולכן הלכתם על הפתרון הכי קל, שפתאום מגיעה אתו המשטרה.

<לינוי בר גפן: אספר לכם מה קרה באמת מאחורי הקלעים.

<לינוי בר גפן: שודר התחקיר שלנו.

<לינוי בר גפן: יומיים אחר כך פאניקה במשרד התחבורה, מהר מהר מכנסים דיון, אומרים: בואו נדאג לרישוי ולהעלות את הגיל.

<לינוי בר גפן: הפלא ופלא, זה גם הפתרון שהמשטרה מציעה.

<לינוי בר גפן: כאילו הם לא דיברו אחד עם השני.

<לינוי בר גפן: הפתרון הזה הוא הפתרון הכי קל והפתרון הכי טיפשי.

<לינוי בר גפן: הוא לא יפתור באמת את הבעיה.

<לינוי בר גפן: הוא יכניס עוד כסף לקופת המדינה, הוא ימנע מאנשים להשתמש בכלי התחבורה המצוין הזה, והתוצאה תהיה עוד תאונות אבל יתגלגל כסף שלא ישתמשו בו לשבילי אופניים.

<לינוי בר גפן: נא לשפר תשתיות, נא לחנך בני-נוער, ונא להפסיק להכביד על הציבור עם עוד כסף שהוא צריך לשלם ולהפוך אותו לעבריין בעל כורחו.

<לינוי בר גפן: זה לא יפתור את זה.

<לינוי בר גפן: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דניאל עטר: אני חייב להתייחס לדברים של לינוי.

דוד אמסלם: למה אתה חייב?

דניאל עטר: כיוון שהיא התייחסה פה לקבוצת אנשים, ראשי הרשויות, שלא נמצאים כאן.

דניאל עטר: כמי שבא משם אני רוצה להגן עליהם, ברשותך.

דניאל עטר: העלית כאן נקודה מאוד חשובה ונכונה.

דניאל עטר: אני רוצה שתביני שמהצד של ראשי הרשויות אין בזה שום סיכוי להכנסה של כסף.

<לינוי בר גפן: מי יקבל את הכסף?

<לינוי בר גפן: הפקחים.

<לינוי בר גפן: לאן הוא ילך?

דניאל עטר: אני אומר לך שאם אנחנו נקבל את ההחלטות הנכונות, בעקבות הדיון הזה ובעקבות העובדה שברור לגמרי שמה שאמר כאן נציג משרד הפנים מוטי כהן הוא נכון מאוד, צריך להתייחס לכל ההיבטים הרחבים של העניין הזה של רכיבה על אופניים, של חניות, של חניות של נכים.

דניאל עטר: יש עוד אלף ואחד דברים נוספים שאם היושב-ראש ירצה לשמוע לעצתי, ייקח את הדבר הזה שהונח לפתחך.

דניאל עטר: הוא הרבה יותר גדול מהאופן שבו הוא טופל עד היום.

דניאל עטר: אני חושב שהבעיה היא בעיקר בגלל העובדה שאנחנו מתנהגים כמו מדינה של עולם שלישי.

דניאל עטר: נכנס לכאן נושא חדש, גובה חיי אדם, ואף אחד באופן מערכתי לא מתייחס אליו.

דניאל עטר: אם נפיל גם את זה על ראשי הרשויות, זה אומר שזאת הוצאה של מאות מיליונים, אולי מיליארדים של שקלים, שאין אותם בקופת הרשויות המקומיות.

דניאל עטר: זאת סוגיה שהמדינה צריכה לטפל בהם, משרד התחבורה צריך לקחת את הנושא הזה.

תמר זנדברג: משרד התחבורה מסמן שבילים.

<מרדכי כהן: מעט.

<עוזי יצחקי: למה אתה אומר מעט?

דניאל עטר: אכיפה היא שלב ב' של כל התהליך של חשיבה.

דניאל עטר: צריך לחשוב על זה בצורה מערכתית.

דניאל עטר: לקחת את זה לכיוון של ראשי הרשויות זה דבר לא נכון, כי יש פה פגיעה גדולה מאוד, ומשרד התחבורה צריך לקחת אחריות, להתקין תקנות.

דניאל עטר: אחר כך תבוא האכיפה.

דוד אמסלם: אי-אפשר שכל אחד יתייחס לכל טענה שהוא לא מסכים אתה.

דוד אמסלם: אתה אמרת את דבריך, בוא נמשיך.

דוד אמסלם: יש פה 50 איש שרוצים לדבר.

דוד אמסלם: הבנו שאנחנו לא מסכימים עם כל אחד.

דוד אמסלם: האמן לי שאני לא מסכים עם חלק גדול מאוד מהדברים, אז מה?

דוד אמסלם: אני עובר הלאה.

דוד אמסלם: איתן, בבקשה.

<איתן אטיה: אני אשיב ללינוי בר גפן, אבל אשתדל שזה לא יהיה באותה רמת פופוליזם ששמענו פה וגם לא באותה רמת יומרנות, לדעת מה נמצא בראשיהם של ראשי העיריות והרשויות המקומיות.

<איתן אטיה: אני אומר כתשובה לזה את ההפך הגמור.

<איתן אטיה: אנחנו לא מעוניינים בסמכות הזאת.

<איתן אטיה: אנחנו חושבים שבמדינת ישראל משטרת ישראל היא משטרה מרכזית, בשונה למשל מארצות-הברית שהמשטרות הן משטרות עירוניות.

<איתן אטיה: כל סמכויות האכיפה מתחילות ומסתיימות במשטרה.

<איתן אטיה: גם כל נושא זכויות הדרך על המדרכה.

<איתן אטיה: זה לא רק אופניים חשמליים, זה גם קורקינטים חשמליים, זה גם קורקינטים רגילים, זה גם אופניים רגילים, גם קטנועים ואופנועים שנוסעים וחותכים, כי הוא רוצה לא לעמוד ברמזור אז הוא חותך בלוק שלם על המדרכה.

<איתן אטיה: גם כלי רכב של ארבעה גלגלים יודעים לקצר דרך מדרכות.

<איתן אטיה: וגם הולכי הרגל, אגב.

<איתן אטיה: כי אם הולך רגל עושה דווקא והולך על שביל האופניים, כי לא בא לו ללכת בחלק של המדרכה, אז גם הוא משתמש דרך שצריך להראות לו את המדרכה ולא לאפשר לו ללכת על שביל האופניים.

<איתן אטיה: כלומר, כל זכויות הדרך על המדרכה אלה סמכויות שנמצאות כבר היום בידי המשטרה.

<איתן אטיה: משטרת ישראל היא משטרה מרכזית.

<איתן אטיה: היא זו שצריכה לטפל ולאכוף את זה, לא פקחי הרשויות המקומיות.

<איתן אטיה: תודה רבה, חברים, לנו יש מספיק נקודות חיכוך עם התושבים שלנו.

<איתן אטיה: אנחנו לא רוצים נקודות חיכוך נוספות.

<איתן אטיה: אני חושב שלא צריך להמציא את הגלגל, תרתי משמע.

<איתן אטיה: צריך להסתכל מה עושים במדינות אחרות.

<איתן אטיה: יש מדינות מפותחות פחות או יותר כמו מדינת ישראל, כמו אנגליה וכמו צרפת וכמו בלגיה וכמו גרמניה.

<איתן אטיה: יש להן ניסיון רב בכל הנושא הזה שנקרא זכויות דרך במדרכה, והעיקרון הוא מאוד פשוט, הוא לא כזה מסובך.

<איתן אטיה: שם העצם מדרכה בא מלשון מדרך.

<איתן אטיה: דורכים עם כפות רגליים, לא דורכים עם צמיגי אופניים.

