ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 2, 2015-06-08 11:00

איתן כבל: שלום לכולם, בוקר טוב, אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה של הכנסת.

איתן כבל: עבורי זאת ישיבה ראשונה כיושב ראש ועדת הכלכלה של הכנסת – אפשר ליהנות מהעובדה הזאת, וגם זה דיון ראשון של הוועדה בכנסת העשרים.

איתן כבל: ברשותכם, ביקשתי שהדיון הראשון יהיה בנושא רשות השידור, ולא לחינם ביקשתי להעלות את הנושא הזה כנושא ראשון.

איתן כבל: במשך שנים אני מנהל, עד כמה שניתן, מאבק לא פשוט עבור השידור הציבורי.

איתן כבל: אני מאמין בשידור הציבורי, אני מאמין בחשיבותו של השידור הציבורי, ואני אעשה את כל אשר נדרש, כדי שהשידור הציבורי יהיה שידור חי, טוב, רציני, אמיתי.

איתן כבל: בקדנציה הקודמת אני רוצה להזכיר – כי כבר יהיו כאלה שיזכירו לי זאת – שהייתי חלק מאלה שדאגו לכך שהצעת החוק תעבור.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם כך, כדי לחסוך – אני לא בא לומר שאת חטאיי אני בא להזכיר, אני לא רואה בזה שום חטא כשהממשלה הביאה את זה.

איתן כבל: כשהשר גלעד ארדן הביא את החוק, הוא התכוון באמת – ואני מבחינתי נותן לו את כל הקרדיט – להחיות את רשות השידור.

<קריאה: - - -

איתן כבל: מישהו פה מפריע לי לדבר שוטף, מישהו פה נתקע?

איתן כבל: וגם מלמולים מפריעים.

איתן כבל: לכן אני אומר כך – עם כל הסיפורים שהיו בעבר, הרצון והכוונה, לפחות של השר – אני לא יודע להגיד על כולם – היו שתהיה רשות חזקה.

איתן כבל: לצערי, ואני אומר זאת בכאב גדול, כי כאן אני מרגיש במידה רבה - -

נחמן שי: מרומה.

איתן כבל: - - הרבה מעבר, הרבה מעבר למרומה.

איתן כבל: "מרומה" זה כשמישהו עשה לך איזה תרגיל.

איתן כבל: פה, בנסיבות שבהן נמצאת רשות השידור, השידור הציבורי זה משהו שהוא הרבה מעבר.

איתן כבל: זה איזה סוג של פלונטר, שאתה אפילו לא יודע איך אתה מוציא את הספינה הזאת.

איתן כבל: אני ביקשתי קודם כל לשמוע מה הוא המצב, איפה העניינים עומדים, ואני מתחייב – ואני בטוח שאם לא כל חברי הבית, לפחות רובם יהיו שותפים לעשות את כל אשר נדרש, את מה שהממשלה הקודמת התחייבה והביאה בחוק, בחוק אני רוצה להזכיר לכם, חוק מסודר.

איתן כבל: כשהעלינו תהיות ושאלות, והיו תהיות ושאלות, מנושאי העובדים ועד הניהול השוטף, עלו תהיות ברורות וחד משמעיות.

איתן כבל: וכל הזמן אמרו לנו: מה, אתם לא מאמינים?

איתן כבל: אתם לא מאמינים?

איתן כבל: אתם לא מאמינים?

איתן כבל: והגענו לרגע הזה, שמשמעותו היא שאם עד סוף החודש הזה לא נאריך בשלושה חודשים את המצב הנוכחי, המשמעות היא שהרשות פשוט נסגרת.

איתן כבל: אבל יותר מכך – ואני אומר זאת כפתיח ושם את הדברים על השולחן בצורה שאיננה משתמעת – אין שום סרט, אין דבר כזה שבעוד שלושה חודשים ההסכמות, ההבנות או דרישות החוק, שזה מעל לכול, יוכלו להתממש, ובעצם מסתיים הפרק של הרשות הקיימת ומתחיל הפרק של הרשות החדשה.

איתן כבל: אין סרט כזה שזה מתקיים, אין.

יעקב פרי: מה מתקיים, הסגירה?

איתן כבל: לא, זאת אומרת שאנחנו מצליחים לתת מענה לכל הבקשות של החוק, דהיינו שיש רשות חדשה בעוד שלושה חודשים שיוצאת לדרך.

עיסאווי פריג': אבל במידה ולא, החוק לא נכנס לתוקף.

איתן כבל: תקשיבו לי, אני מדבר מאוד מדויק, מאוד מדויק.

איתן כבל: אם עד סוף החודש לא נאריך בשלושה חודשים, המשמעות שהרשות בסוף החודש הזה נסגרת ואין רשות חדשה.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, אני כבר אומר בפתיחת דבריי, שגם אם נאריך בשלושה חודשים – וכנראה שאין ברירה, ונידרש להאריך - - -

אילן גילאון: לא ברור את מה להאריך.

נחמן שי: את מצב הביניים.

איתן כבל: את המשך הפעולה של הרשות הישנה.

עיסאווי פריג': אבל אתה יודע שבשלושה חודשים לא יעמדו בזה.

<קריאה: התכנית היא ל-killing me softly, להרוג אותנו ברכות.

<קריאה: ...

<תמנה עורב: למה softly?

איתן כבל: אני אמרתי את הדברים מאוד בבירור, אני אומר שגם אין מצב כזה שבעוד שלושה חודשים אנחנו נותנים את המענה, אין מצב כזה.

אילן גילאון: ברור, עוד שלושה חודשים זה בחירות.

אילן גילאון: ..

איתן כבל: תאגיד השידור הציבורי על פי החוק אמור להחליף את המצב הקיים, את הרשות הנוכחית, אוקי?

איתן כבל: ויש לנו לתת ארכה אחת אחרונה.

עיסאווי פריג': במידה ואתה לא נותן, מה קורה?

איתן כבל: אם אנחנו לא נותנים עכשיו, בסוף החודש אין רשות ישנה ואין תאגיד חדש.

נחמן שי: היא מסיימת את חייה.

עיסאווי פריג': - - -החדשה לא קמה.

איתן כבל: ולכן חברים יקרים, אני אומר שאין מצב בעולם שבשלושה חודשים – בשנה בקושי אם בכלל - - -

אילן גילאון: למה שלושה חודשים?

אילן גילאון: למה לא הקפאת הסיטואציה הזאת?

איתן כבל: זה החוק, אנחנו עכשיו לא רוצים להתווכח עם החוק, לכן אני שם את הדברים כמו שהם.

איתן כבל: אני מבקש שהגורמים המוסמכים יציגו את הדברים.

איתן כבל: אני מבקש גם לדבר קצר ולעניין, הראשון שיפתח זה דוד האן.

<קריאה: למה השר הממונה לא פה?

איתן כבל: חברים, יש שתי דקות לצעקות.

<קריאה: מה התשובה?

איתן כבל: אין תשובה בשלב הזה, זה דיון ראשון.

<קריאה: יש שר ממונה, למה הוא לא פה?

איתן כבל: אנחנו נזמין אותו.

איתן כבל: דוד האן, אנא הצג את הדברים.

<דוד האן: תודה, אדוני היושב ראש, בוקר טוב.

<דוד האן: בתוקף תפקידי כמפרק רשות השידור, אני אתן סקירה ממש תמציתית של כמה דקות על המצב.

<דוד האן: נמצא לשמאלי העורך הראשי, שהתמנה על ידי בית המשפט, כמצוות החוק, מר יונה ויזנטל.

<דוד האן: חשוב לציין, כמובן, שבין הנוכחים – שמן הסתם חשוב לשמוע אותו אחריי – נמצא המנכ"ל הזמני של התאגיד החדש, מר אלדד קובלנץ.

<דוד האן: אני חושב שבשיחה שלי ושלו ניתן לקבל תמונת מצב מקיפה.

<דוד האן: אז אני אתחיל בקיים כרגע ברשות השידור.

יעקב פרי: דוד, רק תסביר לחברי הוועדה, יונה ויזנטל הוא יושב הראש?

יעקב פרי: הוא המנכ"ל?

יעקב פרי: אלדד קובלנץ הוא המנכ"ל?

<דוד האן: אני אבהיר.

<דוד האן: מתוקף החוק, רשות השידור ממשיכה לפעול עד תחילת השידורים של התאגיד החדש, כקבוע לחוק, כרגע זה עד ה-30 ביוני, אחר כך הארכות.

<דוד האן: במסגרת הפירוק של רשות השידור, המפרק של רשות השידור הוא הכונס הרשמי, שזה אני.

<דוד האן: לפי החוק, הסמכויות, הן של מנכ"ל רשות השידור, הן של הוועד המנהל והן של מליאת רשות השידור, בימים כתיקונם, מוקנות מכוח חוק השידור הציבורי החדש למפרק לתקופת הפירוק, אבל החוק גם דרש שהמפרק יפנה אל בית המשפט וימנה עורך ראשי, איש תקשורת שמכיר את עולם התוכן התקשורתי, על מנת לנהל את היום יום של רשות השידור מבחינה תכנית ומבחינה מקצועית, ואת זה עושה יונה ויזנטל.

<דוד האן: אנחנו נכנסנו למהלך הזה בפועל לפני 10 חודשים, ב-11 באוגוסט 2014, עם פרסומו של החוק.

<דוד האן: הדבר הראשון שעשינו, כמצוות המחוקק, היה למנות בעלי תפקיד, שיוכלו לפעול לצדנו, כדי להפעיל את רשות השידור.

<דוד האן: המינוי הראשון יונה ויזנטל, מינינו גם את משרד עורכי דין יגאל ארנון כבעלי תפקיד עוד פעם מטעם בית המשפט כדי לעזור לנו בהיבטים אדמיניסטרטיביים משפטיים.

<דוד האן: התמנו גם מספר מנהלים בתוך רשות השידור – מר שמעון אלקבץ שגם יושב כאן התמנה כמנהל קול ישראל הרדיו; איילה חסון התמנתה כמנהלת בפועל של חטיבת החדשות בטלוויזיה; אלי בבא מנהל בפועל של הטלוויזיה הישראלית, גם הוא נמצא כאן; ועם הצוות הניהול הזה יצאנו אל הדרך.

<דוד האן: הדבר הראשון שהיינו צריכים לעשות זה קודם כל לייצב את השורות ולהבהיר לצוות העובדים, בראש ובראשונה העובדות והעובדים, במה דברים אמורים.

<דוד האן: המתח כמובן היה גדול מאוד.

<דוד האן: בעקבות חקיקת החוק, כולם הבינו שיוצאים לדרך חדשה ולא נעימה, בוודאי מבחינת עתידם של עובדי ועובדות רשות השידור.

<דוד האן: קודם כל היה צריך להבהיר, שלפחות לתקופה מסוימת – שהיא נמשכת עד עכשיו, ואנחנו לא יודעים עוד כמה זמן, וזה אכן חוסר ודאות מסוים – לפחות לתקופה מסוימת, מבחינת צוות העובדות והעובדים של רשות השידור, דבר איננו משתנה, מכיוון שהמחוקק ציווה עלינו, שלא לפטר עובדים, להותיר את התעסוקה - - -

נחמן שי: אבל אתה לא יכול לגייס עובדים.

<דוד האן: אבל גם לא לפטר.

<קריאה: חוסר הוודאות הזה, נפשית - - -

<דוד האן: היה צריך להבהיר שדברים נותרים כתיקונם, כשבעצם השינוי המהותי הגדול שקרה בקיץ הקודם הוא בעצם שינוי בצוות הניהול של רשות השידור.

<דוד האן: ברור שזה משתנה אל תוך העתיד לכשיקום התאגיד החדש, אבל כרגע ממשיכים; ופעלנו גם מבחינת מקורות המימון, גם מבחינת היקפי השידורים בדיוק כמצוות המחוקק, המשכנו את הקיים.

עיסאווי פריג': תתייחס למקורות המימון בבקשה.

אילן גילאון: מי משלם את המשכורות?

<דוד האן: בעוד שני משפטים בדיוק אני אתייחס למקורות המימון.

<דוד האן: כפי שציווה המחוקק, אנחנו מבינים שתפקידנו הוא תפקיד כפול, אחד להפעיל כרגע את רשות השידור עד תחילת השידורים של התאגיד החדש, על מנת לשמור על רצף השידור הציבורי בישראל.

<דוד האן: דבר שני, לדאוג – עם הפנים קדימה אל התאגיד החדש – להעברה מסודרת, העברת מקל מסודרת כמו במרוץ שליחים, של תשתית מסודרת וראויה לשם המשך המסע הזה על ידי התאגיד החדש.

<קריאה: אבל כמה זמן זה ייקח?

<דוד האן: כמו שאמרתי, חוסר ודאות, זה תלוי במחוקק.

אילן גילאון: אם אפשר להתייחס לשאלה מי ישלם לספקים.

איתן כבל: חבר הכנסת אילן גילאון, הוא רק הציג את הדברים.

<דוד האן: אני אתייחס לנושא המימון של פעילות רשות השידור.

<דוד האן: בחודשים הראשונים של הפעילות, אנחנו היינו מאוזנים לחלוטין מבחינה תזרימית, כאשר מקורות ההכנסה היו מקורות ההכנסה הרגילים, השוטפים של רשות השידורים, הווי אומר הן אגרת הטלוויזיה השנתית, הן אגרת הרדיו הנגבית באמצעות רישוי הרכב השנתי, והן פה ושם בהיקפים מצומצמים יותר שירותי פרסום, בעיקר ברדיו.

<דוד האן: אלה מקורות ההכנסה המרכזיים של רשות השידור, שהיו לפני הפירוק, נותרו בראשיתו של הפירוק, וכך פעלנו והיינו יציבים לחלוטין.

<דוד האן: הדברים השתנו יותר מכך.

<דוד האן: פעלנו גם בשלהי 2014, החל מחודש נובמבר 2014, יצאנו במבצע מופנה אל האזרחים, מבצע גבייה, הן של שנת 2014 – כי גם המחצית הראשונה ובוודאי המחצית השנייה לא נגבו במלואם עד שנכנסנו – אז גם לגביית שנת 2014 וגם לגביית חובות עבר, עם הפנים אל האזרח, הכוונה היתה לנסות להגיע לגבייה יחסית אפקטיבית, אבל בצורה מסבירת פנים לאזרח, לא בצורה דרקונית כפי שהציבור בישראל הורגל וכל כך לא אהב.

<דוד האן: פעלנו במבצע, שבו מחקנו את כל הקנסות והריביות.

נחמן שי: הכול כלול.

נחמן שי: ..

<דוד האן: וכל מי ששילם בתקופת המבצע, פשוט שילם את קרן החוב המקורית, ובכך סילק את חובו, ואכן הגבייה הזו, גם כן היה ידוע לנו מראש, שבמבצעי גבייה תוחלת הגבייה היא סדר גודל של 8%, 10% מהיקף החובות, בואו נשים את הדברים בפרופורציות.