<איתן אטיה: העיקרון בכל מקום שפוי בעולם אומר שמדרכה היא להולכי רגל בלבד, נקודה.

<איתן אטיה: כל משתמשי הדרך האחרים, החל מאופניים רגילים דרך אופניים חשמליים, קורקינטים, אופנועים, קטנועים – כלי הרכב האלה הם כלי רכב שמקומם לא על מדרכה אלא או על נתיב ייעודי, שבילי אופניים, או נתיב שמסומן להם על הכביש עצמו, בשולי הכביש, או נתיב מופרד, שהוא לא כביש ולא מדרכה.

<איתן אטיה: אמרת נכון, ואני רוצה לחזק את דבריך, שלפני שניגשים בכלל לאכיפה צריך להחליט מה מותר לנסיעה בכלל על-פי החוק, ולהגדיר אותו היטב ובצורה מדויקת.

<איתן אטיה: ואתה נגעת בזה, ולא בכדי, בגלל ניסיונך בתחום המוניציפאלי, ובדיוק באיזה גיל ומאיזה גיל.

<איתן אטיה: מי שחושב שגם אם נסכים לקחת על עצמנו סמכות, והפקחים כן ייקחו או לא ייקחו במצבים מסוימים – אנחנו לא מעוניינים בזה.

<קריאה: למה הודעתם שכן?

<איתן אטיה: לא הודענו שכן.

<איתן אטיה: מי שחושב שגם שוטר או פקח עירייה מסוגלים לאכוף ולהבדיל בין אופניים תקניים ללא תקניים, עם 0.33 כוח סוס, או 25 כוח סוס, או יודעים להבדיל אם הילד הוא בן 14 או 15 או 16 – איך המשטרה תוודא אם הילד הוא בן 14?

<איתן אטיה: הרי אין להם תעודת זהות.

<איתן אטיה: האם יגידו לילד: תוציא בבקשה את המחברות שלך, נראה באיזו כיתה אתה?

<איתן אטיה: איך ניתן לאכוף את זה?

<יצחק קדמן: אספר אחר כך מה הם עושים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<שרית פילפסון: משטרת ישראל לא נוקטת במדיניות של אי אכיפה.

<שרית פילפסון: נשמעו כאן כל מיני דברים.

<שרית פילפסון: משטרת ישראל, מתחילת שנת 2015 ועד היום, נתנה 1,500 דוחות לרוכבי דו-גלגלי על המדרכות, 66% מתוכם באזור תל-אביב.

<שרית פילפסון: זה אפילו קצת עלה עם המבצע האחרון שהיה באמצע חודש מאי.

<תומר רוזנר: דו-גלגלי שהוא רכב מנועי או לא?

<שרית פילפסון: מרביתם לגבי אופניים ואופניים חשמליים ומעט לגבי אופנועים.

<שרית פילפסון: מתוך 400 דוחות שניתנו במבצע שהיה ב-19 במאי, שני שלישים היו לגבי אופניים חשמליים.

<שרית פילפסון: בשנת 2014 אנחנו מדברים על לפחות 3,000 דוחות שניתנו על רכיבה על המדרכה שלא לשם חצייתה ועבירות נוספות.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: יואב ענטבי, איגוד חברות הביטוח.

<יואב ענטבי: ברכות לוועדה ולעומד בראשה.

<יואב ענטבי: עלה הנושא של הביטוח, ובעניין זה אני רוצה להגיד מילה וקצת לחדש.

<יואב ענטבי: כחברי כנסת אתם באמת אמונים על טובת הציבור.

<יואב ענטבי: אנחנו בתור חברות הביטוח, במידה שיוחלט כך אנחנו נספק את המוצר הביטוחי, ובשמחה.

<יואב ענטבי: אבל כדי לספק אותו ולספק אותו נכון, ופה אתייחס גם לדברי המשטרה, צריך לעשות את זה במסגרת הפלת"ד, זאת אומרת להחליט שאופניים הם רכב מנועי, להכניס את זה לפלת"ד.

<יואב ענטבי: הפלת"ד הוא הליך מסודר, הוא דורש רישוי.

דוד אמסלם: מה זה פלת"ד?

<יואב ענטבי: פקודה לנפגעי תאונות דרכים.

<יואב ענטבי: זה בעצם ביטוח רכב חובה.

<יואב ענטבי: ביטוח החובה, שיהיה גם לאופניים, ידרוש רישוי, ייתן פיצוי הוצאות רפואיות מלאות, אובדן השתכרות וכו', יעשה רישוי מסודר, יעשה סדר וקונסיסטנטיות בכל התהליך.

<יואב ענטבי: במה דברים אמורים?

<יואב ענטבי: לדוגמה, ילדה בת שלוש הולכת על השביל, פגע בה אופנוע 50 סמ"ק.

<יואב ענטבי: לאופנוע יש ביטוח, והוא מחויב בביטוח חובה.

<יואב ענטבי: הילדה הזאת תקבל פיצוי כולל ומלא.

<יואב ענטבי: אבל אם פגעו בה אופניים חשמליים, מסכנה הילדה, פה זה כבר סיפור אחר.

<יואב ענטבי: אין חברת ביטוח.

דוד אמסלם: היום אי-אפשר לרכוש ביטוח לאופניים חשמליים?

דוד אמסלם: אין חבילה כזאת?

<יואב ענטבי: היום האופניים החשמליים לא מוגדרים כרכב מנועי, לא נכנסים לפלת"ד, ומכאן לא נכנסים לביטוח החובה.

דוד אמסלם: זה נכון שאנחנו דואגים לציבור, אבל אתם ומנכ"לי חברות הביטוח דואגים לרווחי הבעלים, וזה בסדר.

דוד אמסלם: אבל חברות הביטוח מוכרות חבילות שלא קשורות למדינה.

דוד אמסלם: הם מוכרים ביטוח לכבודה, מוכרים ביטוח לנסיעות לחו"ל.

דוד אמסלם: שאלתי אם יש לכם חבילה כזאת.

<יואב ענטבי: כל חברת ביטוח עושה מה שהיא מחליטה.

דוד אמסלם: יש דבר כזה?

דוד אמסלם: שמעת על זה?

<יואב ענטבי: אבל חברה יכולה להחליט, לדוגמה, שהיא מוכרת ביטוח תאונות אישיות לאופניים, ביטוח מסוגים שונים.

<יואב ענטבי: אבל זאת החלטה של כל חברה וחברה.

דוד אמסלם: שאלתי אותך ברמת ידע אישי, האם אתה יודע שיש דבר כזה?

<יואב ענטבי: יש ביטוחי אופניים, כן.

<מיטל להבי: מאחר שזה לא חובה אז לא עושים אותם.

<יואב ענטבי: במידה שבאמת מאמצים את הרעיון של ביטוח חובה, גם צריך להבין את ההשלכות שאתם מכירים אותן על אופנועים, שזה סבסוד צולב, מכירים וכו', שבסופו של דבר מבינים שהמבוטח גם יישא פה בעלויות.

דוד אמסלם: ברור שזה לא בחינם.

דוד אמסלם: אשר בן שושן, מנהל הרשות לתעבורה ציבורית בתל-אביב, בבקשה.

<אשר בן שושן: אני, ברשותך, אעשה את זה מאוד בקצרה, כי בהחלט נשמעו פה הרבה מאוד דברים.

<אשר בן שושן: ברכות גם לך וגם לכינוס.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<אשר בן שושן: נדמה לי שכולנו תמימי דעים שאנחנו צריכים לעשות את ההסדרה על כל האכיפה, ולא משנה כרגע אם זו תהיה אכיפה באמצעות השלטון המקומי או באמצעות המשטרה.

<אשר בן שושן: אבל לא רק אכיפה, אלא צריך להגדיר את מדיניות האכיפה, ברחל בתך הקטנה.