<דוד האן: הגענו לשם, ואף מעבר לכך, גבינו כ-12%, 13% מהיקף החוב הכללי הקיים משנים עברו, וגם זה הספיק לנו להמשיך לממן את עצמנו עוד קדימה.

עיסאווי פריג': מה השתנה בין 2014 - - -?

<דוד האן: מה שהשתנה הוא שאל תוך שנת 2015, ככל שאנחנו צועדים - - -

עיסאווי פריג': מר האן, איך הסתיימה השנה הכספית 2014?

<דוד האן: הכול היה מאוזן, הכול היה בפלוס.

עיסאווי פריג': לא גמרת בגירעון של 80 מיליון שקל?

<דוד האן: לא, לא גמרתי בגירעון את שנת 2014.

עיסאווי פריג': שנת 2014 היתה מאוזנת?

<דוד האן: את שנת 2014 אנחנו סיימנו במצב בסדר.

<קריאה: אז למה לא העברת כסף?

עיסאווי פריג': הדברים מאוד חשובים כדי שנבין אותם, אני יודע מה שאני שואל.

עיסאווי פריג': אתה בשנת 2014 מאוזן, אין גירעון?

אילן גילאון: ואין לך בעיות תזרימיות היום.

אילן גילאון: ..

איתן כבל: חברים, עכשיו אנחנו לא מקיימים דיון על תקציב רשות השידור, זו גם תהיה טעות ללכת לכיוון הזה, זה דיון בפני עצמו שאני לא מזלזל בו.

איתן כבל: אנחנו צריכים לתת מענה אמיתי, שמעת פה את הקריאות של העובדים שנמצאים פה, ובצדק.

איתן כבל: העובדים, עובדי רשות השידור, נמצאים בחוסר ודאות מוטרף, מוטרף.

<קריאה: וזה מ-2007.

<קריאה: למה לא מ-2006?

איתן כבל: אז לכן אני אומר שלגופו של עניין, אני רוצה שנתמקד בדיון עצמו, איך אנחנו מצליחים, אם בכלל, לתת מענה לסוף החודש, לעוד שלושה חודשים ובעצם להכניס את הרשות - - -

עיסאווי פריג': אבל חשוב לדייק כי זה כלי חשיבה וכלי לקבלת החלטות.

איתן כבל: אוקי, אמרת את הדברים שלך.

עיסאווי פריג': הוא איש מפתח בכל הסיפור.

דוד ביטן: אני רוצה להבין, כמה זמן אתם צריכים כדי לסיים את העבודה.

דוד ביטן: מה זה ארכה?

דוד ביטן: חודש, חודשיים, ארבעה?

<דוד האן: ברשותך, בוא נבחין בין שני דברים.

<דוד האן: אני אומר עוד משפט או שניים על המימון עכשיו על שנת 2015, היכן שעצרתם אותי, ואז אני אתייחס לזמן, שבו כבר עניתי קודם שאני לא יודע, כי הזמן נכון לעכשיו, על פי החוק – יש הוראות של חוק – החוק נכון לעכשיו מגדיר את יום התחילה בסוף ה-30 ליוני 2015, בסוף החודש הזה.

<דוד האן: יש סמכות לשר הממונה להאריך זאת בשלושה חודשים נוספים, באישור ועדת הכלכלה עד ל-30 בספטמבר, זה מה שמגדיר החוק נכון להיום.

דוד ביטן: כמה זמן לדעתך - - -

<דוד האן: על השאלה כמה זמן צריך לצורך הפעלת התאגיד החדש, נדמה לי שבכך מוסמך יותר לענות מר אלדד קובלנץ, כי הוא כרגע המנכ"ל הזמני של התאגיד החדש.

נאוה בוקר: דוד, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

נאוה בוקר: יש לך נתונים כספיים?

נאוה בוקר: למה לא הוזמן איש כספים?

<דוד האן: אל"ף, לא הוזמן, הוקצה לנו לדיון להביא שני אנשים, הגענו שניים.

<דוד האן: הזימון היה לא להביא את כל העולם ובן דודו, כך הובהר לנו מטעם הנהלת הוועדה.

<דוד האן: גם לא הובהר לנו שהדיון הוא דיון על כספי רשות השידור נטו.

נאוה בוקר: זה לא נטו, אבל זה חשוב לדעת.

איתן כבל: אני מבקש, אנחנו נופלים לצערי לזה.

איתן כבל: אני לא זימנתי את הדיון הזה כדי לעסוק בעניינים כספיים.

איתן כבל: אני חוזר ומחדד ומדגיש את מי שזה מקרוב הגיע ורוצה להכניס אותו שוב לעניין הזה, יש חוק רשות השידור, יש חוק של התאגיד החדש.

איתן כבל: עד סוף החודש הזה, על פי החוק, אמור היה לקום התאגיד החדש, ובעצם בסוף החודש הזה, תחילת החודש הבא, היינו אמורים להתכנס ולפתוח את התאגיד החדש בקול תרועה רמה, עם תכניות חדשות והכול חדש.

<מוסטפא אבו ראס: למה הטלוויזיה החינוכית בכלל נמצאת שם?

<מוסטפא אבו ראס: למה לא להוציא אותה?

<מוסטפא אבו ראס: אני רוצה תשובה למה, עכשיו 190 עובדים.

<מוסטפא אבו ראס: חשוב מאוד שחברי הוועדה כולם יידעו.

<מוסטפא אבו ראס: די, צריך להוציא את החוק הזה.

דוד ביטן: לפי מה שאני שומע, שלושה חודשים זה לא מספיק.

איתן כבל: אתם לא מבינים את הפואנטה.

איתן כבל: חברים, תקראו את מה שמונח לפניכם.

איתן כבל: בכנסת התשע-עשרה עבר חוק, הדיון הוא סביב החוק שעבר.

באסל גטאס: אולי ניזום ביטול החוק?

באסל גטאס: מי מצטרף אתי להצעת חוק חדשה?

איתן כבל: ברשותכם, אני מנסה קודם כל שתבינו.

איתן כבל: לא נקיים דיון בחלל החיצון בלי להבין על מה אנחנו מדברים.

איתן כבל: עבר חוק בכנסת התשע-עשרה.

איתן כבל: אני מנסה שתבינו קודם כל את העניין, כדי שגם אם נשאל את השאלות, שנהיה בכיוון.

יעקב פרי: ברשותך, בלי התלהמות.

יעקב פרי: נכון שהדיון לא נקבע על תקציב רשות השידור, מקובל.

יעקב פרי: אבל אם אתה רוצה ליזום הצעת החלטה, שמדברת על הארכה של שלושה חודשים, אני רואה גם בתקשורת - - -

דוד ביטן: אבל זה לא מספיק.

יעקב פרי: אני רואה גם בדיווחי התקשורת, ואני שומע גם את הקולות של העובדות והעובדים, שלגבי שלושת החודשים הבאים יש סימן שאלה אם יש בכלל תקציב על מנת להפעיל אותם.

יעקב פרי: ואם יוצאים מתוך הנחה ששלושה חודשים לא יספיקו ונצטרך להאריך עוד, השאלה היא איך מממנים את זה, כי אם לא נוכל לשמן את הגלגלים של העגלה, רשות השידור הישנה תקרוס ולא תהיה חדשה.

יעקב פרי: זו שאלה שהיא קשורה.

קארין אלהרר: תודה, אדוני היושב ראש.

קארין אלהרר: קודם כל, זו הזדמנות לברך אותך בתפקידך החדש.

יעקב פרי: כן, כמובן שאני מצטרף.

איתן כבל: תודה.

קארין אלהרר: אני רוצה לחדד כמה נקודות בעניין הזה.

קארין אלהרר: החוק עבר כשהיה מתווה מאוד מאוד ברור של האוצר מול משרד התקשורת.

קארין אלהרר: המתווה אמר בצורה מאוד פשוטה: עד שיתחיל לפעול תאגיד השידורים החדש, מה שיממן זה תשלום האגרה.

קארין אלהרר: מרגע שנסגרת רשות השידור הישנה, אז אנחנו עוברים לתקציב מסודר, שיש לו מקום ושורה בתקציב המדינה.

קארין אלהרר: אני, אם אני הבנתי נכון, לא יצא צו אגרה מאת השר הממונה, הלא הוא ראש ממשלת ישראל, מר בנימין נתניהו.

<משה שגב: עוד מקודמו גלעד ארדן.

<משה שגב: גם לא מהשר הקודם, כולל שר האוצר הקודם.

נאוה בוקר: עם כל הכבוד, אפשר לתת כמה ימי חסד.

<תמנה עורב: לא, פוליטיקה פוליטיקה, אבל צריך להיות - - -

<גדי בן יצחק: אדוני היושב ראש, אמרתם לא, למרות שבחדר הזה ביקשו אנשי גביית רשות השידור, שייצא לפני שגמרתם את החוק - - -

איתן כבל: עשו לי טובה, אנחנו עכשיו לא נמצאים על עמוד הקלון, תנו לנו להתקדם.

קארין אלהרר: אני רוצה להבין, אם אפשר שאולי נציג השר הממונה ייתן תשובה, מדוע לא יצא צו אגרה, הרי זה מקור המימון.

קארין אלהרר: זה דבר אחד.

דוד ביטן: אתם רוצים להחזיר את האגרה?

דוד ביטן: זה מה שאת רוצה?

דוד ביטן: שהאוצר יממן.

קארין אלהרר: מה עדיף?

דוד ביטן: שהאוצר יממן את זה, את זה אנחנו צריכים לדרוש, זה הכול.

דוד ביטן: כל עוד לא יצא הצו, האוצר צריך לממן את זה.

קארין אלהרר: זה לא עובד ככה.

דוד ביטן: הקריאה שלנו צריכה להיות לאוצר לממן את זה.

דוד ביטן: לא צריכים להחזיר את האגרה.

קארין אלהרר: דבר שני, אני מבינה שכבר התחילה עבודה, כבר קמה ועדת האיתור, כבר יש שמות של אנשים שראויים להיות הדירקטורים, וכל שנותר על מנת להתקדם ולהתחיל להפעיל את מה שנקרא תאגיד השידורים החדש, זה אישורו של השר הממונה, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, למינוי הדירקטורים.

קארין אלהרר: אם אנחנו לא נעשה את הצעד הזה, בוודאי שלעולם לא יקום השידור הציבורי החדש, ואני מנסה להבין מה עומד מנגד, מדוע לא.

באסל גטאס: עדיף שלא יקום, אם נתניהו שולט בו כפי שהוא שולט.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, קודם כל זה לא סוד שאני התנגדתי לחוק הזה, הצבעתי נגדו.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שזה חוק שפצצת הזמן, שעכשיו אנחנו רואים אותה מתפוצצת, היתה טמונה בו מלכתחילה.

שלי יחימוביץ': נורא נורא קל לסגור ולהרוס, נורא נורא קל, גם מקבלים מחיאות כפיים, וקשה מאוד מאוד לבנות.

שלי יחימוביץ': ואם להיות ריאליים ולהסתכל על הקמתה של רשות שידור חדשה, רק לקבל את הזיכיונות והרישיונות ולבנות את הבניינים ולגייס את כוח האדם – אם מישהו חושב שאפשר לעשות את זה בשלושה חודשים, הוא חי במדע בדיוני, ואם מישהו חושב שאפשר לעשות את זה בשנה, הוא טועה טעות מאוד גדולה, כי להקים קשה, קשה לבנות וקל להרוס, ולצערי אנחנו נוכחים עכשיו בתוצאות של הדבר הזה.

שלי יחימוביץ': מדינת ישראל חייבת, חייבת שידור ציבורי חזק מאוד ועצמאי מאוד.

שלי יחימוביץ': אנחנו רואים את זה במיוחד נוכח ההשתלטות של בעלי ההון על כלי התקשורת הפרטיים, ועל כך שזאת ערוגת משחקים שלהם כדי לדאוג לאינטרסים אחרים שלהם בכלל.

שלי יחימוביץ': העצמאות הזאת ניטלת מרשות השידור במתכונת הנוכחית של החוק.

שלי יחימוביץ': רק עכשיו תסתכלו, תראו איפה ראש הממשלה מחזיק את רשות השידור עכשיו, בלי להגיד את השם המפורש, הדוגמה הקלאסית של השתלטות טוטלית של כוח פוליטי על רשות השידור.

שלי יחימוביץ': ולכן, כיוון שהמסקנות של החוק הזה מוטחות בפרצופנו בכזאת מהירות ובכזאת אכזריות והכתובת על הקיר כל כך ברורה, אני מציעה שני דברים – ראשית, אם כיוונתי לכוונתך, אדוני יושב ראש הוועדה, בוודאי בגדר טיפול נמרץ נשימתי, לתת את אותה הארכה של שלושה חודשים.

שלי יחימוביץ': אני מציעה לבטל את החוק הזה כליל, טוב לא ייצא ממנו.

שלי יחימוביץ': מה אני חושבת על חוק ההסדרים, אתם יודעים, ואני לא אפרט כאן, אבל אני חושבת שכיוון שנגזר מתוקף הממשלה הזאת שיהיה חוק הסדרים, לחתור לכך שבחוק ההסדרים יהיה ביטול של החוק הזה, או לפחות, לכל הפחות, עיכוב ביצוע שלו לכמה שנים, כדי שלא נאבד את הנכס הזה, שיש בו פגמים רבים, בוודאי, אבל יש בו גם דבר שאין לו תחליף, כדי שלא נאבד את הנכס הזה, שידור ציבורי במדינה דמוקרטית.

שלי יחימוביץ': תודה.

איתן כבל: תודה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

איתן כבל: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב ראש.

דב חנין: פעמיים ברכות, ברכות לך בתור יושב ראש ועדת הכלכלה החדש שלנו, וברכות על כך שבחרת כדיון ראשון לשים את הנושא הזה – האמת היא שזו לגמרי לא הפתעה, כי אתה אדוני היושב ראש מזוהה עם מלחמה למען השידור הציבורי ולמען שינויים ותיקונים בשידור הציבורי, כדי שהוא יתקיים לאורך שנים.

דב חנין: אדוני היושב ראש, המלחמה הזו, שאנחנו עומדים בפתחה, אולי תהיה המלחמה המכרעת.

דב חנין: אני בכוונה משתמש בביטוי חריף, כי רק ביטוי חריף יכול לתאר את המצב שבו אנחנו נמצאים.

דב חנין: רשות השידור היא גוף שעובר ניתוח.

דב חנין: באמצע הניתוח המסובך – שכמו שחברת הכנסת יחימוביץ תיארה, ובצדק, יש ויכוח על נחיצות הניתוח הזה, ואני כמו חברת הכנסת יחימוביץ, חשבנו שאולי צריך ניתוח אחר ולא את הניתוח הזה – אבל באמצע הניתוח, המנתח פורש מהאולם, הולך ופורש; ואנחנו אמורים, הגוף הזה אמור איכשהו להשתקם, כאשר כל האיברים פתוחים, וגם הוציאו החוצה את הלב הכלכלי, שזה מערכת של אגרה.

דב חנין: הוציאו את הלב, והחולה שנמצא על שולחן הניתוחים, אמור איכשהו להמשיך לחיות.

<קריאה: ככה מתייחסים לעובדים, זה העניין.

דב חנין: אתה צודק.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם בצורה מאוד ברורה, השתמשתי בדימוי ניתוח, אבל האמת היא שהדימוי היותר נכון זה הדימוי שבו אני התחלתי.

דב חנין: כך לא נראה ניתוח, כך נראית מלחמה, והמלחמה שמתנהלת היא מלחמה נגד השידור הציבורי.

דב חנין: יש כאן מלחמה נגד השידור הציבורי, והמלחמה הזאת לא נגרמת בטעות והיא לא תוצאה של צירופי מקרים, היא ביטוי של מדיניות.

דב חנין: מאחורי המדיניות הזאת, אני רוצה לומר בצורה מאוד ברורה, עומד ראש הממשלה, שלטעמי נמצא בכל הסוגיה הזאת בניגוד אינטרסים מוחלט.

דב חנין: ניגוד אינטרסים מוחלט, אדם שקשור למערכת פרטית של תקשורת, שהיא מערכת רבת עוצמה במדינת ישראל, ושמקדם בכל כוחו תקשורת פרטית של בעלי הון, הוא אדם שנמצא בניגוד אינטרסים לשידור הציבורי.

דב חנין: מה צריך לעשות?

דב חנין: ובזה אני רוצה לסיים.

דב חנין: הדבר הראשון, לפי הבנתי, ארכה של שלושה חודשים לא תספיק כאן.

דב חנין: אנחנו נמצאים באמת במהלכים מאוד מאוד מורכבים, ואם אנחנו לא רוצים לחזור לדיון שגם הוא בעייתי מבחינת המערכת והוא גם מאוד מאוד בעייתי מבחינת חוסר הוודאות שהוא משאיר את העובדים כשהם תלויים בין שמים וארץ, ולא יודעים אם הם בעולם ישן, בעולם חדש או בעולם התוהו שבין העולמות, אדוני היושב ראש, אנחנו חייבים להבטיח ארכה של לפחות חצי שנה.

דב חנין: זה דבר ראשון.

דב חנין: במהלך חצי השנה הזו, אני חושב שהוועדה – הוועדה או ועדת משנה שאתה תקים, אדוני היושב ראש – צריכה לעקוב אחרי מה שקורה בתחום הזה באופן שוטף, הייתי אומר כמעט יום יומית.

דב חנין: יכול להיות שנגיע למצב – אני מעריך שיש סיכוי גבוה שנגיע למצב – שבו נצטרך לעשות את מה שהציעה חברת הכנסת יחימוביץ, לבטל מכל וכול את החוק הזה.

דב חנין: לא צריך לחכות לחוק ההסדרים.

דב חנין: הוועדה יכולה ליזום חקיקה, חקיקה שתוכנה יהיה ביטול חוק השידור הציבורי משנת 2014.

דב חנין: אולי נקדם במקומו חוק ההגנה על השידור הציבורי, שהגיע הזמן לחוקק אותו.

דב חנין: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

איתן כבל: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: קודם כל ברכות לאיתן.

נחמן שי: אני באמת שמח שבחרת בנושא הראשון, שהעסיק אותנו רבות בכנסת היוצאת, הסתיים באיזה קול תרועה גדולה והתרגשות, ועכשיו יש דממה, הפסיקו לחשוב בכיוון של שינוי ושיפור, זה נראה לי מצוין...

נחמן שי: ובכך, רשות השידור נמצאת לא בפירוק, היא כמו נידון למוות, שעבר כבר מהתאים הרגילים בדרך לחבל התלייה.

נחמן שי: כבר שמו עליו בגדים כתובים והוא מחכה, כך נראית היום רשות השידור.

נחמן שי: אין דרך חזרה, כי גם לא הולכים אחורה, אבל גם עוד לא הוציאו אותו להורג, אז עכשיו שיהיה תלוי.

נחמן שי: זה בדיוק מה שרצה ראש הממשלה להשיג.

נחמן שי: אתם, עובדי רשות השידור שישנם פה, עובדי רשות השידור שאינם פה, אתם פועלים תחת פחד, אתם לא יכולים לעשות את העבודה שלכם, כי אתם יודעים שהעין של האח הגדול פקוחה, ואתם כולכם רוצים להישאר ברשות השידור בגלגול הבא, והלא מספר העובדים שיישאר הוא קטן מאוד.

נחמן שי: אז כל אחד שיודע שעתידו תלוי על אותה בלימה, הוא או היא, חייבים לרצות את הממשלה.

נחמן שי: ואם בכל זאת רשות השידור משדרת והעובדים מלאי רצון טוב, וההנהלה – אני רוצה בכל זאת לשבח את ההנהלה הזמנית שנכנסה לתפקידה ובאמת עושה מאמצים גדולים לקדם את העניין הזה, זה נס.

נחמן שי: אין לזה הגדרה אחרת, זה פשוט נס, אבל הנס הזה הוא גם כן מוגבל.

<תמנה עורב: זה בזכות העובדים.

נחמן שי: הוא לא יכול לחיות לאורך זמן, ואז מתברר שצינור ההנשמה המלאכותי הזה לא עובד יותר.

נחמן שי: זה היה ברור, שברגע שנפלה ההחלטה על הפסקת האגרה, אזרח ואזרחית מדינת ישראל יפסיקו לשלם מאותו רגע, הם לא פראיירים, הם לא יחכו עוד שנה.

נחמן שי: לכן אני דורש שממשלת ישראל, שהעבירה את החוק הרע הזה ודחפה את כל הכנסת, את הקואליציה בעקבותיה – לא רק, גם חברים מאתנו לצערי – שתזרים את הכסף לרשות השידור, אין ברירה אחרת, שתזרים את הכסף, כמה שצריך, כדי להמשיך, שלושה חודשים, שישה חודשים, שנה, כמה שצריך.

נחמן שי: הלא לא עולה על הדעת, שלא יהיה שידור ציבורי, וגם המהלכים האלה לא יתקדמו בקצב שתוכנן.

נחמן שי: זאת פארסה, זה לא יזוז קדימה, ולכן זאת אחריות של ממשלת ישראל.

נחמן שי: יש אגרת רדיו, היא נגבית כמו שהיא נגבית.

נחמן שי: בבקשה לעשות חשבון, אדוני המפרק, כמה כסף אתה צריך, ואותה ממשלת ישראל שגייסה גם אותך לעניין הזה ודחפה אותך, היא צריכה לממן עד שתוכל באמת להעביר את ההגה מהידיים של ההנהלה הנוכחית להנהלה הבאה – אני יודע שיש פה מהלכים מאוד מורכבים, זה בסדר – אבל כסף חייב להיות, השידור הציבורי חייב להימשך.

נחמן שי: תודה.

איתן כבל: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

איתן כבל: אני רוצה גם לאפשר לכמה דוברים מההנהלה הזמנית להתייחס.

עיסאווי פריג': לפני שנתייחס, אני מעוניין לשמוע על 2015.

איתן כבל: אלדד קובלנץ, המנכ"ל הזמני של התאגיד, בבקשה.

עיסאווי פריג': אבל תן להאן לענות.

עיסאווי פריג': קובלנץ זה העתיד, אולי לא נגיע אליך.

עיסאווי פריג': צריך להבין את ה-2015, קטענו אותו.

דוד ביטן: שיתייחסו לשאלה למה זה לוקח כל כך הרבה זמן, לא הבנתי את זה.

איתן כבל: ראית איזה לחץ פיסי לא מתון?

איתן כבל: בינתיים היה לך זמן לחשוב.

<דוד האן: לגבי 2015, ככל שהתקדמנו לתוך שנת 2015, אחד מן המקורות המרכזיים – ציינתי שיש שלושה מקורות למימון רשות השידור: אגרת טלוויזיה, אגרת רדיו ופרסום – הזרוע הגדולה מבין השלוש, נגדעה הלכה למעשה.

<דוד האן: אין מקורות הכנסה מאגרת טלוויזיה, כי כפי שצוין קודם על ידי חברי הוועדה, חברי הכנסת, הבסיס המשפטי להפעלת האגרה השנתית לא הופעל עדיין, הבסיס הזה לא יצא אל הפועל.

<דוד האן: זה לא מתפקידי.

<דוד האן: אני אמור לקבל מקורות מימון או על ידי הפעלת המקורות הללו דרך האגרה, ככל שזה מתאפשר, או בדרך אחרת.

<דוד האן: אני צריך מקורות כספיים, כפי שציין חבר הכנסת נחמן שי, כדי להפעיל את רשות השידור, וככל שאחת הזרועות הללו היא זרוע משמעותית של היקף של 300 עד 400 מיליון שקלים בשנה בגבייה מלאה, ככל שזה נגדע מאתנו, ברור שאנחנו בהיקף תזרים הרבה יותר מצומצם והמעיין יבש, אין לנו כרגע מקור תזרימי.

עיסאווי פריג': מה המצב היום?

<דוד האן: המצב היום הוא שעד סוף החודש הזה אין לי מקורות תזרימיים לעמוד בהתחייבויות שוטפות.

עיסאווי פריג': באיזה גירעון אתה?

<דוד האן: הגירעון התזרימי הצפוי בסוף החודש זה, לפני משכורות, הוא בסדר גודל של כ-50 מיליון שקלים.

דוד ביטן: אני לא מבין למה זה לוקח כל כך הרבה זמן, למה אתם לא עונים על זה?

דוד ביטן: למה זה צריך לקחת כל כך הרבה זמן?

דוד ביטן: הרי היתה לכם איזושהי תחזית, כשהחוק חוקק, למה זה לוקח כל כך הרבה זמן?

דוד ביטן: אתה לא עונה.

דוד ביטן: רק מדברים מסביב, שיגיד למה זה לוקח כל כך הרבה זמן.

עיסאווי פריג': האם - - -

איתן כבל: חבר הכנסת פריג', ברשותך, תקשיבו טוב טוב, אנחנו נצליח בניתוח וניתן להם את הכסף לחודש הזה.

איתן כבל: אני מנסה לתת מענה כזה או אחר, שבסופו של עניין או נבטל את החוק או השד יודע מה.

איתן כבל: אני מנסה להגיד את הדבר הבא, אני לא רוצה להתמקד במה שלשמו לא התכנסנו כאן.

איתן כבל: הכול חשוב, יש רשימה ארוכה של שאלות, של דברים; מה שאני מבקש באמת, כחלק מרצון העובדים, עבור התאגיד, עבור אלה שנמצאים כאן עכשיו, זה להתקדם במתווה הזה, ננסה להגיע לאיזה שהן הבנות והסכמות.

איתן כבל: אני מבין את מה שאתה אומר, זה לא מקדם אותנו.

איתן כבל: יש לי בקשה, אני רוצה שנהיה ממוקדים בשאלה הנוגעת לסוף החודש הזה פלוס שלושה חודשים, כדי שיהיה לנו איזה כיוון, איזה מענה.

עיסאווי פריג': החלטה - - -

איתן כבל: חבר הכנסת פריג', אני אתייחס לזה, ברור שצריך לצאת עם משהו.

איתן כבל: בבקשה, אלדד.

<אלדד קובלנץ: שלום, לפני שמונה שבועות התמניתי לתפקיד של המנכ"ל הזמני של תאגיד השידור החדש.

<אלדד קובלנץ: למעשה, אני העובד היחיד בתאגיד החדש.

<אלדד קובלנץ: אני רק אסנכרן את הנוכחים פה, הסמכויות של המנכ"ל הזמני הן אך ורק בניית התשתית הלוגיסטית טכנולוגית, אין סמכות לגייס את העובדים הקבועים ואין סמכות לעסוק בתוכן.

<אלדד קובלנץ: במהלך השבועות האלה בדקתי את כל האפשרויות של הנדל"ן של המתקנים האפשריים.

<אלדד קובלנץ: על פי החוק, משכן הקבע של התאגיד חייב להיות בירושלים, אז זה מותיר יחסית מעט אופציות.

<אלדד קובלנץ: אני בכוונה נוגע אך ורק בצדדים הטכניים, כי יש לזה אחרי זה משמעות של לוחות זמנים.

<אלדד קובלנץ: הערכתי המקצועית, שהזמן הכי מהיר שיהיה ניתן להקים – ושוב, אני מדבר רק על הקטע הפיסי, אני לא מדבר רק על גיוס עובדים ועל חזון ועל תוכן ועל הדברים השוליים האלה שקשורים לשידור – זה בין 12 ל-15 חודשים, וזה בהנחה שכל המערכת מתגייסת ורואה בעניין משימה לאומית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בהנחה.

<אלדד קובלנץ: בסדר, זה גם חלק מהתפקיד שלי לגייס את המערכת.

<אלדד קובלנץ: בהמשך למה שאמרת בתחילת הדיון, מר כבל, בעיניי גם צריכים למצוא פתרון של מעבר ל-30 בספטמבר, כי הרשות לא תקום ב-30 בספטמבר.

איתן כבל: חשבתי שאולי יש לך רעיון.

איתן כבל: בסדר, הבעיות מונחות.

איתן כבל: תודה, אלדד.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

איתן כבל: חבר הכנסת פריג', אנחנו כבר מגיעים אליך, בינתיים דיברת יותר מקודם.

איתן כבל: לא ספרתי, רק אמרתי.

עיסאווי פריג': לא אמרתי מה שאני רוצה, רק שאלתי שאלות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאני מבין שחוק בכל העולם בא לשרת מטרה, ולא הוא המצב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו רשות שידור, אנחנו זורקים אותה, כמו מבנה שניתן לשפץ אנחנו הורסים אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז יכול להיות שיש מקום לשפץ, יכול להיות שיש מקום לתוספות, יש מקום לחיזוקים, אבל לזרוק?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא יכול להיות, להרוס לא יכול להיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שומע שבלי משכורות, יש לנו גירעון של 50 מיליון בסוף החודש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז ממשלה שהלכה בקול תרועה פופוליסטי כזה לחוק, והיא לא מממנת אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא לא יודעת מה לעשות אתו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, קודם כל יש שינויים שאף אחד לא בדק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שינו ראשי מערכות, ראשי מחלקות השתנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם מישהו בדק שאנחנו בכיוון הנכון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שיש מקומות שזה השתפר, מישהו בדק את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה בדקה את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפי דעתי צריך לעשות רביזיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את הארכה הזו כן צריך לעשות, אבל בתוך התקופה הזו לבדוק את כל השינויים, האם השינויים שאנחנו צריכים מתבצעים, באיזה כיוון, באיזה רמה, לאן אנחנו הולכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם יש לנו חוק שהוא החוק הקדוש הזה או השידור הציבורי וטובת הציבור שהם הדבר היותר מקודש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן לדעתי יש מקום אפילו לבטל את החוק הזה, אבל אחרי בדיקה, כדי שלא נעסוק בחקיקת חוק, ביטולו וחקיקת חוק חדש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך לעשות פעם אחת משהו מדעי, בדוק למערכת הקיימת.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי כאן נציג האוצר?

<קריאה: ממתי הם באים?

איתן כבל: שלום עופר, בבקשה.