<אשר בן שושן: כי נדמה לי שיש פה לא מעט שטחים אפורים שצריך לתת עליהם את הדעת.

<אשר בן שושן: אבל כשמדברים על אכיפה אני רוצה להדגיש שלושה דברים, מכיוון שהאכיפה צריכה להיות איזשהו מעגל אחד שלם, ואתה נגעת בזה.

<אשר בן שושן: אכיפה על הייבוא, אכיפה על המכירה ואכיפה על השימוש.

<אשר בן שושן: בלי לייצר מערכת אחת שלמה, קשה מאוד לטפל בכל התופעות, גם של האופניים ומחר של הקורקינט וכיוצא בכך.

<אשר בן שושן: הדבר הנוסף שצריך לתת עליו את הדעת הוא בהיבט של התשתיות שדוברו פה, כולל על הפן התרבותי, כי יש פה לא מעט מה לעשות גם בפן של התרבות של הרוכב, אבל גם של הנהג.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: יותם אביזוהר, מנכ"ל עמותת ישראל בשביל האופניים.

<יותם אביזוהר: מצטרף לברכות.

<יותם אביזוהר: בהחלט צריכים אכיפה.

<יותם אביזוהר: אגב, לא רק כלפי רוכבי אופניים, שמסכנים את הולכי הרגל, אלא כלפי כל משתמשי הדרך שמסכנים זה את זה.

<יותם אביזוהר: הנהג הממוצע שרואה אותי רוכב על הכביש צועק עלי, הוא אומר לי: מה אתה עושה על הכביש?

<יותם אביזוהר: רוץ למדרכה.

<יותם אביזוהר: נהגים לא מכירים את החוק הקיים, הרוכבים לא מכירים את החוק הקיים, הולכי הרגל הולכים על המדרכות, בלגאן אורבני שכולנו משלמים את המחיר.

<יותם אביזוהר: אני חושב שאכיפה זה באמת השלב האחרון.

<יותם אביזוהר: יש תשתיות שחסרות במשרד התחבורה ויש מגמה של שיפור, אבל התקציב שמשרד התחבורה משקיע לכל הרשויות בארץ שווה לתקציב שעיריית תל-אביב לבדה משקיעה בפרויקט האופניים, וזה אבסורד.

דוד אמסלם: כמה הוא משקיע?

<יותם אביזוהר: אם אנחנו מחלקים בממוצע את תקציב משרד התחבורה לכל הרשויות המקומיות, זה סדר גודל של מאה מטר לרשות לשנה.

<יותם אביזוהר: מזה לא תהיה בשורה.

דוד אמסלם: כמה כסף הוא משקיע?

<יותם אביזוהר: 40 מיליון שקל לשנה לכל הרשויות המקומיות.

<עוזי יצחקי: זה לא נכון.

<עוזי יצחקי: התקציב הוא רחב יותר.

<עוזי יצחקי: יש הגשת בקשות בסדר גודל רחב יותר, אפילו כפול.

<עוזי יצחקי: עכשיו אנחנו מקדמים גם בכבישים בין-עירוניים תוכנית שנקראת אוטוסטראדות אופניים.

<עוזי יצחקי: זה בתיאום אתכם, ואני חושב שכל רשות שמבקשת ורוצה, כפי שאמרה חברת הכנסת זנדברג, בהחלט מקבלת.

<ניר תמיר: בירושלים לא קיבלנו את הבקשות.

<עוזי יצחקי: בירושלים אתם קיבלתם, ואת כל מה שעשית בנחל רפאים ומה שעשיתם בפארק המסילה זה אנחנו.

<עוזי יצחקי: אז תגיד לא.

תמר זנדברג: רק כדי להגן על משרד התחבורה בנקודה הזאת, ובדרך כלל אני לא עושה את זה.

דוד אמסלם: למה את לא עושה את זה?

תמר זנדברג: כי אני אחת המבקרות הגדולות שלהם.

תמר זנדברג: אבל אני חושבת שכדאי שנפנים.

תמר זנדברג: חסרה כאן הפנמה גם מצד הרבה מאוד רשויות, אולי למעט תל-אביב, שאופניים זה כלי תחבורה.

תמר זנדברג: זה לא לנסוע בפארק באיזה ענף תיירות, אלא זה כלי תחבורה.

דוד אמסלם: התחלנו עכשיו את הדיון?

תמר זנדברג: אני אומרת שמשרד התחבורה מוכן לתקצב רשויות שיסללו שבילי אופניים שיענו על הצורך.

תמר זנדברג: אז הנה, בואו נשתמש בשולחן הזה להרים את הכפפה, משרד הפנים, רשויות מקומיות, משרד התחבורה.

מירב בן ארי: כל הדיון הזה הוא על כך שאופניים זה כלי תחבורה.

תמר זנדברג: אומרים פה שמשרד התחבורה משקיע 40 מיליון שקלים.

תמר זנדברג: אומר משרד התחבורה, תגישו בקשות לסלול שביל אופניים שהוא נתיב תחבורה ולא נתיב ספורט או בילוי, ואנחנו נתקצב יותר.

<יותם אביזוהר: אני מברך על כך שמשרד התחבורה משקיע יותר, וכמו שאמרתי יש מגמה חיובית, ועדיין זה טיפה בים.

<יותם אביזוהר: נכון, ואני מסכים עם משרד התחבורה, הרשויות המקומיות, לפחות חלקן, לא מספיק מוכנות לשלם את המחיר של לחלק את זכות הדרך ולהקצות חלק מהחניות וחלק מהנתיבים, וזאת הבעיה.

<יותם אביזוהר: ולכן על שולחן הכנסת מונחת בימים אלה הצעת חוק שמייצרת פתרונות ומייצרת תשתית.

<יותם אביזוהר: בכנסת הקודמת חתמו 43 חברי כנסת מכל סיעות הבית, ואני מקווה שההיענות גם בכנסת הזאת תהיה רחבה ונוכל לקדם את המהלך הזה, שהוא גם מסדיר אלמנטים אחרים של חניות ומקלחות וחסמים אחרים שמונעים.

<יותם אביזוהר: מעבר לאופניים החשמליים התקניים שקיימים, יש לא מעט מפלצות, אופניים חשמליים לא תקניים שמסתובבים.

<יותם אביזוהר: אגב, גם להם צריך להיות מקום, בוודאי שלא על המדרכה, בוודאי שלא על שביל אופניים, אבל צריכה להיות רגולציה שמאפשרת גם להם לרכוב במהירות של 40 קמ"ש, של 50 קמ"ש על הכביש, כמו משתמשי הדרך האחרים.

<יותם אביזוהר: אני מבין שיש מהלך כזה גם עם משרד התחבורה לקדם את הרגולציה הזאת.

דוד אמסלם: אתה מתכוון לאופנועים?

<יותם אביזוהר: זה סוג של אופנועים חשמליים.

<יותם אביזוהר: יש פה באמת הרבה מאוד שחקנים, שחלקם סביב השולחן וחלקם לא.

<יותם אביזוהר: משרד הכלכלה עם הפקחים שלו, שלא מספיק עושים את העבודה.

<יותם אביזוהר: אבל אני חושב שחסר השולחן העגול, חסרה חשיבה הוליסטית.

<יותם אביזוהר: אנחנו מכירים מדינות אחרות שבהן יש תוכניות לאומיות לעידוד השימוש באופניים.

<יותם אביזוהר: אני חושב שכל היושבים כאן כבר אמרו: כולנו תומכים בקידום.

<יותם אביזוהר: רק הדברים לא מספיק מסונכרנים, לא מספיק עובדים, ואני מקווה שמכאן תצא הבשורה לעבוד יותר בתיאום, לעשות עבודה קצת יותר טובה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: מאיה סימן-טוב, מכון גרטנר, בבקשה.

<מאיה סימן-טוב: תודה רבה שהזמנתם אותנו.

<מאיה סימן-טוב: מכון גרטנר הוא מכון לחקר אפידמיולוגיה ומדיניות בריאות, ואני חוקרת במחקר הלאומי לחקר טראומה ורפואה דחופה.

<מאיה סימן-טוב: אנחנו בעצם הבלעדיים בארץ שיש לנו הנתונים על מאושפזים בעקבות אופניים חשמליים וקורקינטים חשמליים.

<מאיה סימן-טוב: מה שדיווחו המשטרה זה באמת רק תאונה שדווחה.

<מאיה סימן-טוב: חשוב לציין שזה רק מאושפזים, זאת אומרת זה לא כולל כאלה שהגיעו אפילו למיון והשתחררו או כאלה שהגיעו למרפאה.

דוד אמסלם: את באה לדיווח כאן מצד הפצועים?

<מאיה סימן-טוב: כן.

<מאיה סימן-טוב: ברבע הראשון של שנת 2015 התאשפזו 64 פצועים, לאו דווקא רוכבי אופניים.

<מאיה סימן-טוב: מתוכם היו 14% הולכי רגל.

<מאיה סימן-טוב: אנחנו מדברים על פצועים שמחציתם קשים עד אנושים, אחד נפטר בתוך בית-החולים אחרי שאושפז.

<מאיה סימן-טוב: אם אנחנו משווים את זה לרבע הראשון של שנת 2014, שם היו רק 19 פצועים בשלושת החודשים הראשונים, זו קפיצה של 237%.

<מאיה סימן-טוב: אם המגמה הזאת נשארת אנחנו מסיימים את השנה עם 600 מאושפזים בעקבות פגיעה של אופניים או קורקינטים חשמליים.

<מאיה סימן-טוב: אז לא הייתי מקלה בזה והייתי אומרת שזה אולי תחליף להולך רגל שייפגע.

<מאיה סימן-טוב: לא עשינו את הניתוח האם יש פחות הולכי רגל.

<מאיה סימן-טוב: אנחנו חושבים שעם הזמן, ככל שתגבר התופעה גם יגדל מספר המאושפזים.

<מאיה סימן-טוב: הדעה שלנו היא כמו של המשטרה, כן להגביל מגיל 16, כי אנחנו רואים שמרבית הרוכבים, מרבית הנפגעים הם בגילאי 14-10, אפילו 5-4, כי הם אלה שמורכבים.

<מאיה סימן-טוב: כן להקצות להם שבילים נפרדים.

מירב בן ארי: אולי תדברי באמת על הנתון הזה של 14-10, כי בכל הטבלאות שלך את מדברת בעיקר על הגיל הזה.

<מאיה סימן-טוב: נכון.

<מאיה סימן-טוב: ברבע הראשון של שנת 2014, 20 מהמאושפזים היו בקבוצת הגיל 14-10.

<מאיה סימן-טוב: זה אחוז דומה למה שהיה בין 2008 ל-2014.

<מאיה סימן-טוב: אבל אי-אפשר להגיד שכולם הם הולכי רגל, כי אם נסתכל על הרבע הראשון של 2015, רק שלושה מקרב קבוצת הגיל הקטנה הזאת היו הולכי רגל.

<מאיה סימן-טוב: זאת אומרת, מתוך ה-26 שכתובים כאן, הם רוכבים או מורכבים.

<מאיה סימן-טוב: אני לא אגיד שרוכב אופניים היה בגיל חמש, אבל יש לי ילד בגן ואני רואה שאחיו הגדול מרכיב אותו, אז זה ילד בן חמש שמורכב על הרמה או מאחור.

<מאיה סימן-טוב: אנחנו המרכז היחיד שיש לו הנתונים האלה.

<מאיה סימן-טוב: תשתמשו בו.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: ד"ר יצחק קדמן, בבקשה.

<יצחק קדמן: תודה, אדוני היושב-ראש, ואיחולי הצלחה בתפקיד החדש.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<יצחק קדמן: אני נמצא פה, כי סביב הסוגיה של אופניים חשמליים ילדים נפגעים שלוש פעמים.

<יצחק קדמן: פעם אחת הילדים היותר קטנים שרוצים לשחק בפארק או ללכת על המדרכה ונפגעים על-ידי אותם אופניים חשמליים.

<יצחק קדמן: אגב, אני רוצה שיהיה ברור שחלק ניכר מנוסעי האופניים החשמליים הם לא ילדים.

<יצחק קדמן: נוצר פה רושם כאילו שכל הבעיה מתחילה ונגמרת בילדים.

<יצחק קדמן: אני מודיע לך, אדוני, אני נפגעתי פגיעה קלה.

<יצחק קדמן: הלכתי על המדרכה בירושלים, ואופניים חשמליים, רכובים על-ידי אדם מבוגר, נכנסו בי מאחור עם הכידון לתוך הצלעות למזלי לא הייתה פגיעה יותר מדי קשה.

<יצחק קדמן: אגב, כקינוח הוא גם קילל אותי, כי כנראה הפרעתי לו בנסיעה.

<יצחק קדמן: אז בואו לא נפיל את התיק על ילדים וניצור את הרושם שכל הבעיה מתחילה בילדים.

<יצחק קדמן: ילדים הם הנפגעים פה.

<יצחק קדמן: הם נפגעים כעוברי אורח תמימים, שאופניים חשמליים פוגעים בהם.

<יצחק קדמן: הם נפגעים בפעם השנייה בתור רוכבים, והם נפגעים בפעם השלישית, כפי שאמרתי, כי מפילים עליהם את כל התיק, בחלק מהמאמרים שראיתי, כאילו שהבעיה היחידה היא שהילדים משתמשים באופניים חשמליים.

<יצחק קדמן: היה ניסיון להכניס לארץ מכונית חשמלית, שלא הצליח מסיבות אחרות.

<יצחק קדמן: אבל מכונית חשמלית עם מנוע שהוא מוטען סוללה, היא מכונית לכל דבר ועניין.

<יצחק קדמן: כך גם אופניים חשמליים.

<יצחק קדמן: אני בכלל לא מבין מה השאלה.

<יצחק קדמן: אני לא רוצה להיכנס לרשימת האווילים של לינוי בר גפן, ואני לא רוצה להיחשד בפופוליזם של חברת הכנסת זנדברג.

<יצחק קדמן: אבל אופניים חשמליים הם לא צעצוע.

<יצחק קדמן: כדאי שנזכור את זה.

<יצחק קדמן: אופניים חשמליים הם רכב לכל דבר ועניין.

<יצחק קדמן: אני לא רוצה לחסל שום ענף.

<יצחק קדמן: זה שאני דורש שתחבורה ממונעת תהיה מוסדרת, זה הדבר הכי הגיוני לעשות.

<יצחק קדמן: אני חושב שצריכים לקבוע שצריך להיות רישיון.

<יצחק קדמן: כדי לא לפגוע במבוגרים שיש להם כבר רישיון נהיגה, הם יהיו פטורים מרישיון נוסף על אופניים חשמליים.

<יצחק קדמן: אבל מי שאין לו רישיון נהיגה, בין אם הוא קטין ובין אם הוא מבוגר, צריך אישור.

<יצחק קדמן: אגב, יש מבוגרים שרוכבים על אופניים חשמליים ואין להם שום ידע קודם, לא בתיאורה ולא במבחן מעשי.

<יצחק קדמן: זה שאני מבקש מהם אישור אני לא עוכר ישראל.

<יצחק קדמן: כמו שאני מבקש אישור לחנות שמוכרת רישוי עסקים, אני לא רוצה לחסל את ענף החנויות.