<עופר מרגלית: אנחנו עד כה בעצם פועלים בהתאם לחוק, כפי שחברת הכנסת יו"ר הוועדה לביקורת המדינה קארין אלהרר אמרה בצורה ברורה, היא מכירה את החוק כבר יותר טוב מכולנו.

<עופר מרגלית: כרגע המצב שהגיעה אליו הרשות הוא בגלל שלא נגבתה אגרה השנה.

<עופר מרגלית: אנחנו מודעים למצב, אנחנו מכירים את המספרים, לפה או לשם.

<עופר מרגלית: את המצב הבעייתי שמגיעים החודש, אנחנו מכירים את התמונה.

איתן כבל: כמה זמן אתם מכירים את התמונה?

<עופר מרגלית: הוא on going, אנחנו כל היום בקשר איתם.

איתן כבל: זאת אומרת שידעתם שהרגע יגיע.

<קריאה: ברור שהם ידעו.

איתן כבל: עופר, הרי ידעתם שזה יגיע.

איתן כבל: תיאור המציאות, אנחנו יודעים אותו, אפילו החברים החדשים שהגיעו זה מקרוב.

איתן כבל: הדבר שמכעיס ומקומם – והייתי לצדכם, אני רוצה להזכיר, ולא צריך אפילו ללכת למיקרופישים באוניברסיטה העברית, זה היה כמעט אתמול – זה ההתחייבויות שהוצגו ליושבת הראש של הוועדה ולנו.

איתן כבל: אם אתם רוצים לבזות את עצמכם, זאת בעיה שלכם, אבל אתם מבזים את כנסת ישראל, אתם מבזים אותנו, חלק מהאנשים שבאו בלב נקי, בידיים נקיות.

איתן כבל: במצב שבו אנחנו עומדים היום, אני אומר לך – אני מתבייש; אני מתבייש בפני העובדים, אני מתבייש בפני כולם, כי אני באתי לזה מתוך רצון ואמונה כנה, שהשידור הציבורי – הבנתי שאם לא נלך למהלך הזה, סופו שימות, ויש יותר מדי אנשים בבניין הזה ומחוצה לו, גם בקרבת מקום, מה שקוראים בתנ"ך כמטחווי קשת.

<קריאה: - - -

איתן כבל: אני זוכר, לא צריך להזכיר לי, לא צריך ללחוש אחרי.

איתן כבל: עופר, אני מבקש ממך הסבר לא מה קרה וזה שליוויתם וידעתם, אלא אמור בצורה מפורשת לאורך כל הדרך, כשידעתם שהחודש הזה יגיע, מה תכננתם ומה אתם מתכננים, מה ההצעה שלכם?

<עופר מרגלית: אל"ף, חבל שאתה לוקח את זה לכיוון הזה.

איתן כבל: מה לעשות?

איתן כבל: מה לעשות?

<קריאה: מי אחראי לזה?

<קריאה: מעניין.

<קריאה: ..

<תמנה עורב: הכיוון הוא שרוקנו את קופת רשות השידור כדי להגיע למצב הזה.

<תמנה עורב: מעניין מי אחראי לזה.

<תמנה עורב: ..

<עופר מרגלית: בסופו של דבר, החוק קובע משיקולים, שדרך אגב הרבה מהחברים פה גם תמכו בהם, שככל שהרשות הישנה פועלת, היא כמובן מהאגרה, ועל כן כשראינו שהרשות נקלעה למצב תזרימי, לדוגמה, ב-2014 שהיתה לה בעיה, האוצר כפי שכתוב בחוק, השלים את החסר, וזה קרה – זה קרה בשנת 2014 וזה קרה בתחילת 2015 כמקדמה.

<עופר מרגלית: כרגע, כשאנחנו מגיעים למצב שזה לא כמקדמה או כהשלמה, אלא כמימון קבע, זה בעצם הצורך שעולה פה, זאת החלטה שבימים אלה – ואני אומר את זה גם בשם השר שלנו וגם אני יודע שאתמול נכנס מנכ"ל חדש למשרד התקשורת – שניהם נדרשים לה.

<עופר מרגלית: שניהם מודעים לזה, שניהם בכל הפוקוס על הדבר הזה, וזאת החלטה שהם צריכים לקבל.

<עופר מרגלית: יכול להיות שצריך בשביל זה לתקן חוק, יכול להיות שלא צריך.

עיסאווי פריג': ידעתם את זה לפני ודיברתם על זה כאן, עופר.

איתן כבל: תן לו לסיים.

<עופר מרגלית: לכן יהיה על הנושא הזה ויש על הנושא הזה דיונים בימים הקרובים.

<עופר מרגלית: יהיה פתרון, לפחות מבחינת הממשלה, כי חייבים לתת לזה פתרון, וכולנו יודעים את זה.

<עופר מרגלית: אף אחד פה לא הולך עם עיניים עצומות להתנגש בקיר.

איתן כבל: הייתי בין הבודדים בכנסת הזאת – וזה היה מאוד לא פופולרי – בשנים קודמות שהנחנו הצעת חוק להגדיל את האגרה, הייתי בין הבודדים שעשה את זה, ואני רוצה להזכיר זאת.

איתן כבל: נדמה לי שהיתה פה גם חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אם אינני טועה, והיינו יחד עם חבר הכנסת דאז ג'ומס חיים אורון.

איתן כבל: היינו בין הבודדים שהעזו להניח הצעת חוק כזאת, כשכולם קראו לבטל את האגרה בזמנו.

איתן כבל: אבל מעבר למחמאות לעצמנו, אני רוצה לדעת האם אתם תמליצו בטווח הזה, שבין המצב הקיים עד הקמת התאגיד החדש, לכשיקום – אם צריך שלושה חודשים, חצי שנה, שנה – וצריך פה לא פחות משנה עד שנה וחצי, כדי שאלדד יוכל לומר: חברות וחברים, הנה גוזרים את הסרט, יוצאים לדרך.

דוד ביטן: האוצר בוודאי שימליץ, מה אכפת לו שהתושבים ישלמו אגרה?

<עופר מרגלית: גם האוצר זה כספי ציבור, זאת לא התמונה.

דוד ביטן: הכול כספי ציבור.

<קריאה: אז מה הועילו חכמים בביטול האגרה?

<קריאה: האוצר צריך לממן.

דוד ביטן: בדיוק, שיממן, שהם יממנו.

איתן כבל: זה היה הכיוון.

איתן כבל: דוד, הממשלה הקודמת לא יכולה להתחמק, נשארו שאלות קשות לגבי היכולת של המדינה לשלוט בתאגיד.

דוד ביטן: איפה זה כתוב בחוק?

איתן כבל: זה כתוב בחוק.

דוד ביטן: תראה לי איזה סעיף, שאם לא מסיימים את הפירוק, אז גובים אגרה, איפה זה כתוב?

דוד ביטן: באיזה סעיף?

דוד ביטן: תראה לי מה הסעיף.

איתן כבל: אבל זה לא פותר לנו את הבעיה.

דוד ביטן: הבנתי, אבל כל הזמן עוברים מנושא לנושא.

איתן כבל: ראש הממשלה שהוא שר התקשורת ושר האוצר לא יחתמו על חידוש האגרה.

איתן כבל: כשיגיע תורך, תדבר.

איתן כבל: בבקשה, עופר.

<עופר מרגלית: החלטה לגבי כן אגרה או לא אגרה זאת החלטת מדיניות, זה לא משהו שאני כפקיד ממליץ עליו.

איתן כבל: ברור לי.

עיסאווי פריג': קיבלת הוראה לייבש את המערכת?

<עופר מרגלית: כפי שאמרתי, אני יודע ואומר באחריות, שהם נדרשים לזה ויקבלו החלטות.

איתן כבל: מה תהיה ההמלצה שלך?

<עופר מרגלית: אני לא יכול להתייחס לזה.

איתן כבל: למה לא?

איתן כבל: לא שאלתי אותך לגבי האגרה.

איתן כבל: אני מבין, האגרה זה פסה, אף אחד לא יחזיר אותה.

איתן כבל: חברים, אלה מים שכבר עברו מתחת לגשר.

איתן כבל: אני שואל אותך את השאלה המרכזית, מעבר לכל ההערכות, בסופו של עניין השאלה המרכזית – ויתקנו אותי אנשי המקצוע – היא מי יממן את החלק החסר בתקציב כתוצאה מחוסר באגרה, זו השאלה הנשאלת.

<עופר מרגלית: שתי האפשרויות שקיימות זה או הציבור על ידי אגרה או הציבור על ידי תקציב המדינה, אלה שתי האופציות, זה ברור, ומי שמחליט בסוגיה הזאת זה לא אנחנו.

<קריאה: לא מחליטים לא לכאן ולא לכאן.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: היועצת המשפטית, בבקשה.

<אתי בנדלר: אני מבקשת להתייחס גם לנושא האחרון שעלה עכשיו וגם לנושא של הארכת תוקף.

<אתי בנדלר: קודם כל, בנושא של הארכת התוקף, קובע סעיף 92 לחוק, שהתחילה של פעילותו של תאגיד השידור הציבורי החדש היתה באחד באפריל, אבל סעיף 92(ג) לחוק קובע כדלקמן: "נוכח השר, מיוזמתו או על פי הודעת תאגיד השידור הציבורי, כי תאגיד השידור הציבורי אינו ערוך להתחיל בשידורים במועד הקבוע בסעיף קטן (א), רשאי הוא בהסכמת שר האוצר, לדחות בצו את יום התחילה בשלושה חודשים, וימסור על כך דיווח לוועדת הכלכלה; נוכח השר כי תאגיד השידור הציבורי אינו ערוך להתחיל בשידורים גם במועד הנדחה כאמור, רשאי הוא בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכלכלה לדחות בצו את יום התחילה בשלושה חודשים נוספים בלבד".

<אתי בנדלר: דהיינו, היוזמה להארכות התוקף, הן של שר התקשורת שהוא השר הממונה על החוק החדש – כמובן בהסכמת שר האוצר – ואמרנו שהארכה שנייה היא גם באישור ועדת הכלכלה.

<אתי בנדלר: ועדת הכלכלה, גם אם מאוד רוצה, איננה יכולה להחליט על דחייה.

דב חנין: היא יכולה תמיד לשנות - - -

<אתי בנדלר: כן, איננה יכולה להחליט באופן שיהיה לזה תוקף מחייב על דחיית התחילה בשלושה חודשים נוספים, דהיינו אם בסוף החודש הזה לא יגיע צו מהשר הממונה בהסכמת שר האוצר לאישור ועדת הכלכלה, כי אז החוק החדש נכנס לתוקפו.

<אתי בנדלר: החוק החדש נכנס לתוקפו, וזה חסר משמעות, כי למעשה אין תאגיד ציבורי חדש שיכול להתחיל בשידוריו.

<אתי בנדלר: ולכן הדחייה בפועל של תחילת החוק יכולה להיעשות, מעבר לשלושת החודשים האלה, אך ורק בתיקון החוק.

<אתי בנדלר: תיקון החוק, כידוע, הממשלה יכולה ליזום תיקון חוק, ואז החוק הזה, אם הממשלה תיזום, אנחנו כבר מכירים, יכול לעבור גם ביום אחד בשלוש קריאות, ויכולים חברי הכנסת ליזום הצעת חוק, רק שאנחנו יודעים שהצעת חוק של חברי הכנסת, אם היא לא תיתמך על ידי הממשלה, זה תהליך הרבה יותר ארוך, שיכול להסתיים בלא כלום כמובן.

<אתי בנדלר: זה לעניין התחילה.

<אתי בנדלר: לעניין מימון רשות השידור בפירוק באמצעות כונס הנכסים הרשמי, מר דוד האן, לנושא הזה מוקדש סעיף מפורש בחוק, הוא סעיף 113, שהיו עליו הרבה מאוד ויכוחים בעת חקיקת החוק.

<אתי בנדלר: הסעיף הזה, עניינו במימון הוצאות ניהול ופירוק ופירעון חובות הרשות, וכך נאמר בחוק עצמו: "הוצאות ניהול הרשות מיום הפרסום והוצאות פירוקה, לרבות שכר טרחת המפרק ובעלי התפקיד מטעמו.

<אתי בנדלר: ..

<אתי בנדלר: וכן חובות הרשות ישולמו מתוך הכנסות הרשות ונכסיה; עלה סכום הוצאות הניהול והפירוק וחובות הרשות על הכנסות הרשות ונכסיה, ישולם ההפרש בידי המדינה לפי סעיף זה".

דוד ביטן: אתה רואה?

דוד ביטן: מה שאמרתי.

<אתי בנדלר: דהיינו, ההוראות כאן הן מאוד ברורות – המדינה צריכה לשלם.

<אתי בנדלר: לא נאמר בשום מקום בחוק, להבנתי, שתנאי לכך שבין הכנסותיה של רשות השידור תהיה האגרה או יהיו מספיק הכנסות מפרסומות או מקור ההכנסה השלישי, אגרת רכב וכו'.

<אתי בנדלר: דהיינו יש כאן הוראה קטגורית, את ההפרש תשלם המדינה.

<אתי בנדלר: כאמור, היו על זה הרבה מאוד ויכוחים, כי בין היתר נקבע מנגנון, איך המדינה מעבירה את הכספים, ונאמר מפורשות, שאם הכנ"ר רואה מראש, שאין לו או שצפוי שלא יהיו לו מספיק הכנסות כדי לעמוד בהוצאות ניהול רשות השידור ברבעון הבא, הוא צריך להגיש בקשה לאוצר.

<אתי בנדלר: וכאן בנוסח של החוק נקבע כדלקמן: "הוגשה בקשה לפי סעיף קטן זה וסברו נציגי משרד האוצר כי לא יהיה ניתן לשלם את יתרת ההוצאות לתשלום מתוך הכנסות הרשות ונכסיה, וכי הוצאות הניהול והפירוק שלגביהן מתבקש המימון נדרשות לשם המשך ניהולה של הרשות או לשם פירוקה, לפי העניין, תעביר המדינה למפרק את הסכום הנדרש למימון יתרת ההוצאות לתשלום".

דוד ביטן: פקיד האוצר, אתה רואה שזה בניגוד למה שאמרת?

<אתי בנדלר: "הוגשה לפי פסקה (2) בקשה רבעונית, יועבר הסכום הנדרש לפני תחילת הרבעון", וכאן הוסיפה הוועדה משפט נוסף, שנכנס לנוסח הסופי של החוק, והוא קובע כדלקמן: "נציגי משרד האוצר לא יסרבו לבקשה לפי סעיף קטן זה, אם סירובם יגרור פגיעה בשידורים, כפי שהיה נהוג בשנתיים שקדמו ליום הפרסום".

<אתי בנדלר: הוועדה רצתה להבטיח, שהאוצר לא יגרום לכך שההוצאות יביאו לידי כך, שבעצם היקף השידורים יצטמצם לעומת מה שהיה בעבר.

<אתי בנדלר: נדמה לי שההוראות האלה הן מאוד חד משמעיות.

<אתי בנדלר: אינני מבינה, איך בכלל ניתן לתת פרשנות אחרת להוראות הסעיף הזה, ואני תמהה שפשוט לא פועלים בהתאם לחוק.

<משה שגב: אדוני היושב ראש, זאת אומרת שהמדינה מצד אחד מחוקקת, מצד שני עוברת על החוק בצורה גסה ופושעת.

איתן כבל: מי זאת המדינה?

<משה שגב: הנה האוצר, האוצר זה לא המדינה?

<קריאה: זאת לא תהיה פעם ראשונה.

<אתי בנדלר: עוד משפט אחד, אני פונה אליך ישירות עופר.

<אתי בנדלר: הכנתי הרבה מאוד ציטוטים מהדיונים שהיו בוועדה בראשותה של חברת הכנסת יו"ר הוועדה לביקורת המדינה קארין אלהרר, אבל אני אסתפק אך ורק במשפט אחד כשנידונה התוספת הזאת, שאנחנו ביקשנו להוסיף לחוק.

<אתי בנדלר: ואומר עופר מרגלית בפרוטוקול הדיון מיום 6 ביולי 2014 בעמוד 155: זה לא כל הדיווחים, זאת הצעת תקציב אחת לרבעון.

<אתי בנדלר: אנחנו צריכים גם להיערך תקציבית לדבר הזה.

<אתי בנדלר: הוא אומר לנו – הוא זה הכנ"ר: חבר'ה, בתקופה הקרובה, הערכת ההכנסות שלי היא X והערכת ההוצאות שלי היא Y, יש פה פער, זה מה שאני צריך; אנחנו – אומר עופר – אנחנו בודקים שהערכות שלו סבירות ומאשרים.

<אתי בנדלר: היו כאן הצהרות מאוד ברורות בעניין הזה.

איתן כבל: תודה על הדברים המאלפים.

איתן כבל: בבקשה, הכנ"ר.

<דוד האן: בעקבות הקראת סעיף 113 על ידי היועצת המשפטית של הוועדה, אני רק רוצה לציין שלפני שבועיים אני התרעתי בכתב פעמיים, בשני מכתבים, אל משרד האוצר, אל אגף התקציבים ואל החשבת הכללית, על המצב התזרימי הבלתי אפשרי, ושלא ניתן לנהל כך את רשות השידור.

<דוד האן: טרם נעניתי בכתב כעבור שבועיים.

איתן כבל: אבל עופר אמר שהם עוקבים.

<קריאה: - - -

איתן כבל: עופר אמר שהם עוקבים מתחילת התהליך.

איתן כבל: תודה לדוד הכנ"ר.

איתן כבל: תהיה רגוע, עופר אמר שהם עוקבים.

איתן כבל: ברשותכם, יש כאן נציג למשרד התקשורת?

איתן כבל: עורכת הדין דנה נויפלד, האם מה שאת הולכת לומר זה על דעת השר או שזאת דעה אישית 50 שקל?

איתן כבל: הוותיקים זוכרים את הסיפור, חפש את המטמון.

איתן כבל: זאת לא דעתך האישית, בבקשה.

אילן גילאון: לא ירדת מספיק על עופר, לדעתי צריך להיכנס בו עוד קצת, עופר אשם...

<תמנה עורב: עופר הוא השליח.

איתן כבל: עופר הוא פה.

אילן גילאון: מישהו התפלא כאן שהממשלה עוברת חוקים ועוברת עליהם כאחרון העבריינים....

<דנה נויפלד: האחריות על רשות השידור הועברה לראש הממשלה לפני כשבועיים וחצי.

<דנה נויפלד: ראש הממשלה מעונין לבחון את התמונה הכוללת, ולא לכבות שריפות מידיות.

קארין אלהרר: מה יש לו לבחון?

<קריאה: הבעיה היא שהשריפה תכלה את הכול.

איתן כבל: תנו לה להציג, היא ה-teller, היא לא הבעלים.

איתן כבל: תנו לה קודם כל להציג.

<קריאה: אם היא יכולה לדבר בשמו ולומר מה אומר ראש הממשלה - - -

איתן כבל: חברים יקרים, ברשותכם, תנו לעורכת הדין דנה נויפלד להציג את מה שהיא נתבקשה להציג על ידי השר הממונה.

<דנה נויפלד: אתמול נכנס לתפקידו מנכ"ל משרד התקשורת החדש, מר שלמה פילדר, וראש הממשלה הטיל עליו ללמוד את הנושא.

<דנה נויפלד: יש פה סוגיות של תקציב ושל העובדים ובעיות לוגיסטיקה של ההקמה, ויש פה גם הצורך - - -

<קריאה: אף אחד לא מדבר ולא מעניין אף אחד הפקות - - -

<דנה נויפלד: אם היית נותן לי להשלים את המשפט, הייתי אומרת שיש גם צורך להבטיח את המשך רכישת הפקות המקור.

<מלי פולישוק: קודם שישלמו את מה שכבר השתמשו, לפני שקונים חדש.

איתן כבל: חברים, זאת יועצת משפטית, קוראים לה דנה נויפלד, תנו לה לסיים, ואחר כך אנחנו נתייחס לא לדנה נויפלד היועצת המשפטית, שהיא השליח, מבלי להפחית מערכה כהוא זה, כי יש כאן עניין גדול שצריך להתייחס אליו לגופו של עניין.

איתן כבל: תודה.

<דנה נויפלד: בשבועות הקרובים המסקנות האלה יובאו בפני ראש הממשלה.

<דנה נויפלד: בינתיים חשוב לציין שכל הגורמים מחויבים להבטיח את המשכורות לעובדים.

<קריאה: ומה עם הפקות המקור?

<קריאה: ומה עם הפקות המקור - - -

דב חנין: אדוני היושב ראש, ראש הממשלה שלח עורכת דין מצוינת, אבל אני חושב שצריך לדרוש את התייצבות הנאשם.

איתן כבל: הוא יוזמן לדיון הבא.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני יודע שזה אחד הנושאים היותר חשובים.

<קריאה: אנחנו כבר באבטלה, אנחנו כבר הוצאנו כסף.

<קריאה: אנחנו באבטלה, אנחנו חייבים כסף לאנשים שעבדו בשבילנו.

<קריאה: יש לנו הסכמים, שברגע זה לא משלמים לנו, מעל חודשיים לא משלמים.

<קריאה: זה חשוב מאוד, זה הנושא החשוב.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': איפה חברת הכנסת אלהרר?

עיסאווי פריג': היא יצאה.

<לאה ורון: היא נאלצה לצאת, היא צריכה לנהל ישיבה של ועדה בראשותה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת איתן כבל, אני מצטרף לכל החברים לפניי.

עיסאווי פריג': חברים, ידידי יעקב פרי, אני קמתי כמה ימים בשבע בבוקר, חודש, כדי לבוא לוועדת אלהרר ולנסות להתגנב לדיונים שהם מקיימים כדי שאנחנו נהיה מחוץ לדיונים.

עיסאווי פריג': למה אני מעורב ושואל את השאלות?

עיסאווי פריג': כשרציתי להיות עם המשפחה ברמדאן וביקשנו לא לקיים דיונים בזמן רמדאן - - -

<משה שגב: - - -

עיסאווי פריג': אני שביקשתי לקיים דיונים ולהתחשב בנו, נתקלתי בדורסנות בדיונים בוועדת אלהרר.

עיסאווי פריג': קארין לא שיתפה אתנו פעולה והשר נכח ודאג להיות בכל הישיבות, מעורבות כזאת שלא ראיתי, בשביל שנעבור תרמית כזאת גבוהה?

עיסאווי פריג': אני אומר את זה בכאב, ממש עם כאב, לבוא לכאן חודש ימים, לעזוב את הבית ולבוא לכאן בשביל תרמית כזאת?

<משה שגב: ושכנעו אותך להצביע בעד?

עיסאווי פריג': בכאב.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת שלי יחימוביץ אמרה שאין סיכוי וכולם ידעו שאין סיכוי.

עיסאווי פריג': ישבו עלינו, ואתה גם חברי איתן כבל שכנעת אותי בסוף להצביע בעד, אני זוכר טוב, שכנעת אותי.

עיסאווי פריג': וכל התרמית הזו, כדי שנגיע למצב הזה?

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': בגלל הבחירות, בגלל הפוליטיקה?

דוד ביטן: איזה תרמית?

עיסאווי פריג': שלא ניתן ליישם את החוק הזה בתקופה כזו.

דוד ביטן: בגלל השר שהיה או בגלל שלא - - -

<תמנה עורב: זה היה מעשה נוכלות פוליטי, מעשה נוכלות.

דוד ביטן: למה הפירוק לוקח כל כך הרבה זמן?

דוד ביטן: זאת הבעיה.

<תמנה עורב: מעשה נוכלות.

<קריאה: למה צריך לפרק בכלל?

עיסאווי פריג': יש לי יסוד סביר וחזק להניח, שהחוק הזה היה במהותו פוליטי גרידא, ולא חוק שראה את אינטרס הרשות הציבורית כמעלה ראשונה, זאת המסקנה שלי.

<קריאה: זה היה בדיוק לפני בחירות, כולם ידעו שהולכות להיות בחירות.

עיסאווי פריג': אני אומר לציבור העובדים, עם כל הצער שבדבר, חברים, לא מחזירים את הגלגל אחורה.

עיסאווי פריג': הגענו למצב, שלא ניתן לחזור אחורה.

<קריאה: זה לא נכון.

עיסאווי פריג': עם כל הכאב שבדבר, לא ניתן להחזיר את הגלגל אחורה.

עיסאווי פריג': אנחנו נזרקנו, ואתם נזרקתם, לאמצע הבריכה, שאין ממנה חזרה.

עיסאווי פריג': יש לנו בשלב הזה שתי נקודות להחליט לגביהן.

עיסאווי פריג': הבעיה הראשונה, הקשבתי לעופר והייתי אתו כל הזמן בקשר, יש גם החלטה פוליטית לא להעביר את הכספים באופן רציף ושוטף לרשות השידור.

עיסאווי פריג': הייבוש הזה, שבא מהאוצר, אני מבקש שבעל הבית אמיר לוי שבא לישיבות והצהיר את ההצהרות, הוא צריך לשבת כאן ולתת את התשובות, ולא עופר, כי בעיית המימון היא קריטית.

שלי יחימוביץ': הוא עדיין בתפקיד שלו, אז אי אפשר לתלות את זה בחילופי שלטון, אמיר לוי.

שלי יחימוביץ': הוא בתפקיד, ולכן הוא ממש כתובת.

עיסאווי פריג': הוא חייב לבוא, הוא השתתף כאן והצהיר הצהרות.

<משה שגב: הוא בא ביום האחרון להעברת החוק, הוא בא ושכנע פה את חברי הוועדה.

<משה שגב: אמיר ישב ושכנע את חברי הוועדה שיש כסף, שיש בריכה.

עיסאווי פריג': אנחנו מדברים על הגירעון ששמעתי מהכנ"ר האן, 50 מיליון.

עיסאווי פריג': דיברנו על המשכורות של העובדים אבל גם ליוצרים ומוזיקאים, יש להם עובדים שמקבלים משכורות.

<קריאה: לא מקבלים.

עיסאווי פריג': ברגע שאני מרשה לעצמי להזניח אותם, זה גם דבר שלא יכול לעבור לסדר היום.

עיסאווי פריג': יש המון שאלות, אבל דבר אחרון, שמעתי את המנכ"ל המיועד קובלנץ, גם מנכ"ל החינוכית, אתה בשני כובעים.

עיסאווי פריג': אתה אמרת שאתה צריך 12 עד 15 חודש, בהנחה שכל הגורמים ישתפו פעולה.

עיסאווי פריג': זה דבר ענק, שכל הגורמים שיתפו פעולה, דהיינו שנצטרך לפחות עוד שנתיים ליישם את החוק.

עיסאווי פריג': מכאן אני פונה אליך, אדוני היושב ראש, בשנתיים אתה לא יכול לנהל גוף זמני, כשאתה לא יכול לא לפטר עובד ולא לקלוט עובד ולא לעשות רפורמות, אתה לא יכול זמני לשנתיים.

עיסאווי פריג': אנחנו חייבים בוועדה להציע בתקופה הזו מרחב פעולה ליונה ולכנ"ר, אחרת החוק גם לא יגיע לשנתיים.

עיסאווי פריג': חייבים להיות יצירתיים ולחשוב על פעולה באמצע, איך אנחנו יכולים לקדם, כי אי הוודאות של העובדים שנמצאים כאן הורסת נפשית, ואסור לנו לשתוק על זה.

<תמנה עורב: אנחנו שבויים, בני ערובה, אנחנו לא יכולים לא לבלוע ולא להקיא.

<תמנה עורב: אנחנו שבויים.

<אחיה גינוסר: אני יושב ראש אגודת העיתונאים בירושלים.

<אחיה גינוסר: חבר הכנסת איתן כבל, ברכות על התפקיד.

<אחיה גינוסר: אני מקווה שאתה לא תיפגע מכמה דברים שיש לי להגיד.

איתן כבל: אחרי מה שאמר עלי חבר שלי עיסאווי, מה עוד אני יכול להגיד?

איתן כבל: דרך אגב, זה שאני שותק, זה לא אומר שאני עדיין מסכים לכל מה שאתם אומרים, אני פשוט מנהל דיון.

<אחיה גינוסר: קודם כל, עצם העובדה שאנחנו נמצאים פה היום בדיון כזה, במצב כזה של רשות השידור, מוכיחה לטעמי שהחוק לא רק שהיה חוק מרושע, אלא גם היה חוק טיפשי וגם היה חוק פופוליסטי.

<אחיה גינוסר: חוק פופוליסטי במובן של ביטול האגרה.

<אחיה גינוסר: הרי הדבר הראשון שארדן ולפיד עשו זה לעמוד מאחורי הפלקטים הענקיים של ביטול אגרה, ביטול אגרה.

<אחיה גינוסר: אז אני אומר לכם שחזון רשות השידור החדשה, על פי החוק שחוקקתם, איתן, זה שמשרד האוצר הוא זה שמממן את החלק הזה של האגרה של רשות השידור.

<אחיה גינוסר: שמשרד האוצר שצריך לממן אלפית מהאגרה של רשות השידור, תראו איפה כולנו נמצאים.

<אחיה גינוסר: תראו איך פתאום הם מתנערים מאחריות, תראו איך הם מתנערים מהחבות שלהם על פי חוק.

<אחיה גינוסר: ככה צפוי לנו העתיד של הרשות החדשה, שהאוצר צריך לממן 300, 400, 300, 250, 300, 350 מיליון שקלים הוא צריך לממן כל שנה.

<אחיה גינוסר: איזה אחיזה זאת ברשות השידור, איזה שר אוצר, איזה כיף, איזה תענוג זה לשלוט ככה ברשות הזאת, כשאני צריך לתת את ה-300 מיליון שקלים כל שנה.

איתן כבל: על זה כבר התקיים דיון.

<אחיה גינוסר: התקיים על זה דיון, והנה עכשיו, אפילו בתקופת הביניים תראו מה קורה.