<יצחק קדמן: יש צורך לקבוע את גיל 16, ולא קודם לו.

<יצחק קדמן: לא רק בגלל הבשלות, אלא בגלל שהיום יש צרות צרורות כאשר אתה מנסה להבין מי הילד.

<יצחק קדמן: כשהוא מתחת לגיל 16 אין לו תעודות זהות.

<יצחק קדמן: מה שקרה לאחרונה בנושאים אחרים, שהפקחים נאלצו לגרור ילדים כאלה לתחנת משטרה, שלפעמים הם בילו שם לילה שלם עד שמישהו יבדוק על המחשב מה בדיוק הזהות שלו.

<יצחק קדמן: לכן, כדי לא לסבך את העניין, ואני אעז לומר גם כדי לא להרבות קנאה בין מי שיש לו למי שאין לו, אני לא רוצה את תחרות המשאבים היותר יקרים בין ילדים שאין להם לילדים שיש להם.

<יצחק קדמן: מי שרוצה לרכוב על אופניים בלי מנוע, זה גם יותר בריא, שירכב על אופניים בלי מנוע.

<יצחק קדמן: אופניים עם מנוע הם רכב לכל דבר.

<יצחק קדמן: כדי להגן על הילדים, בואו נסדיר את זה ברישוי ובביטוח על כל מה שמשתמע מזה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אם היית מתחיל במשפט האחרון שלך, היינו מצמצמים את הזמן בעוד שלוש דקות.

דוד אמסלם: עו"ד יניב יעקב, עמותת "אור ירוק", בבקשה.

<יניב יעקב: כמו כולם, אני רוצה לברך אותך.

דוד אמסלם: תודה.

<יניב יעקב: אנחנו ב"אור ירוק" מלווים את הנושא הרבה זמן.

<יניב יעקב: "אור ירוק" נלחמה שלוש שנים בשביל ההסדרה של התקנות שאנחנו רואים כיום, כי לצערנו משרד התחבורה נרדם בשמירה.

<יניב יעקב: לכן היום אנחנו עומדים במצב שיש אלפי כלים שמגיעים למהירויות של 50 ו-60 קמ"ש ובעיות של אכיפה.

<יניב יעקב: אני רוצה להעלות שני נושאים נוספים, מעבר לאכיפה, שחייבים לתת עליהם את הדעת.

<יניב יעקב: האחד, נושא הקסדות.

<יניב יעקב: כיום אין חובה של חבישת קסדה לכלל הרוכבים.

<יניב יעקב: צריך להסדיר את הנושא הזה.

<יניב יעקב: הנושא השני, קורקינטים.

<יניב יעקב: מי שהוציא את האופניים מהדלת יקבל את הקורקינטים מהחלון.

<יניב יעקב: הקורקינטים החשמליים לא מוסדרים.

<יניב יעקב: כל אלה שייקחו להם את האופניים, יבואו עם קורקינטים.

<יניב יעקב: מאוד פשוט.

<יניב יעקב: אנחנו עומדים בפתח של החופש הגדול.

<יניב יעקב: מאות אלפי ילדים יסתובבו, רבים מהם על אופניים חשמליים.

<יניב יעקב: הכול טוב ויפה.

<יניב יעקב: אנחנו יכולים לשבת פה, כל המכובדים, ולהגיד שאנחנו עובדים וכותבים, וזה הכי פשוט.

<יניב יעקב: עוד שבועיים אלפי ילדים על אופניים חשמליים, וצריך למצוא פתרון עכשיו, כי בינתיים גם הולכי רגל וגם רוכבים נהרגים, וצריך לדאוג לכולם, גם לרוכבים וגם להולכי הרגל.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: מרדכי בהירי דואני, מנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, בבקשה.

<מרדכי בהירי דואני: שני דברים חשובים מבחינת הרשות.

<מרדכי בהירי דואני: בנושא החינוך הייתה פנייה ביחד עם מיטל להבי בשבוע שעבר למנכ"לית משרד החינוך, להקמת צוות עשייה, להחדיר את נושא הרכיבה הבטוחה בתוך בתי-הספר.

<מרדכי בהירי דואני: הרשות גם נתנה את מרכזי ההדרכה שלה ברשויות, שזה מדמה למעשה צורה של כביש ומדרכה לנושאים האלה.

<מרדכי בהירי דואני: דבר שני זה נושא של פתרון מיידי, אור ירוק.

<מרדכי בהירי דואני: סעיף 58 בחוק העזר העירוני של עיריית תל-אביב אומר:

<מרדכי בהירי דואני: לא יעשה אדם ברחוב כל מעשה שיש בו כדי לגרום סכנה, מפגע, מטרד, הפרעה או אי נוחות של ממש שיש בו כדי להפר את הסדר ברחוב.

<מרדכי בהירי דואני: אני מבין שהמשטרה לא רוצה, הרשות כן רוצה.

<מרדכי בהירי דואני: שניהם ביחד.

<מרדכי בהירי דואני: יש אפשרות למחר בבוקר.

<איתן אטיה: לא נכון.

<איתן אטיה: אתם חוזרים על האמירה הזאת כל הזמן, וזה פשוט לא נכון.

<איתן אטיה: הסעיף הזה נבדק בין היועצים המשפטיים של העיריות ליועץ המשפטי של משרד הפנים, וללא סמכות זה לא יכול לשמש.

דוד אמסלם: גם אם זה לא נכון, תן לו לדבר.

דוד אמסלם: אף אחד לא הפריע לך.

<איתן אטיה: האמירה לא מתאימה למציאות ולא נכונה.

<מרדכי בהירי דואני: יש האפשרות למחר בבוקר לטפל לפחות בעיריית תל-אביב בנושא הזה.

<מרדכי בהירי דואני: יש לי פה יועץ משפטי שתומך בעמדה הזאת, ולכן ניתן לבצע.

<מרדכי בהירי דואני: לגבי כל השאר, אני אומר בפירוש.

<מרדכי בהירי דואני: הרשות מעמידה לפקודת המשטרה כמאה ניידות לתחום העירוני.

<מרדכי בהירי דואני: אפשר גם בהן להשתמש לצורך אכיפה, וביחד זה יכול לקרות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: שמעון ויסקובסקי, יבואן אופניים חשמליים, בבקשה.

דוד אמסלם: אני מבקש שתתייחס גם לכל הנושא של השדרוגים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, איך האופניים מגיעים לארץ ומה קורה לאחר מכן, איך הם מתפתחים, מה האבולוציה של ההתפתחות שלהם מהחנויות ועד הרוכב.

<שמעון ויסקובסקי: אופניים חשמליים קיימים בישראל כבר קרוב לשמונה שנים.

<שמעון ויסקובסקי: בשמונה השנים האלה האופניים עברו התפתחות מאוד מאסיבית, שאני חושב שעם התקנות החדשות מ-2013, חוץ מחומר טלוויזיוני מאוד מעניין שכולם אומרים שכל נושא השדרוגים ירד לממדים של 80% ו-90%, אני חושב שזה ירד לממדים של 10% או 20%.

<שמעון ויסקובסקי: האינטרס שלנו בתור יבואנים הוא להוקיע את הדבר הזה גם מתוכנו.

<שמעון ויסקובסקי: זאת אומרת שכל מי שמנסה היום לעשות את השדרוגים האלה, אנחנו בעצמנו עוצרים אותו, כי זה העתיד שלנו וזאת הפרנסה שלנו.

דוד אמסלם: אלה שקונים ומוכרים את זה בחנויות לא משדרגים את האופניים?

<שמעון ויסקובסקי: אני חושב שזאת כבר נחלת העבר.

דוד אמסלם: אני רוצה לדעת מה אתה יודע.