<אחיה גינוסר: אני אומר לך, חבר הכנסת שאמרת שאין דרך חזרה, ולך אני אומר חברת הכנסת שלי יחימוביץ, זה לא נכון שאין דרך חזרה.

<אחיה גינוסר: אולי לא צריך לחזור לגמרי לאחור.

שלי יחימוביץ': אני לא אמרתי שאין דרך חזרה.

<אחיה גינוסר: אני יודע, את אמרת שצריך לחזור.

<אחיה גינוסר: אני אומר שאולי לא צריך לעשות חזרה טוטלית, אולי יש בחוק בכל זאת איזה דבר, שניים, ההפרדה מהפוליטיקה שהצליחו במידה כלשהי לעשות, אולי יש פה כמה דברים, אבל אפשר לתקן אותו בצורה דרמטית.

שלי יחימוביץ': נכון.

<אחיה גינוסר: אסור שהתקציב יהיה בידי המדינה.

<אחיה גינוסר: אסור, זה פשוט אסור, תראו מה קורה, זה מה שקורה.

<אחיה גינוסר: אסור שהתקציב יהיה בידי המדינה.

<אחיה גינוסר: אנחנו הצענו בזמנו, ואני חוזר על ההצעה הזאת, ואני מבקש אתכם, חברי הכנסת, לשים לב, כי זה אחרי הרבה מחשבה והרבה התייעצות.

<אחיה גינוסר: את האגרה של הרכב השאירו, פשוט משום שבציבור לא מרגישים שיש אגרה.

נחמן שי: נכון.

<אחיה גינוסר: ברישיון הרכב אין הפרדה בין האגרה לבין אגרת רשות השידור, כתוב אגרת רישיון רכב, כולם משלמים ובתוך האגרה הזאת יש 120 שקל רשות שידור.

<אחיה גינוסר: את זה השאירו, השאירו את זה גם לפיד וגם ארדן, בידיעה ובמחשבה הם השאירו את זה.

נחמן שי: אל תשכח, העלו את זה, לא השאירו את זה.

<אחיה גינוסר: העלו את זה, כי לא רואים את זה, זאת אומרת שמראית העין היתה פה חשובה, אולי הם צודקים.

<אחיה גינוסר: אנחנו מציעים, לו גבינו את האגרה דרך הביטוח הלאומי, גובה האגרה היה ממש אפסי.

איתן כבל: אנשים לא יידעו - - -

דוד ביטן: מה אתה רוצה, להעלים את האגרה?

<אחיה גינוסר: 300 מיליון שקל מתקציב המדינה – אני רואה את אמיר לוי עומד כאן ואומר לכם: מה, אתם השתגעתם?

<אחיה גינוסר: לתת לרשות השידור 300 מיליון שקל מתקציב המדינה?

<אחיה גינוסר: ומה עם האישה הזקנה במסדרון ומה עם סל תרופות?

<אחיה גינוסר: מה, הם יותר חשובים?

<אחיה גינוסר: אני רואה את זה קורה, מה אתם לא רואים?

<אחיה גינוסר: אני אומר, יש דרך, יש דרך לגבות אגרה שהיא אפסית, אפסית, דרך ביטוח לאומי, זה שקלים בודדים בחודש וכולם מרוויחים.

איתן כבל: כשנדון בתיקונים לחוק, תציע את זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: תודה, אדוני.

אילן גילאון: אין לי הרבה מה להוסיף על קודמיי במקרה הזה, אבל אני רוצה שנבין שכאשר החוק הזה התקבל, קרה דבר בישראל.

אילן גילאון: זאת היתה הפעם הראשונה שבאו להניף את הגרזן על רשות ציבורית – לא על תאגיד, אלא על רשות ציבורית.

אילן גילאון: בקליפת אגוז, מקרה רשות השידור הוא המקרה של מדינה שבה יש פרזנטורים ולא מנהיגים, שאין להם אחריות לכלום, אלא לנכס לעצמם רפורמה כזאת או אחרת.

אילן גילאון: הרי היינו באמצע הרפורמה, לפני שהרפורמה הזו באה.

אילן גילאון: אבל הרפורמה הזאת קרתה, ומישהו כאן התפלא מאוד מכך שהמדינה מחוקקת חוקים ולאחר מכן היא עוזבת כלאחר יד.

אילן גילאון: לכן הבעיה המרכזית היא כרגע היא הטווח הקצר.

אילן גילאון: אני לגמרי תומך בחברים שדיברו על כך, שאת החוק הזה צריך לשים לאל.

אילן גילאון: זאת התייחסות לא אחראית לא לדור המדבר, לא לרשות ציבורית, כפי שהיתה צריכה להתנהל.

אילן גילאון: מי שממונה כאן, מעניין אותו השידור הציבורי, כמו שאת ארדואן מעניינת בטורקיה הרשות הציבורית אצלו.

אילן גילאון: ..

אילן גילאון: רק שהטורקים, בניגוד אלינו, פעלו בצורה קצת יותר מתוחכמת, נדמה לי.

אילן גילאון: תראו, את הדברים אמרתי קודם.

אילן גילאון: אני חושב שהחוק הזה לא היה צריך להיוולד ולא להגיע אל העולם, אלמלא מי שלא היה חייב להביא גם רפורמה על שמו.

אילן גילאון: הרי הרפורמה הזאת התרחשה, אנחנו ברפורמה השישית או השביעית או השמינית.

אילן גילאון: ולכן כל הרעיון הזה, היות והמדינה גם לא מסוגלת לממש אותו בשום מקרה, מה שאני רואה בתוך החוק הזה, שאין יוצא ואין בא.

אילן גילאון: אם אין פתיחה של דבר חדש, אין פירוק של הדבר הישן, ולכן את הדבר הזה צריך להציל ולהעביר בהתאם לתנאי הרפורמה הקודמת, כלומר לא רק ביטול החוק, אלא לקיחת הרפורמה הקודמת, שדיברה על פרישה מרצון, שדיברה על טיפול בנכסים, שדיברה על יצירת המקור, שדיברה על הרבה מאוד דברים.

אילן גילאון: זה בעצם החוק שהיה צריך להתקבל, והאנשים שהיו צריכים לזכות, הם כבר זכו, זה שר האוצר הקודם, זה גלעד ארדן הקודם, זה כל האנשים הקודמים.

אילן גילאון: לכן כרגע מה שיש לעשות יותר מכל דבר אחר, היות וחוק ההסדרים הוא חוק המסתדרים ובית הקברות לחוקים, סוף סוף אפשר לעשות בו שימוש יאה ונאות ומוצדק ולקבור את החוק הזה ולקחת ולקיים את הרפו8רמה הקודמת.

אילן גילאון: לפי העיקרון הזה של ההפרטה שמדברים עליו, על יעילות ועל רווחים, לו היו הולכים על העיקרון הזה במדינת ישראל כולה ועל המפעל הציוני כולו, ל5א היו מוצאים מישהו שיקנה את המפעל הציוני במחיר שהושקע בו, תאמינו לי, ורשות השידור זה מדינת ישראל במקרה הזה.

איתן כבל: תודה, תודה, תודה.

איתן כבל: חברת הכנסת נאוה בוקר, ואחריה אריאל יעקבי.

נאוה בוקר: קודם כל, אני רוצה לומר שלבי עם העובדים.

נאוה בוקר: המצב שבו הם נמצאים וחוסר הוודאות זה דבר נורא.

נאוה בוקר: צריך לדאוג להם וכמה שיותר מהר, דבר ראשון זה למשכורות.

נאוה בוקר: השאלה שלי מופנית אליך, דוד האן, יש פיקוח על הוצאת הכספים היום?

נאוה בוקר: כי אני שומעת שבונים אולפנים ב-10 מיליוני שקלים, ומצד שני אין כסף למשכורות, מי מפקח על ההוצאות האלה?

<דוד האן: אל"ף, מעניין ממי שומעים.

<דוד האן: קודם כל בוא נייחס שמועות לאנשים.

<דוד האן: שמועות.

נאוה בוקר: זה מידע שאני מקבלת, ואני אשמח אם תאשר או לא.

<דוד האן: רב סרן שמועתי תמיד מסתובב בחדר.

<דוד האן: לא, יש פיקוח מדויק.

<דוד האן: כל ההוצאות שלנו עוברות את העין הבוחנת של משרד האוצר ברחל בתך הקטנה, אגף התקציבים והחשב הכללי כאחד, אז הכול מפוקח.

<דוד האן: ההוצאות ששמעת עליהן, שכל כך ששו לדבר עליהן, כן, התרגשו עלינו בחירות כלליות לכנסת, שאף אחד לא חזה את זה בתחילת הדרך.

<דוד האן: האולפנים ברוממה ממש מתפוררים, אז כן, חיזקנו בשמונה עד 10 מיליון שקלים את האולפן ערב הבחירות, הכשרנו אותו מחדש שיהיה ראוי לשידור, והוא גם יוכל להיות מוכן להעברה לתאגיד החדש, אם וכאשר הדבר יידרש.

נאוה בוקר: הבנתי.

נאוה בוקר: הועלו כאן קודם טענות על פוליטיקה ושהכול פוליטי, עם כל הכבוד, רק אתמול, עוד לא עברו 24 שעות, נכנס מנכ"ל חדש לעבודתו.

נאוה בוקר: הוא איש מקצוע מעולה במשרד התקשורת, אני חושבת שצריך לתת לו כמה ימי חסד, וגם לראש הממשלה.

<תמנה עורב: אנחנו שבויים, אנחנו בני ערובה, אנחנו כבר במשך שנה תלויים, החבל נמצא עלינו כאן.

<תמנה עורב: אנחנו בני ערובה, לנו אין ימי חסד, אנחנו לא יכולים לתת.

איתן כבל: נא לא להפריע לה, גם אם הדברים שהיא אומרת לא מוצאים חן בעיניכם.

<קריאה: יש חוק, למה צריך ימי חסד?

<קריאה: צריך לקיים את החוק, זה מה שמבקשים.

<אורי רשטיק: תני את הכסף.

נאוה בוקר: הממשלה הוקמה לפני שבועיים.

נאוה בוקר: אני חושבת שראש הממשלה צריך מספר שבועות כדי לגבש פתרון.

נאוה בוקר: אני חושבת שאפשר לתת לו כמה שבועות.

<אורי רשטיק: אבל יש אנשים שלא מקבלים שכר.

איתן כבל: אורי רשטיק, זאת רק דעתה.

נאוה בוקר: זה לא סותר, זאת דעתי שצריך לפתור את הבעיות הכספיות ולדאוג לעובדים שנמצאים כאן, זה דבר ראשון במעלה.

<אורי רשטיק: צריך להעביר את הכסף והוא לא מעביר.

<קריאה: הוא היה השר הממונה - - -

איתן כבל: חברים, אני רוצה שאנחנו נספיק גם להגיע לסיכומים ושתצא מכאן אמירה לפעולה.

איתן כבל: אנחנו נבחרנו לפה לדבר, אז תנו לנו אולי לנסות לעשות.

נאוה בוקר: תודה, אני סיימתי.

איתן כבל: אריאל יעקובי, בבקשה.

<אריאל יעקובי: אריאל יעקובי, יושב ראש הסתדרות עובדי המדינה.

<אריאל יעקובי: אדוני היושב ראש, לא הרבה זוכרים, אבל אני הכרתי אותך כשר הממונה על רשות השידור, ואני יודע שאתה יודע מה צריך לעשות ברשות השידור, ואתה דחפת ועשינו הסכם רפורמה חתום – אגב, חתום.

<אריאל יעקובי: ואחרי שהסכם הרפורמה נחתם, היה צריך לממן.

<אריאל יעקובי: חבר הכנסת גילאון אמר שלא דיברנו מספיק על עופר מרגלית, היה צריך לממן את זה עופר מרגלית, אמיר לוי, והיתה לנו הפתעה.

<אריאל יעקובי: יום אחד בבוקר הם אמרו לנו: במקום לממן, תתחילו לבוא בשבע בבוקר לוועדה.

<אריאל יעקובי: אנחנו אחרי הפגישה הראשונה, אני הודעתי שאני לוועדה הזאת יותר לא בא.

<אריאל יעקובי: בוועדה ההיא לא נתנו לנו לדבר, בוועדה ההיא לא נתנו לנו להתייחס, ואתם יודעים, אני משתדל לא לעשות את עבודת המחוקקים, כי מחוקקים מחוקקים, ואנחנו נטפל בהשלכות.

<אריאל יעקובי: אני הרגשתי כאיש איגוד מקצועי, כחבר בהסתדרות שלוקחת אחריות, שלא יתנו לי לטפל בהשלכות.

<אריאל יעקובי: אז כל מה שביקשתי מהוועדה זה שייתנו לנו את ההסכם שחתמנו עליו.

<אריאל יעקובי: לשמחתי, דבר אחד נעשה טוב והיטב, וזה שלא אמרו לדוד האן להיות מפרק, אלא לנהל את רשות השידור על פי הכללים שנחתמו בעבר ובהסכמים הקיבוציים.

<אריאל יעקובי: אני מבקש להגיד, אדוני היושב ראש, שאני חושש שמא באחד באוגוסט עובדי רשות ציבורית במדינת ישראל לראשונה יהיו בהלנת שכר.

נחמן שי: לא יקבלו משכורת, נכון.

<אריאל יעקובי: אני יודע מה צריך לעשות.

<אריאל יעקובי: אדוני היושב ראש, גם אתה יודע מה צריך לעשות.

<אריאל יעקובי: כל מה שעופר מרגלית צריך לעשות זה לתת להם את הכסף, קודם כל להוציא לפרישה מרצון את כל העובדים שרוצים ללכת הביתה ומשלמים להם סתם שכר חינם, סתם, ואדוני היושב ראש, אני גם יודע שאתה צודק, כשאתה אומר שחייבים לדחות את כניסת החוק הזה לתוקף, כי אין דרך אחרת מולם.

<אריאל יעקובי: זאת אומרת, לחשוב אחרת.

<אריאל יעקובי: פה זה נאיבי.

<אריאל יעקובי: אנחנו קודם כל רוצים שאפשר יהיה לקיים את הארגון הזה טוב, שהעובדים לא ייפגעו, ואת יתר ההשלכות, אדוני היושב ראש, אני מבקש שתזמין אותנו לפה, יש לנו הרבה מאוד פתרונות.

<אריאל יעקובי: ואם תרשה לי עוד מילה אחת, אני רוצה קצת לבקש את עלבונם של עובדי הטח"י, הטלוויזיה החינוכית בישראל.

<אריאל יעקובי: הם עובדי מדינה, ואם אתם רוצים סיבה מצוינת למה לא התכוונו לעשות שום שינוי – יושב פה המנהל הנבחר של הרשות החדשה, שהוא גם מנהל הטח"י, והוא יספר לכם, שאפילו את הסכם הפרישה מרצון לעובדי הטלוויזיה החינוכית לא הציעו עד היום.

<אריאל יעקובי: מה שזה אומר, שאף אחד לא מתכוון לעשות דבר.