דוד אמסלם: לא נראה לי סביר שהיבואן עצמו עובר על החוק ומתחיל לשדרג.

דוד אמסלם: אבל השאלה היא אם השדרוג מתבצע בבית, אצל אותו אחד שקונה, או שהוא מתבצע בחנות.

<שמעון ויסקובסקי: השדרוג מתבצע בחנויות מדרכה, כמו שהיו פעם מוסכי מדרכה.

<שמעון ויסקובסקי: עדיין קיים מספר מועט של חנויות שעושות את השדרוגים האלה.

דוד אמסלם: אתם מכירים אותם?

<שמעון ויסקובסקי: אנחנו מכירים אותם.

<מיטל להבי: יש פרסומת על החלון בכניסה.

דוד אמסלם: מישהו עושה עם זה משהו?

דוד אמסלם: משטרת ישראל למשל?

<שמעון ויסקובסקי: כמו שאמרו פה שוב ושוב, קשה מאוד להתייחס לזה, כי קשה מאוד להבין מה תקני ומה לא תקני.

<שמעון ויסקובסקי: מכון התקנים בחודשים האחרונים מאוד החמיר את התקנות, כך שקשה מאוד לעשות שדרוגים כאלה, קשה מאוד להכניס כלים כאלה לארץ.

<שמעון ויסקובסקי: הכלים האלה לא מגיעים כך לארץ, הם משודרגים בחנויות מדרכה מאוד שוליות.

<שמעון ויסקובסקי: זה כבר לא העניין.

דוד אמסלם: תן לי את השורה התחתונה שלך לגבי הדיון, מה אתה יכול להחכים אותנו.

<שמעון ויסקובסקי: אתם מסתכלים על זה מבחוץ, מוועדות, ושומעים כל מיני המלצות וחוות דעת.

<שמעון ויסקובסקי: אני רואה את זה מבפנים.

<שמעון ויסקובסקי: הייתה נפגעת בת שלוש לפני כמה ימים.

<שמעון ויסקובסקי: במקרה היא בת של אחת החברות הטובות שלנו.

<שמעון ויסקובסקי: מאז שראיינו אותה עשרות אנשים והביאו פקחים לשכונה שלה, אני יכול להגיד לכם שבשבוע האחרון אין אופניים חשמליים שנוסעים שם על השדרה, כי יש פיקוח.

<שמעון ויסקובסקי: לא פיקוח מאסיבי, אבל יש פיקוח של שני פקחים שמסתובבים שם פעמיים ביום.

<שמעון ויסקובסקי: נעלמו האופניים החשמליים מהשדרה.

<שמעון ויסקובסקי: מדובר בשדרה של ילדים, שלא צריכים להיות שם אופניים חשמליים.

<שמעון ויסקובסקי: אז לא צריך לעשות הרים וגבעות, מספיק שיתחילו את האכיפה הכי פשוטה ממחר בבוקר, יעמידו שוטר אחד ברוטשילד, או פקח, וזה ייעלם.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: אלעד הוכמן, מגמה ירוקה, בבקשה.

<אלעד הוכמן: תודה רבה.

<אלעד הוכמן: מנקודת מבטנו כסטודנטים וצעירים, אני רוצה להעיר פה נקודה חדשה, שהיא נקודת יוקר המחיה.

<אלעד הוכמן: אנחנו היום כסטודנטים וצעירים לא יכולים, וגם לא רוצים, להשתמש ברכב הפרטי.

<אלעד הוכמן: העובדה היא שכיום מבחינת תשתיות, אנחנו לא מכירים תשתיות – פרט לתל-אביב, וגם בתל-אביב התשתיות הן מוגבלות – שתומכות ביכולת שלנו כצעירים לחיות בערים בצורה שתקיים אותנו.

<אלעד הוכמן: אני אעיר גם את הנקודה של זיהום האוויר, גם את נקודת התאונות וגם את הנקודה שבה נהגים כיום לא מכירים בנו בכלל כמשתמשי דרך מצד אחד, והצורך שלנו להגן על משתמשי הדרך במדרכה כמעט ולא בא לידי ביטוי בגלל מחסור בתשתיות.

<אלעד הוכמן: יש לנו כיום קמפיינים ברחבי הארץ, כנ"ל בבאר-שבע, בתל-אביב בוודאי, כדי לעשות את זה.

<אלעד הוכמן: לגבי רישוי, ביטוח, רישיון, אני חייב להגיד פה, ויותם אביזוהר העיר את עיני בעניין הזה – אין תקדים בעולם, אין מדינה אחת בעולם שיש חובת רישוי או רישיון או ביטוח.

<אלעד הוכמן: אנחנו יכולים ללמוד מהעולם ואנחנו צריכים לעשות את זה.

<אלעד הוכמן: הדבר הזה יכול באופן מיידי להוריד לנו את היכולות לנסוע בדרך בצורה שהיא בטוחה ונכונה.

<אלעד הוכמן: אין לנו גם הכסף לעשות את זה, ואני לא חושב שצריך להעמיס על משתמשי הדרך, ובוודאי האזרחים, את העלויות של חוסר התשתיות או אוזלת היד של משרד התחבורה.

<אלעד הוכמן: כשאנחנו מדברים על רכיבה אנחנו חייבים לדבר על תרבות רכיבה, ותרבות רכיבה היא לא רק תשתיות אלא גם חינוך, מרחב בטוח, איך אנחנו עושים שימוש בדרך, וזה לא קיים בארץ.

<אלעד הוכמן: מאחר שאין תרבות רכיבה בארץ, מאחר שאנחנו לא יודעים כחברה איך להתמודד עם הדבר הזה, יש התאונות שאנחנו שומעים עליהן.

<אלעד הוכמן: בעניין הזה אני מבקש שני דברים.

<אלעד הוכמן: אנחנו עובדים הרבה מאוד עם העבודה שיותם אביזוהר והעמותה שלו עושים.

<אלעד הוכמן: יש הצעת החוק שמדברת על תרבות אופניים.

<אלעד הוכמן: חייבים בראש ובראשונה לקדם את הדבר הזה.

<אלעד הוכמן: דבר שני, לראות ולמפות את סדרי העדיפויות.

<אלעד הוכמן: אנחנו יודעים שיש אזורי ביקוש כמו אוניברסיטאות, כמו מקומות עבודה עיקריים, ששם אנחנו יכולים באופן המיידי, מחר בבוקר, להתחיל להשקיע בתשתיות.

<אלעד הוכמן: הדבר האחרון, זה לא רק קמפיינים ארוכי טווח, אנחנו מדברים על קמפיינים שנמצאים בבתי-הספר, אנחנו מדברים על קמפיינים שנמצאים במקומות העבודה וקמפיינים שנמצאים במוסדות ההשכלה הגבוהה.

דוד אמסלם: מרדכי פדר, בבקשה.

<מרדכי פדר: תודה רבה.

<מרדכי פדר: אנחנו מוצאים את עצמנו תמימי דעים, ואנחנו שמחים להיות כך, עם משטרת ישראל.

<מרדכי פדר: אופניים חשמליים הם כלי ממונע לכל דבר, כמו אופנוע, שדורש רישום, רישוי, ביטוח, טסט שנתי ורישיון נהיגה.

<מרדכי פדר: זאת הייתה טעות לדעתנו שהתקנות של משרד התחבורה עברו בוועדת הכלכלה שנה שעברה.

<מרדכי פדר: אנחנו רואים שזה לא הסדיר שום דבר.

<מרדכי פדר: אנחנו גם רואים שאסור להקים מלכתחילה וביודעין מערך אכיפה של חתול ועכבר.

<מרדכי פדר: זה לא יעזור לאף אחד.