<אריאל יעקובי: אף אחד לא יודע לעשות את זה, ואלה שמתכוונים – ועכשיו מילה טובה על עופר מרגלית, כי אני יכול להעיד שהוא מתכוון לעשות – אלה שמתכוונים אזוקים באזיקים נוראיים ב"שב ואל תעשה כלום".

איתן כבל: תודה לאריאל.

איתן כבל: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה.

דוד ביטן: אני אמנם לא הייתי בהליך החקיקה בכנסת הקודמת, אבל בוודאי שצריך להאריך בשלושה חודשים, וכפי שאני רואה, גם יותר מזה.

דוד ביטן: הבעיה המרכזית זה שהליך הפירוק לוקח יותר מדי זמן, וזאת לדעתי שערורייה בפני עצמה, מכיוון שאני מאמין ומעריך, שהיתה איזה הערכה מקצועית כמה זמן זה צריך היה לקחת, ואת זה הכניסו לתוך החוק.

דוד ביטן: לכן אני חושב שזאת הבעיה המרכזית וצריך לטפל בה, להקטין את הזמן, הזמן של עוד 12 חודש, אחרי כל מה שעברנו, ונראה לי שגם זה לא יסתיים, ובעניין הזה צריך לטכס עצה ולראות איך מצמצמים את הזמן הזה.

דוד ביטן: לגבי הפקות מקור וכו', אני חושב שלאור הזמן שזה לוקח, צריך לתת את הדעת על זה.

דוד ביטן: בתוך הוצאות הרשות הקיימת, אמנם לא כתבו בסעיף 113 מה כלול בהוצאות, ואין הגדרה של ההוצאות, אבל צריך שיהיה משהו להעביר במצב הזה.

<אתי בנדלר: יש לזה התייחסות בחוק, ברור שצריכים לבצע גם הפקות.

דוד ביטן: דפדפתי בחוק, ולא ראיתי.

דוד ביטן: הרי ברור מאליו שצריך להעביר משהו לרשות החדשה.

דוד ביטן: אם ימשיכו כך, לא יהיה מה להעביר מבחינת תכנים ומבחינת הערוץ הראשון, והליך הפירוק לוקח זמן.

דוד ביטן: צריך לאפשר לערוץ 1 גם לקבל עובדים, כיוון שאפשר לקבל עובדים מבחינה משפטית באופן זמני, זה לא פוגע בהליך המעבר של הפירוק.

<תמנה עורב: זה פוגע.

דוד ביטן: אני חושב שזה לא פוגע ולא צריך לפגוע מבחינה משפטית, ולכן אולי כרעיון – אתה אמרת להקים צוות שיטפל מול הממשלה, אני חושב שזה רעיון טוב.

דוד ביטן: כל עוד האוצר ישלם את ההוצאות, יהיה לחץ לסיים את זה כמה שיותר מהר.

דוד ביטן: כל עוד המצב יישאר כך, הוא יישאר עוד הרבה שנים בצורה הזאת.

דוד ביטן: את האגרה בכל מקרה לא צריך להחזיר.

יעקב פרי: חבר הכנסת איתן כבל, אני מודה לך ואני כמובן מצטרף לברכות.

יעקב פרי: אני באמת שמח.

יעקב פרי: אני חושב שאנחנו מכלים פה הרבה מאוד זמן עם עובדות ועובדים יקרים מודאגים, שנמצאים על ספינה, שנראה שהיא כמעט הולכת לטבוע, ואני מבין את ההרגשה.

<תמנה עורב: היא כבר טובעת.

יעקב פרי: ואנחנו מתעלמים מהתוכן, למה הגענו בסופו של דבר לנחישות, הייתי אומר אפילו האובססיביות, של השר ארדן בקדנציה הקודמת לעשות חוק או לעשות רפורמה.

יעקב פרי: הוקמה ועדה, שאם אינני טועה, קראו לה הוועדה של רם לנדס.

<קריאה: - - -

יעקב פרי: לא משנה, רבותי, נתייחס קודם כל לעובדות.

<קריאה: - - -

איתן כבל: חברים, זאת לא עבודה סמינריונית, תתקדמו.

יעקב פרי: אני יודע שזה אולי לא נעים ואולי לא כל כך פופוליסטי או פופולרי לומר, אבל מעמדה של רשות השידור הציבורי הידרדר בשנים האחרונות, האיכות ירדה.

<קריאה: לא של הרדיו.

<תמנה עורב: סליחה?

<תמנה עורב: תוריד את האגרה, כמו שעשיתם כל הזמן בכנסת, תורידו את האגרה, תמשיכו לשדר אותן שעות ובאמת תצפו ליופי של תכניות.

יעקב פרי: במגוון רחב מאוד של פרמטרים שאמרת מעמד

יעקב פרי: כם בציבור - - -

<תמנה עורב: בגלל עליהום, עליהום על רשות השידור.

יעקב פרי: אמרתי שהוא הידרדר, ירדתם באיכות התוכן, היה שימוש מוגזם בכספי ציבור.

<תמנה עורב: די, נמאס כבר, כמה כבר אפשר לספוג את זה, אדוני?

<תמנה עורב: כמה כבר אפשר להגיד את הדברים האלה?

<תמנה עורב: די.

איתן כבל: תמנה, זה דיון ראשון, מותר לו.

<תמנה עורב: גם לי מותר.

יעקב פרי: אפשר לשבת מסביב לשולחן כאן ולצעוק תרמית ולומר שהכול הוא פוליטיקה, ארדן עשה את זה מטעמים פוליטיים, ראש הממשלה לא מקדם את הרפורמה.

<תמנה עורב: ואיפה היה היושב ראש שלך?

יעקב פרי: תמנה, אני אודה לך אם תרשי לי.

יעקב פרי: אני אומר את דברי, ואחר כך תגיבי, ואני אשאר פה לשמוע.

יעקב פרי: תני לי בבקשה לסיים את דברי.

<תמנה עורב: בבקשה.

יעקב פרי: אני חושב שבסופו של דבר, יכול להיות שהחוק היה יכול להיות חוק יותר טוב, יכול להיות שדרושים כמה תיקונים ברפורמה הזאת.

יעקב פרי: אני רוצה להגיד לך כצופה, תמנה, שבחודשים האחרונים אני מהערוץ הראשון בטלוויזיה נהנה יותר, אני לא יודע מה קרה.

<תמנה עורב: נפלא.

איתן כבל: זה מזכיר לך שהיית צעיר...

<משה שגב: עם אותם עובדים.

<משה שגב: עם אותם עובדים, אדוני.

<משה שגב: הפלא ופלא, עם אותם עובדים, אלה שרצו לזרוק.

<קריאה: סוף סוף הבאתם מנהל אחד.

<קריאה: במשך 20 שנה ברשות השידור, בושה וחרפה - - -

<אריאל יעקובי: אני שומע פה הרבה דברים בגנות העובדים.

יעקב פרי: לא אמרתי מילה אחת בגנות העובדים.

<אריאל יעקובי: בגנות מעמדה של רשות השידור.

יעקב פרי: נכון.

<אריאל יעקובי: אני אומר לך דבר אחד באחריות – אפילו לא מילימטר ממעמדה הירוד של רשות השידור זה בגלל העובדים, אפילו לא מילימטר.

יעקב פרי: אני לא אמרתי מילה אחת בגנותם של העובדים, אמרתי שמעמדה של רשות השידור הציבורי בשנים האחרונות הידרדר.

יעקב פרי: כן צודק, לא צודק, זאת עובדה, אתה לא יכול להתווכח אתי על זה.

יעקב פרי: למה הוא הידרדר?

יעקב פרי: על הסיבות אנחנו יכולים להתווכח.

<קריאה: אבל העובדות הן שיש מנהל מקצועי - - -

איתן כבל: בבקשה, די חבר'ה, התקדמנו, הוצאנו אנרגיות.

איתן כבל: כל מי שבא מאורגן לצעוק צעק, הכול בסדר.

איתן כבל: אנחנו בישורת.

יעקב פרי: ידידי איתן, מה שחסר לי בדיון הזה זה באמת האוצר ומשרד התקשורת, הם לא היו פה.

נחמן שי: הם לא רוצים לבוא.

יעקב פרי: הם לא רוצים לבוא, אבל אני חושב שחובתנו כוועדה – אם אנחנו רוצים לדבר על שלושה חודשים, אם אנחנו רוצים לדבר על שינוי החוק, ואם אנחנו רוצים לדבר על ביטול החוק, כל מה שאנחנו לא רוצים, בלי שני הגורמים הללו, אנחנו יכולים לשבת ולשמוע אחד את השני ולצעוק אחד על השני, ולא לקבל, כן לקבל, זה לא יעיל, חבל על הזמן וחבל על הכסף.

יעקב פרי: אם ראש ממשלת ישראל רוצה לבטל את השידור הציבורי או להכפיף אותו - -

נחמן שי: לא, יעקב, אתה מבין בדיוק מה הוא עושה.

יעקב פרי: אני יודע, לכן אני שואל את השאלה בקול רם.

נחמן שי: אתה בדיוק מבין מה הוא עושה.

יעקב פרי: - - או להכפיף אותו למערך הפוליטי יותר או להצמיד אותו יותר למערך הפוליטי, אנחנו יכולים כן לעשות או לא לעשות, אבל אנחנו צריכים להזמין את שר התקשורת לכאן, הוא צריך לתת את ההסברים.

יעקב פרי: ואנחנו צריכים לעשות שני דברים: אחד – לדאוג שהשידור הציבורי יימשך, צריך לממן אותו, ואני מקבל את עמדתו של דוד ביטן, היום להחזיר את האגרה נראה לי דבר כמעט בלתי אפשרי.

יעקב פרי: צריך לתת את הכסף וצריך להמשיך את הרפורמה, ואם היא צריכה לקחת 12 או 15 חודשים - - -

איתן כבל: יעקב, אתה חוזר על הדברים שאמרת.

איתן כבל: אסנת, בבקשה.

איתן כבל: אני כבר מודיע, השעה 12:41, וזה לא משנה אם השעון מראה שעה שגויה או לא, עוד עשר דקות אני מסכם.

איתן כבל: בבקשה.

<אסנת טרבלסי: שמי אסנת טרבלסי, ואני יושבת ראש פורום היוצרים הדוקומנטריים.

<אסנת טרבלסי: אני רוצה לדבר על כמה דברים.

<אסנת טרבלסי: דיברו פה הרבה על החוק ואי יישומו.

<אסנת טרבלסי: היה ברור, שתהיה תקופת פירוק וצריך לדאוג לה, ולדאוג לה זה גם לדאוג לעובדים.

<אסנת טרבלסי: אחד הדברים שנוצרו עקב החוק הקודם, שאנחנו היוצרים נגד העובדים.

<אסנת טרבלסי: אנחנו לא נגדכם, אבל אנחנו רוצים שתהיה יצירה מקורית בטלוויזיה, ואנחנו אלה שעושים אותה, ואנחנו אלה שלוקחים את הסיכון, ולנו אין משכורת חודשית קבועה, ולנו אין הסתדרות שדואגת לנו.

<אסנת טרבלסי: אנחנו אנשים עצמאיים, שמחזיקים חברות עצמאיות, במאים הם עצמאיים והם מתפרנסים מהפקות מקור.

<אסנת טרבלסי: ברגע שההפקות האלה נעצרות, אין לנו שום מקום שמבטיח לנו את ההכנסה לחודש הבא בצורה הכי ברורה.

<אסנת טרבלסי: לפני חודש וחצי הודיעו על עצירה של הפקות, עליהן יצא קול קורא כבר בשנה שעברה.

<אסנת טרבלסי: ב-2014 יצא קול קורא, התנהל משא ומתן מול אנשי רשות השידור, 15 הפקות אושרו, 17 הפקות בדוקו לא אושרו ועוד 16 הפקות בדרמה, שגם עלו לשלב הגמר ונעצרו.

<אסנת טרבלסי: המשמעות של זה 500 בתי אב בישראל שנשארים בלי פרנסה מהרגע שזה נודע.

<אסנת טרבלסי: אני חייבת לומר לך מר דוד האן, הכנ"ר, נורא מעליב ולא לעניין שאתה לא חוזר אלינו אפילו.

<אסנת טרבלסי: קבעת אתנו פגישה לעוד חודש, כשהאנשים שלנו כבר שלושה חודשים לא מתפרנסים ולא יודעים מה יהיה העתיד שלהם לא ברמה של עוד חודש, ברמה של מחר בבוקר.

<אסנת טרבלסי: אין לנו שום מושג, לקחנו התחייבויות והעסקנו אנשים וכדי לחתום חוזה עם רשות השידור, אנחנו צריכים להוציא כסף, וכדי להתחיל ואפילו כדי לקבל הפקה אנחנו צריכים להוציא כסף, דבר שאין לו אח ורע בשום תחום בשוק הישראלי.

<אסנת טרבלסי: הוצאתם מכרז, ניהלתם משא ומתן, אתם לא עומדים בו ואתם לא מכבדים אותו.

<אסנת טרבלסי: חשוב לי לומר עוד שני דברים.

<אסנת טרבלסי: בג"צ קבע שב-2014 אתם צריכים להוציא סכום מסוים, אתם לא התקרבתם להוציא אפילו חצי מהסכום הזה, ואתם מבזים את החלטת בג"צ.

<אסנת טרבלסי: כשאתה אומר פה שאתם ב-2014 יצאתם בצורה מאוזנת, אתה לא אומר דבר נכון, כי אתם לא הוצאתם את הכסף שאתם צריכים להוציא להפקות מקור, וזאת פשוט עבירה על החוק.

<אסנת טרבלסי: משפט אחרון שגם חשוב להגיד, אנחנו מייצרים אולי גם משהו ערכי פה, לא רק עניין של פרנסה.

<אסנת טרבלסי: אנחנו וגם העובדים שעובדים פה ומייצרים את התוכניות מייצרים את הארכיון של התרבות הישראלית, וצריך לשמור עליה.

איתן כבל: תודה לאסנת.

איתן כבל: חברת הכנסת איילת ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסתכלת כאן על האנשים, את חלקם הגדול אני מכירה הרבה מאוד שנים.

איילת נחמיאס ורבין: חלקם הגדול, הייתי קשורה אפילו ליצירה שלהם בצורות עקיפות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם, שאני רואה בכאב לב גדול – אני כבר אחרי החוק, החוק קיים – אבל אני רואה בכאב לב גדול איזה סוג של ויתור על השידור הציבור, ובעיקר ויתור על ההתחייבויות של המדינה.

איילת נחמיאס ורבין: פרופסור האן, המדינה נטלה עליה התחייבויות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רואה אותך, אתה החוליה המקשרת.

איילת נחמיאס ורבין: אתה החוליה המקשרת בין הרשות החדשה הישנה – צריך להגיד, כי יש גם ישנה וגם חדשה, כי כולנו פונים אל פני החדשה, כשיש לנו עדיין ישנה, ואתה החוליה המקשרת.