<מרדכי פדר: צריך אכיפה אפקטיבית מבחינת הרוכב, שיש לו הידע כדי לרכוב, זאת אומרת רישיון נהיגה.

<מרדכי פדר: בצרפת יש בכיתה ז' ובכיתה ט' מעין מיני תיאוריה, שכל תלמיד חייב לעבור כדי שאחר כך יוכל לגשת ולהתחיל את התהליך של בקשת רישיון נהיגה רגיל.

<מרדכי פדר: כמו כן הרישוי של הכלי, מתחיל בייבוא וממשיך באכיפה כנגד מוכרים.

<מרדכי פדר: בסופו של דבר זה טסט שנתי.

<מרדכי פדר: יש לנו מה ללמוד מחוץ לארץ.

<מרדכי פדר: באוסטרליה יש דרישת רישוי לאופניים חשמליים.

<מרדכי פדר: אכיפה לא אפקטיבית זאת אכיפה שאי-אפשר לעשות אותה בפרקטיקה.

<מרדכי פדר: היום אנחנו יודעים שהמשטרה מתקשה, מסיבות אובייקטיביות שלא קשורות למשטרה, לאכוף כנגד אופנועים.

<מרדכי פדר: אין מרדפים אחרי אופנועים, אופנועים לא מצייתים לשוטרים.

<מרדכי פדר: אנחנו מנסים לתאר לעצמו מה זה יכול להיות איך פקחים הולכים להתמודד עם ילדים, עם אנשים שבורחים, עם אנשים בלי תעודות זהות.

<מרדכי פדר: על אילו עבירות יאכפו?

<מרדכי פדר: קסדה, נסיעה על המדרכה, גיל, נסיעה בניגוד לכיוון התנועה.

<מרדכי פדר: דבר אחרון, אילו עונשים?

<מרדכי פדר: החרמה, דוח.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אביטל, בבקשה.

<אביטל אפל פנקס: שלום.

<אביטל אפל פנקס: אני מארגון "בטרם" לבטיחות ילדים.

<אביטל אפל פנקס: אני אנסה לא לחזור על הדברים שנאמרו.

<אביטל אפל פנקס: הקיץ כבר התחיל, ורק בשבועיים האחרונים שמונה ילדים נפגעו מאופניים וקורקינטים חשמליים.

<אביטל אפל פנקס: מהנתונים של מכון גרטנר אנחנו רואים שרוב ההיפגעויות הן בחופשת הקיץ ובחגים.

<אביטל אפל פנקס: דבר שני, אנחנו רואים שרבע מההיפגעויות זה ילדים בגילאי 14-10.

<אביטל אפל פנקס: כלומר ילדים שבכלל לא אמורים לרכוב על אותם כלים.

<אביטל אפל פנקס: אנחנו חושבים שלקראת החופש נראה עוד הרבה היפגעויות מאופניים חשמליים.

<אביטל אפל פנקס: חייבים כבר לזרז ולעשות את ההסברה להורים.

<אביטל אפל פנקס: הורים לא הפנימו את החוק הזה עדיין.

<אביטל אפל פנקס: הם לא מבינים שהם גורמים לילד לפשוע כשהם קונים לו את הכלי הזה בגיל כל כך צעיר, והם עוד יותר לא מבינים עד כמה הם מסכנים גם את הילד וגם את הסביבה.

<אביטל אפל פנקס: לכן אנחנו מקווים שעוד לפני שהילדים יצאו לקיץ, כבר נמהר ונתחיל בהסברה המאסיבית.

<אביטל אפל פנקס: אני יודעת שמשרד התחבורה פועל עם משרד החינוך בנושא של חינוך, ואנחנו חושבים שכבר כל כך הרבה זמן אנחנו רואים את ההתגברות המהירה במספר הפגיעות, ובכלל בחשיפה לכלי הזה, שחייבים כבר להזדרז ובמקביל לעשות גם את החינוך בבתי-הספר, גם הסברה כבר עכשיו, וכמובן גם את ההעברה של סמכויות הפיקוח לרשויות המקומיות.

<אביטל אפל פנקס: הקריאה שלנו פה היא להזדרז בכל הדברים האלה.

<אביטל אפל פנקס: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: ד"ר יעקב אדלר, בבקשה.

<יעקב אדלר: אני הנציג של "אנשים באדום".

<יעקב אדלר: אני בעצמי עבדתי שנים במיון בבית-חולים "שערי צדק" וטיפלתי במאות נפגעים, אם לא יותר מזה, מתאונות דרכים, כולל תאונות מאופנועים ואופניים.

<יעקב אדלר: אז לא היו אופניים חשמליים.

<יעקב אדלר: מה שאנחנו טוענים, וכבר נאמר כאן, שחייבים להסדיר את הנושא של רישוי לשימוש באופניים חשמליים, כי זה כלי רכב כמו כל כלי רכב אחר.

<יעקב אדלר: להגביל את הגיל מ-16 וללמד את הילדים מגיל מוקדם יותר בבתי-הספר איך להתמצא בתחבורה, מה הם החוקים והתנאים בתחבורה.

<יעקב אדלר: אני מתרשם שיש פה מגיפה של התפשטות של רוכבי אופניים חשמליים.

דוד אמסלם: זה לא מגיפה, זה הרחבה.

דוד אמסלם: אתה בא מעולם הרפואה, אז הכול שם מגיפות.

<יעקב אדלר: אני רואה את התוצאה של הברכה, וזאת מגיפה של נפגעים.

<יעקב אדלר: צריך לעצור את זה כמה שיותר מהר.

<יעקב אדלר: דבר אחד נשכח פה, תחבורה ציבורית.

<יעקב אדלר: כאילו שאין תחבורה ציבורית בכלל וכל אחד צריך אופניים חשמליים כדי להגיע ממקום למקום, וזה לא מתקבל על הדעת.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: ניר תמיר, בבקשה.

<ניר תמיר: אני סגן ראש עיריית ירושלים.

<ניר תמיר: אני פונה בעיקר למשרד התחבורה.

<ניר תמיר: הדברים נאמרו.

<ניר תמיר: העניין של התשתיות הוא בנפשנו.

<ניר תמיר: יש כאן תפיסה בסיסית, שאני נלחם עליה בעיריית ירושלים, שאופניים זה תחבורה ולא רק בילוי וספורט.

<ניר תמיר: זה עלה כאן כמה פעמים.

<ניר תמיר: אנחנו מגישים בקשות, ולצערי לא נענינו עד כה בצורה מספקת.

<עוזי יצחקי: זה כבר תיקון, "בצורה מספקת".

<ניר תמיר: אני לא רוצה להיכנס לדוגמאות עכשיו.

<ניר תמיר: אני לא חושב שזה נכון.

<ניר תמיר: בשמחה אפגוש אותך ואפרט, אבל אני חושב שללא התשתיות אנחנו לא נצליח להגיע לזה.

<ניר תמיר: עיריית ירושלים עוברת הליך מדהים של ציפוף העיר, של פינוי-בינוי.

<ניר תמיר: אנחנו לא נצליח להתמודד עם הדבר הזה מבחינה תחבורתית למרות הרכבת ושיפורים בתחבורה הציבורית ללא הכנסת האופניים.

<ניר תמיר: באירופה מדברים היום על יחס של שליש אופניים, שליש תחבורה ציבורית ושליש תחבורת רכב.

<ניר תמיר: אנחנו חייבים לספק את הפתרון הזה.

<ניר תמיר: בלי שבילי אופניים, בלי תשתית, בלי תקציבים בסדר גודל אחר לגמרי ממה שיש היום, אין שום סיכוי שנגיע לזה.

<ניר תמיר: נאמרו כאן הרבה דברים חכמים בעניין הביטוח.