איילת נחמיאס ורבין: אתה בסופו של דבר האיש שאליו פונים, כשהמצוקה גוברת, גם של העובדים וגם של היוצרים, כמו שתיארה אסנת טרבלסי בכאב לב גדול, וגם של אותם יוצרים שמחכים לתמלוגים שלהם, שלא יכולים להגיש תביעת חוב לפי החוק, משום שהחוב שלהם לא נוצר לפני שהוקמה הרשות החדשה, אלא החוב שלהם נדמה לי נאמד ב-600,000 שקלים.

איילת נחמיאס ורבין: זה המון כסף, והם לא יכולים לדרוש את זה, הם לא יכולים להגיש תביעת חוב, אבל אתה אפילו לא פנית לאוצר על מנת לבקש את הסכום הזה בחזרה, לפחות למיטב ידיעתי.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שהמשימה שלך קשה, אני רוצה להגיד את זה, זה צריך להיאמר, המשימה שלך לא טריוויאלית.

איילת נחמיאס ורבין: יושב לידך יונה ויזנטל, שלדעתי עשה עבודה מאוד מאוד מאוד חשובה, ובאמת אני מברכת את אלדד, אבל אני מברכת כאן את כל החברים שלי, העובדים המדהימים, אריה ויעקב ועמית ליאור שיושב שם מאחור, אנשים שעושים עבודה מדהימה כדי לייצר את המסך המופלא הזה שנקרא ערוץ 1.

איילת נחמיאס ורבין: מכל הכיוונים, מכל הכיוונים הוא נחבט כל השנים.

איילת נחמיאס ורבין: אני דווקא חושבת שהיה צריך לייצר מהלך יחד עם העובדים, באמת לייצר את המסך המופלא, בעיניי הוא תמיד היה מסך מופלא.

<קריאה: יש גם קול ישראל, לא? יש גם רדיו.

איתן כבל: ברדיו הם הכי טובים.

<גדי בן יצחק: כשצריך לקצץ, מקצצים - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא יכול להיות.

<גדי בן יצחק: אבל זה מה שקורה בפועל, גברתי, את לא יודעת.

איילת נחמיאס ורבין: לא יכול להיות שאתם עומדים בפני שוקת שבורה, כשיש הסדר מול המדינה, כשהמדינה נטלה עליה את כל ההתחייבויות, ולמעשה בואו נקרא לילד בשמו, פשוט מייבשת אתכם.

איילת נחמיאס ורבין: פשוט מייבשת אתכם, ובסוף יגיד ראש הממשלה: אוי, מה קרה?

איילת נחמיאס ורבין: אני מבטיחה לכם, אנחנו לא ניתן לזה לקרות.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת עוד פעם, שאני יודע שהמשימה של דוד האן היא משימה קשה, אבל אנחנו לא ניתן להשאיר לא את העובדים, לא את היוצרים, לא את המפיקים ולא את הבמאים בלי פתרון ובלי שיוחזר להם מלוא כספם.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

איתן כבל: תודה, איילת.

עיסאווי פריג': איתן, אני רוצה התייחסות.

איתן כבל: תרשום.

איתן כבל: מוסטפא אבו ראס מהטלוויזיה החינוכית, בבקשה.

<מוסטפא אבו ראס: תודה רבה.

<מוסטפא אבו ראס: אני רוצה להסב את תשומת לב כל חברי הכנסת וכל הנוכחים כאן, שקיימת גם טלוויזיה חינוכית.

<מוסטפא אבו ראס: לצערי הרב, בינתיים לא שמעתי אף מילה ולא התייחסות וגם לא ראיתי שהנושא מופיע בסדר היום.

<מוסטפא אבו ראס: לכן אני מבקש בדיון הבא של ועדת הכלכלה שהטלוויזיה החינוכית תהיה גם בסדר היום, ואני מבקש גם לזמן את שר החינוך, כי אנחנו יחידת סמך בתוך משרד החינוך.

<מוסטפא אבו ראס: אני רוצה להזכיר לכולם, שבטלוויזיה החינוכית אין אגרה.

<מוסטפא אבו ראס: בטלוויזיה החינוכית אנחנו מסתדרים, מסתדרים בקושי.

<מוסטפא אבו ראס: בעצם הרגו אותנו בתקציב מזערי ביותר, וגם הוציאו החוצה אחוז גדול מן ההפקות – גם תקציבית וגם בגלל חוסר כוח אדם.

<מוסטפא אבו ראס: אני שמעתי טוב מאוד את חבר הכנסת יעקב פרי, שדיבר בגנות הטלוויזיה בכלל ורשות השידור, וכמובן אני לא מסכים.

יעקב פרי: איפה שמעת אותי מדבר בגנות?

יעקב פרי: לכם מותר לקרוא קריאות ביניים ולחברי הכנסת אסור?

איתן כבל: זה מה שדיווחו בחוץ, פרי...

איתן כבל: אני סתם צוחק.

<מוסטפא אבו ראס: חבר הכנסת יעקב פרי, לגבי מהות הדברים שלך שזה לא בגלל העובדים, בגלל הניהול הכושל של כל העסק, אני מציע להוציא מהחוק את הטלוויזיה החינוכית.

<מוסטפא אבו ראס: אני מבקש בסדר היום הבא להוציא אותה מהחוק.

<מוסטפא אבו ראס: חברים, אני רוצה להזכיר שבטלוויזיה החינוכית היו מעל ל-500 עובדים.

<מוסטפא אבו ראס: היום יש פחות מ-200 עובדים, פחות מ-200 עובדים היום.

איתן כבל: מוסטפא, נתתי לך דקה בשקלים ישנים...

<גדי בן יצחק: ורשות השידור - 1,400 - - -

איתן כבל: אני רוצה לסכם.

איתן כבל: חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה בקצרה.

רועי פולקמן: אני אומר רק משפט.

רועי פולקמן: אני מתנצל שלא היינו כאן קודם, היה בוועדת הכספים דיון על חוק התקציב.

רועי פולקמן: הבנתי שהיו פה דיבורים על האוצר, אם הוא נמצא או לא נמצא, ואני יודע שהיה כאן נציג של האוצר בדיון.

רועי פולקמן: אני לא נציג האוצר, אבל אני אגיד משהו בשם סיעת כולנו.

עיסאווי פריג': אתה לא חייב בשם הסיעה.

רועי פולקמן: אבל אני רוצה להגיד משפט אחרון בעניין הזה.

רועי פולקמן: הדאגה לעובדים היא נושא קריטי והתקיימו על זה גם שיחות בתוך הסיעה.

רועי פולקמן: העמדה הכללית שלנו היא ברורה, החוק הזה צריך להתקדם, אין כאן דיבור על אגרה או גבייה של אגרה, ובתוך הקידום של החוק, הבקשה מראש הממשלה היתה לתת לדבר הזה את ימי החסד, שבועיים, שלושה הקרובים, כדי למצוא את המתווה.

<קריאה: אין לנו את ימי החסד האלה.

<קריאה: אנחנו פנינו לשר האוצר שלוש פעמים, שאפילו תשובה לא כתב לנו.

רועי פולקמן: אל"ף, אני אשמח לבדוק את העניין ולעזור בעניין הזה שתתקבל תשובה, ובוודאי תשובה צריכה להתקבל.

רועי פולקמן: אני רק אומר שהנושא הזה סופר חשוב.

רועי פולקמן: הבקשה היתה בקשה שיהיו כמה ימי חסד לדון בנושא ולמצוא את הפתרון.

רועי פולקמן: אנחנו מבינים את הלחץ של העניין הזה, והנושא הזה יקבל חשיבות.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לסכם.

איתן כבל: אני רוצה להתחיל ולומר לכל אלה שכבר קיבלו רגליים קרות, ושכחו איך היתה רשות השידור לפני כן.

איתן כבל: אף אחד לא ילמד אותי, כמעט יותר מכל אחד אחר בחדר הזה ומחוץ לחדר, נלחמתי והעמדתי את עצמי בחזית עבור השידור הציבורי, וספגתי מעל ומעבר.

<קריאה: אמת.

איתן כבל: אז בבקשה, אם מישהו אמר פה משהו, כל אחד מקבל פה רגליים קרות, המלחמה שלי היתה עבור התאגיד החדש לא כי התאהבתי, אלא כי הבנתי את המשמעות, מה עלול לקרות, וכנראה שאם לא היינו עושים זאת, השיח כאן היה שיח אחר בכלל, או שלא היה שיח.

איתן כבל: לכן אני מודה לכל מי שתלה אותי בכיכר העיר, ויחד עם זאת אני אומר לכם, אני בא למאבק הזה באהבה אמיתית, ואני זוכר – ואני אחזור ואומר זאת – כשבאתי והצעתי להעלות את האגרה, להעלות את האגרה כשכל הכנסת עמדה והציעה הצעות חוק לבטל את האגרה, ואני לא מבקש מאף אחד שימליץ עלי להדליק משואה.

איתן כבל: אני לא עושה זאת מסיבה פוליטית, אלא מתוך אמונה ששידור ציבורי חייב להיות, ובוודאי שזה מקבל משנה תוקף כשאנחנו רואים את אשר קורה בטלוויזיה המסחרית.

איתן כבל: ובשבילי השידור הציבורי זה לא רק טלוויזיה, זה רדיו שעושה עבודה מדהימה.

איתן כבל: עבודה מדהימה, כן.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, אני רוצה להזכיר באמת, שנכנסתי לדיונים האלה, לא באהבה, עיסאווי פריג' חברי, אבל הבנתי לאן זה הולך.

איתן כבל: ועדיף לעתים לתקן, יותר טוב מאשר אחר כך לעמוד ולומר: אמרתי לכם, וכבר אני התנגדתי וכבר אני אמרתי וכבר הזהרתי.

איתן כבל: רק שאף אחד לא יודע להסביר מה היה קורה, אילו כלום לא היה מתקדם.

איתן כבל: אני אומר לכם כאן: בי נשבעתי, אני לוקח את העניין הזה אישית, לא רק כפוליטיקאי, כי בוזיתי בתהליך הזה, ועם כל הכבוד לעופר שאני מעריך ומוקיר, ועם כל הכבוד לעורכת הדין דנה נויפלד שאני מעריך ומוקיר מאוד והיתה לי הזכות יחד איתה לכתוב את החוק בתחילת הדרך, מי שאמור לתת את התשובות זה שר התקשורת שלקח עליו את כל האימפריה הזאת, וזה מעלה תהיות, ושר האוצר, ואני מוכן לתת לו יותר מ-100 ימי חסד, אבל השאלה היא לא ימי חסד.

איתן כבל: עופר, אני מתנצל על הדברים שאמרתי לך, אבל יחד עם זאת, אי אפשר לא לתת לנו תשובות לשאלות שעיסאווי ואחרים פעם אחר פעם הציגו בפני הוועדה.

איתן כבל: נשאלו בוועדה שאלות קשות, נאמרו דברים לא פשוטים.

איתן כבל: עסקנו זמן רב בשאלת הקשר בין ההון לבין המדינה ומי ישלוט.

איתן כבל: אני הייתי רוצה את החוק המקורי שלי.

<קריאה: נכון.

<קריאה: נכון.

איתן כבל: זה חוק שהנחתי.

<קריאה: גם אנחנו.

איתן כבל: אבל עדיף ציפור אחת ביד משתיים על העץ, וכך הבנתי זאת אז.

איתן כבל: לכן לסיכום, קודם כל, חברי הוועדה התכנסו.

איתן כבל: אנחנו נקים ועדת משנה, שתלווה את התהליך הזה מקרוב.

איתן כבל: שניים, אנחנו נקיים דיון בלוח זמנים קצר וקרוב, דיון המשך.

איתן כבל: אנחנו נזמין את ראש הממשלה, אנחנו נזמין את שר האוצר.

איתן כבל: הפעם הזאת התשובות לא יכולות להינתן לא על ידי מלאך, לא על ידי שליח ואפילו לא על ידי שרף.

איתן כבל: בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים, אנחנו נידרש להבין שיש כאן קלקול, והממשלה צריכה להגיד האם היא באמת רוצה או לא רוצה.

איתן כבל: יש רגע אמת, ברצותנו או שלא ברצותנו, יש רגע אמת מזוקק, כי חברות וחברים, סיפור השלושה חודשים זה בלוף.

איתן כבל: אין שלושה חודשים, זה קשקוש, יש לנו ארכה.

איתן כבל: דוד, זה מה שניסיתי להסביר לכם כשדיברתם על תקציב 2015, 2014.

איתן כבל: זה לא דיון של גזברים, זה דיון על דרך, האם אנחנו רוצים את רשות השידור, שידור ציבורי, כן או לא.

<גדי בן יצחק: למה צריך לפטר את כולנו כדי לקבל אותנו חזרה?

איתן כבל: הסיכום הוא שתקום ועדת משנה, יוזמן השר הממונה.

איתן כבל: אנחנו נכין מסמך שמציג בדיוק את הבעיות ואת הרצון שלנו לקבל את התשובות.

דוד ביטן: תוספת קטנה, באנו לטפל בנושא, למה הפירוק נמשך כל כך הרבה זמן?

דוד ביטן: זה חלק מהבעיה.

עיסאווי פריג': תשאל את ראש הממשלה.

יעקב פרי: זה לא פירוק, זה הקמה של החוק החדש.

איילת נחמיאס ורבין: אל תהפוך את זה עכשיו לבעיה של הכנ"ר, זה באמת קשקוש, דוד.

דוד ביטן: הבעיה האמיתית זה התמשכות תהליכי הפירוק.

איתן כבל: הסתיימה המכסה של הצעקות שלכם.

איתן כבל: מה שאני מבקש לומר לכם זה שהממשלה צריכה לתת לנו את התשובות הבאות.

איתן כבל: ברור ששלושה חודשים זה קשקוש.

יעקב פרי: לא, זה ברור.

איתן כבל: גם החוק קובע שזאת הבקשה האחרונה, ואני לא אחזור על כל אשר אמרה בצורה מאלפת היועצת המשפטית, שהיא כנראה היחידה בחדר הזה שעשתה עבודה, היא קראה את החוק.

<קריאה: כתבה.

איתן כבל: סליחה, גם מי שכותב קורא, היא קראה, ולכן אחת הבעיות הגדולות פה שהיה דו-שיח של חירשים, שחלק לא קטן מאתנו הגיע לכאן ולמד תוך כדי תנועה מה להגיד.

איתן כבל: לכן אני מבקש להשתדל להגיע לדיונים קצת יותר מוכנים.

איתן כבל: אני, אין לי חשק לדז'ה וו של דיונים שהיו, אנחנו רוצים להתקדם, והחוכמות שכל אחד מנסה לומר רטרו, אנחנו רוצים למצוא את הדרך למצוא מענה ופתרון.

איתן כבל: לכן גברתי מנהלת הוועדה, ייקבע מועד, יוזמן ראש הממשלה ויוזמן שר האוצר.

איתן כבל: אנחנו נכין מסמך שנוגע בכל הנקודות עליהן יש לתת תשובות.

איתן כבל: תוקם ועדת משנה, שתלווה את הסיפור הזה מההתחלה עד הסוף.

איתן כבל: תודה רבה.