<ניר תמיר: כל חוזקתו של הכלי הזה, של האופניים החשמליים, הוא בזה שהוא מאפשר בצורה זולה לנוע ולהרחיב מאוד את התנועה שלנו בעיר.

<ניר תמיר: אם אנחנו נגרום לכך שחברות הביטוח יהרגו את הדבר הזה – אני בעד ביטוח, אבל זה צריך להיות מאוד מסובסד, מאוד מפוקח.

<ניר תמיר: צריך למצוא את הדרך שזה לא יהרוג את התופעה.

דוד אמסלם: תודה.

<אבי גרובר: אני חבר מועצה ברמת השרון.

<אבי גרובר: אתמול למשל הסמכנו פקחים לנושא של איכות סביבה.

<אבי גרובר: הפקח עשה את הקורס ב-2010 ורק אתמול הסמכנו אותו במועצה.

<אבי גרובר: אז אם רוצים להסמיך פקחים, שההליך יהיה כזה שזה לא יהיה חמש שנים, עם יועץ משפטי מיוחד שגם צריך לעבור הסמכה וכל הפרוצדורה הזאת.

<אבי גרובר: אני גם מתנדב ביחידת אופניים ברמת השרון.

<אבי גרובר: אם אני צריך לקרוא לשוטר שיבוא כדי שילווה אותי, אנחנו המתנדבים מסתובבים לבד, אז שייתנו למתנדבים גם את היכולת לאכוף בעצמם ולא שכל דבר יצטרכו לקרוא לניידת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: רותם, בבקשה.

<רותם פלג: אני חושב שהביקורת שנמתחה פה על המשטרה בנושא של אכיפה היא לא במקומה, בטח לא בדיון כזה.

<רותם פלג: בסופו של דבר המשטרה עושה בכלים שיש לה את מה שהיא יכולה.

דוד אמסלם: זה ברור.

<רותם פלג: דבר שני, אני חושב שאנחנו עשינו פה עבודה סדורה.

<רותם פלג: היא מתמקדת בנושאים של האכיפה ופחות בנושאים האחרים.

<רותם פלג: אבל ישבנו עם כל הגורמים הרלוונטיים, ישבנו עם פורום ה-15 שהיה שותף לכל התהליך של העברת הסמכויות, מה עובר, איך הדברים עוברים, מה הוא מקבל מבחינת מה שהוא צריך לעשות ומה הכלים שהוא מקבל כדי לבצע את המשימות שלו.

<רותם פלג: זה לא רק בנושא הזה אלא גם בנושאים אחרים, העבודה היא יחסית רחבה.

<רותם פלג: עלה פה הנושא של חינוך ושל הורים, וגם את הדברים האלה צריך לבצע.

<רותם פלג: בתוך כל הדברים האלה צריך לזכור שיש עוד היבטים, אמצעי תחבורה כאלה ואחרים שלא מכוסים במסגרת ההגדרות האלה, גם אם נעשה את כל העבודה שלנו.

<רותם פלג: תודה.

<תומר: אני בעל רשת של אופניים חשמליים.

<תומר: אני חושב שמי שבאמת מעניין אותו הנושא צריך להיעזר בנו.

<תומר: יש לנו המון רעיונות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני מבקש לסכם את הדיון הארוך, המכובד, הכבד הזה.

דוד אמסלם: נאמרו פה הרבה דברים מאוד מחכימים.

דוד אמסלם: אבל לפני כן, קודם כל בנושא של חופשת הקיץ, אנחנו נמצאים על ספה של חופשת הקיץ.

דוד אמסלם: יושבים פה נציגי משטרת ישראל ורשויות.

דוד אמסלם: ברור לכם שילדים נמצאים בחוץ ללא השגחה, ולכן אני רוצה לנצל את הבמה ולבקש מכם להגביר יותר את הנוכחות ברחוב.

דוד אמסלם: לא אקרא לזה אכיפה, בסך הכול מדובר בילדים, אבל הדרכה, ליטוף, הערה, הכוונה.

דוד אמסלם: כשאני הייתי בעיריית ירושלים, מרב התאונות הקשות היו בתקופת הקיץ.

דוד אמסלם: זה לתשומת לבכם בלי קשר לדיון.

<יצחק קדמן: אל תשאירו ילדים באוטו.

דוד אמסלם: ותשתדלו גם לתת להם גם מזון בריאותי.

דוד אמסלם: אני רוצה לסכם את הדיון הזה.

דוד אמסלם: כמו שאמרתי קודם, הסוגיה היא חשובה מאוד.

דוד אמסלם: יש אינטרס ציבורי שיהיה שימוש רחב באופניים, גם לא ממונעים, בכלל בכלי רכב שהוא פחות מזהם, הוא גם מוריד כלי רכב מהכביש.

דוד אמסלם: לא מדובר רק בילדים.

דוד אמסלם: אם ילדים לא ייסעו באופניים, הם יצטרכו לנסוע בתחבורה ציבורית או בכלי רכב של ההורים שלהם.

דוד אמסלם: אבל בעיקרון גם מבוגרים נוסעים באופניים.

דוד אמסלם: לכן יש אינטרס ציבורי לדחוף את הנושא הזה של סוגיית האופניים בכללותה.

דוד אמסלם: כשאני מדבר על האופניים אני מתייחס לכל כלי הרכב המוטוריים, שכוללים אופניים, קורקינטים, ואם מחר ימציאו משהו בדומה לזה בשם אחר הוא ייכנס תחת אותה קטגוריה.

דוד אמסלם: אני מבקש ממשרד התחבורה להוביל את כל הסוגיה של התִקנון וכל סוגיית הרכב, הרוכב וסוגיית התשתיות.

דוד אמסלם: בעצם לתפור חבילה שלמה.

דוד אמסלם: אני חושב שאי-אפשר להתייחס רק לגבי הכלי בלי להתייחס לתשתית, וכן אי-אפשר להתייחס לתשתית והכלי בלי להתייחס לרוכב.

דוד אמסלם: יש פה חבילה שצריך להסדיר אותה, בדיוק כמו כלי רכב.

דוד אמסלם: בדיוק כמו שבתקנון מתייחסים גם לנהג, גם לכביש, גם לחוקים בזכות הדרך וגם לכל הנושא של הבטיחות.

דוד אמסלם: יש פה עבודה שצריך לעשות אותה, עבודת עומק.

דוד אמסלם: צריך לשתף את כל הגורמים הרלוונטיים, החל מהיבואנים עצמם, שיכולים לתת אימפוטים בזווית של הכלי עצמו, ויש גורמים נוספים שאתם מכירים אותם לא פחות טוב ממני.

דוד אמסלם: אני מבקש, עוזי, קחו לכם חודשיים.

דוד אמסלם: תכינו לנו חבילה שמתייחסת לכל המכלול הזה, ואם הזמן לא מספיק לכם דברו אתי לפני כן.

דוד אמסלם: אני מבקש לקיים דיון בעוד חודשיים כדי לבדוק דוח סטטוס איפה אנחנו עומדים בסוגיה הזאת של שלושת הנושאים – הרוכב, הכלי והתשתית.

דוד אמסלם: משרד התחבורה אמור לזמן אליו את כל הגורמים.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של האכיפה, אותו הדבר אני מבקש מהשר לביטחון פנים לקיים דיון אצלו, כולל כל מרכיבי האכיפה, מרשויות, משרד התחבורה, כל הגורמים הרלוונטיים.

דוד אמסלם: שיבוא לכאן בעוד חודשיים ויציג לנו מה הדרג המקצועי חושב, מה חבילת הטיפול בכל נושא האכיפה.

דוד אמסלם: כמו שאמרתי, אקיים דיון נוסף בעוד חודשיים כדי לבדוק איפה העומדים נמצאים ולאן הם מתקדמים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: הישיבה נעולה.